АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
провадження 22Ц/774/1737/К/14 Борис О.Н.
Категорія 44 (І) Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - ГрищенкоН.М.,
ТурікВ.П.

при секретарі- Булах К.А.

за участі: представника Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - Подолінного Романа
Георгійовича; відповідача ОСОБА_4 та її
представника ОСОБА_5; представника
третьої особи ОСОБА_6.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 25 червня 2014 року по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4, діюча також
від імені неповнолітнього ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 третя особа служба у
справах дітей виконавчого комітету
Жовтневої районної ради у м. Кривого
Рогу про виселення ,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду з
позовом до ОСОБА_4, діюча також від
імені неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 третя особа служба у справах
дітей виконавчого комітету Жовтневої
районної ради у м. Кривого Рогу про
виселення .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що обґрунтовував тим, що
01.08.2007 року між Відкритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк» правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було
укладено кредитний договір № KRT0G100150896,
відповідно до умов якого відповідачу
надано кредитні кошти в сумі 17600,00
доларів США, а також 3979,00 доларів США на
сплату страхових платежів зі сплатою
відсотків в розмірі 1,00 % на місяці на
суму залишку заборгованості за
кредитом, винагорода (комісія) за
надання фінансового інструменту у
розмірі 0,20% від суми виданого кредиту
щомісяця.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ КБ
«ПриватБанк» правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 укладено
договір іпотеки квартири за адресою:
АДРЕСА_1, що належить відповідачу на
праві власності.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 10.04.2012 року, яке залишено
без змін ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № KRT0G100150896 від 01.08.2007 року в
сумі 30405,78 доларів США, що відповідно
курсу НБУ становить 242334,07 грн. звернуто
стягнення на двокімнатну квартиру на
першому поверсі п'ятиповерхового
будинку загальною площею 44,78 кв.м,
житловою площею 27,0 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного
предмету іпотеки за початковою ціною
112250,92 грн.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотекодержателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Оскільки відповідачі у добровільному
порядку не бажають виселятись зі
спірної квартири, позивач просив суд
виселити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та /або проживають у
квартирі АДРЕСА_2.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 25 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема, судом першої інстанції не
взято до уваги, що направлення
мешканцям письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
про добровільне звільнення житлового
будинку необхідне в разі позасудового
врегулювання звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Судом безпідставно застосовано ЗУ
«Про мораторій», оскільки Банк
звернувся з позовом про виселення, в
той час коли рішенням Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
10.04.2012 року вже вирішене питання про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, яке відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК
України є обов'язковим для всіх органів
державної влади і підлягає
обов'язковому виконанню на всій
території України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що
встановлено, що 01.08.2007 року між
Відкритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»(надалі
-ВАТ КБ «ПриватБанк») правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»та ОСОБА_4
було укладено кредитний договір №
KRT0G100150896, відповідно до умов якого
відповідачу надано кредитні кошти в
сумі 17600,00 доларів США на придбання
квартири АДРЕСА_2, тобто спірної
квартири, а також 3979,00 доларів США на
сплату страхових платежів.

В зазначеній квартирі
зареєстровані та проживають (а.с. 20):
боржник ОСОБА_4. її неповнолітній син
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 65), ОСОБА_8
інвалід ІІ групи (а.с. 62), ОСОБА_9
пенсіонер, дитина війни (а.с. 63-64).

Згідно п.2.2.2 Кредитного договору ОСОБА_2
зобов'язалась сплатити відсотки за
користування кредитом відповідно до
п.7.1., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 Кредитного
договору, а також винагороду,
відповідно до п.п. 7.1. та 6.2 договору,
погашення робити в порядку, сумах і
строки, передбачені п.7.1 та п.2.3.3
Кредитного договору.

В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
ВАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПРИВТБАНК» та ОСОБА_4
укладено договір іпотеки від 01.08.2007
року на виконання умов якого, ОСОБА_4
передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2, що
належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом 01.08.2007 року за
реєстром № 2249 та зареєстрованому в
Державному реєстрі правочинів від
01.08.2007 року.

