Справа № 357/5153/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О.
,

при секретарі - Александрова
А. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Білій Церкві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення витрат на утримання майна, що
є у спільній частковій власності;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до позовом до ОСОБА_2
про стягнення витрат на утримання
майна, що є у спільній частковій
власності, мотивуючи тим, що квартира
АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій
власності сторін, а тому обов»язки по
утриманню квартири покладені на обох
співвласників. Позивачкою були
понесені витрати на утримання
квартири, які складаються з витрат на
ремонт квартири - 30097,71грн. та сплату
житлово - комунальних послуг в сумі
1800,82грн., які просила поділити порівну
на обох співвласників та стягнути з
відповідачки на її користь 15048,86грн.
витрат на ремонт квартири та 900,41грн. на
оплату житлово - комунальних послуг,
стягнути на її користь судовий збір
243,60грн. та витрати на правову допомогу.

В судовому засіданні
представник позивача за договором від
позову не відмовилася, послалася на ті
обставини, що позивачка проживає у
Республіці Естонія, але має на праві
власності 1/ 2 частину квартири АДРЕСА_1,
квартира потребувала ремонту, а тому за
усним дорученням ОСОБА_1 ремонт був
виконаний підрядником ТОВ «Проф -ит»,
на що витрачено 30097,71грн.

Представник відповідача
ОСОБА_2 за довіреністю позов не визнав
повністю, послався на ті обставини, що
доказів необхідності проведення
ремонту квартири АДРЕСА_1 , позивачем
не було надано, як і доказів фактичного
проведення цього ремонту та розрахунку
суми витрат. Крім цього , заперечував і
факт сплати саме позивачкою ОСОБА_1 за
житлово - комунальні послуги, мотивував
тим, що оплату послуг КП «ККП
м.Васильків» провела - ОСОБА_2, якою
квитанція була залишена у квартирі. А
оскільки ключі від квартири є у інших
осіб, ця квитанція потрапила до
позивачки.

Заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають до
часткового задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України -
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України -
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Відповідно до ч.1 ст.360 цього
Кодексу - співвласник відповідно до
своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов»язаний
брати участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов»язикових платежів) , а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов»язаннями, пов»язаними
із спільним майном.

Так, в судовому засіданні було
встановлено, що дійсно сторони ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є співвласниками квартири
АДРЕСА_1.

Згідно з витягом про державну
реєстрацію прав від 12.10.2012р. ОСОБА_1
належить 1/ 2 частина квартири на
підставі рішення Апеляційного суду
Київської області від 23.05.2011р.

ОСОБА_2 була власником іншої половини
квартири на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, виданим
Васильківською міською державною
нотаріальною конторою Київської
області від 23.11.2012р. за реєстровим
номером № 1-2043. Відповідно до договору
купівлі - продажу частини квартири від
24.01.2014р. зареєстрованого приватним
нотаріусом Білоцерківського міського
нотаріального округу в реєстрі № 288
ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 придбав 1/ 2
частину квартири у АДРЕСА_1.

Тобто, судом враховано, що
правовідносини, які є предметом
судового розгляду стосуються періоду
до 24.01.2014р., до часу припинення права
власності відповідачки на квартиру.

В судовому засіданні представник
позивача на підтвердження позовних
вимог щодо стягнення з відповідачки
половини витрат на ремонт квартири,
послалася на ті обставини, що квартира
потребувала ремонту, перебувала в
аварійному стані, ремонт був
проведений в період з березня по
травень 2013р., витрати на ремонт
квартири становлять 30097,71грн., які були
сплачені на закупку будівельних
матеріалів та оплату робіт згідно з
актом на ремонтно -будівельні роботи,
підписаним ТОВ «Проф-ит» та
комерційною пропозицією на виконання
ремонтних робіт, виготовленою ТОВ
«Проф-ит».

Але, суд вважає, що дані докази не
можуть підтверджувати перебування
квартири у незадовільному технічному
стані..

В частині позовних вимог про стягнення
компенсації за ремонт квартири, суд
виходить з того, що кожна сторона
зобов»язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Відповідач послався на те, що позивачем
не доведено позовних вимог про
понесення витрат на ремонт квартири.

Суд вважає, що у судовому засіданні
представник позивачки ОСОБА_1 не довела
позовних вимог щодо витрат на ремонт
квартири, оскільки надані нею товарні
чеки, рас ходні накладні ( а.с. 7- 11) не
містять відомостей про особу, якою ці
товари придбані, деякі з них датовані
червнем місяцем 2013р., хоч позивачка
зазначила, що ремонт проводився до
травня 2013р. А також, відсутні докази
необхідності його проведення, не
визначено які саме ремонтні роботи
потрібно провести та не визначено
належним чином вартість ремонту.

Відсутній акт приймання виконаних
робіт, розрахунок вартості ремонту.

Тобто, за таких обставин, з врахуванням
письмових доказів, наданих
представником позивачки, а тому суд
приходить до висновку, що в цій частині
позовних вимог позивачці необхідно
відмовити в повному обсязі.

В частині позовних вимог про стягнення
половини витрат на оплату житлово -
комунальних послуг, судом врахована
квитанції про оплату комунальних
послуг на користь КП «ККП м. Васильків»
на утримання будинку та прибудинкової
території, вивезення та захоронення
ТВП - 1539,10грн. заборгованість станом на
листопад 2013р