Відповідач умови Кредитного
договору належним чином не виконала,
порушила строк та порядок погашення
заборгованості за кредитом, у зв'язку з
чим виникла заборгованість за
кредитним договором станом на 04.07.2011
року в сумі 30405,78 доларів США, що
відповідно курсу НБУ становить 242334,07
грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 10.04.2012 року, залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № KRT0G100150896 від 01.08.2007 року в
сумі 30405,78 доларів США, що відповідно
курсу НБУ становить 242334,07 грн.
звернуто стягнення на двокімнатну
квартиру на першому поверсі
п'ятиповерхового будинку загальною
площею 44,78 кв.м, житловою площею 27,0 кв.м.
за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу
вказаного предмету іпотеки за
початковою ціною 112250,92 грн. ПАТ КБ
«ПриватБанк» з укладанням від імені
ОСОБА_4 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою особою
-покупцем, з отриманням Витягу з
Державного реєстру прав власності.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з ЗУ «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», який є чинним на час
розгляду справи, та відсутності
доказів дотримання позивачем 30 денного
строку на добровільне звільнення
нерухомого майна.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів
та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільняють
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно ч.3ст.109 ЖК України звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення
про звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове
приміщення протягом одного місяця з
дня отримання цієї вимоги, якщо
сторонами не погоджено більший строк.
Якщо громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Пунктом 43 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин »
при розгляді позову іпотекодержателя
про виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення

При цьому примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житловий
будинок чи житлове приміщення, на яке
звернуто стягнення як на предмет
іпотеки, протягом одного місяця з дня
отримання письмової вимоги
іпотекодержателя або нового власника
або в інший погоджений сторонами строк.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем 05.11.2013 року
відповідачу ОСОБА_4 і 07.11.2013 року
відповідачу ОСОБА_8 направлено вимогу
про добровільне звільнення нерухомого
майна в 30 денний строк, яке вони
відповідно до копії авіа накладної
відмовились отримувати (а.с. 18-19), в той
час як 27.11.2013 року позивачем
зареєстровано в канцелярії Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу позовну
заяву про до відповідачів про
виселення.

Матеріали справи не містять
доказів вручення відповідачам вимоги
про виселення.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
порушення відповідачем ч.ч.2,3 ст. 40 ЗУ
«Про іпотеку» щодо встановленого
порядку дій про звернення стягнення на
предмет іпотеки після прийняття
рішення.

Відповідно до ЗУ «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті», протягом дії цього
Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно зі статтею 4
ЗУ «Про заставу» та / або предметом
іпотеки згідно зі ст. 5 ЗУ «Про іпотеку»
, якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України ( позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника / майнового поручителя
або є об'єктом незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна, яке перебуває в іпотеці, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно; загальна
площа такого нерухомого житлового
майна не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусового
стягнуте ( відчужене без згоди
власника) інше майно ( майнові права) ,
яке відповідно до законодавства або
кредитного договору підлягає
стягненню з позичальника , зазначеного
у підпункті 1 цього пункту, при
недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації ( переоцінки)
предмета застави ( іпотеки);

3) кредитна установа не може
уступити (продати, передати)
заборгованість або борг, визначений у
підпункті 1 цього пункту, на користь ( у
власність) іншої особи.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що вказаний
закон регламентує правовідносини, які
склалися між сторонами в даній справі і
вірно застосував його до виниклих
правовідносин.

Колегія суддів, не знаходить
підстав для виселення ОСОБА_4 її
неповнолітнього сина ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 з спірної квартири в якій вони
зареєстровані та мешкають і як
встановлено судом не мають іншого
житла.

Доводи апеляційної скарги щодо
безпідставно застосування судом ЗУ
«Про мораторій» , зводяться до
переоцінки доказів у справі і незгоди з
висновками суду по їх оцінці, що не є
підставою для скасування рішення суду.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування,
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, яке зміні чи
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 25 червня 2014року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/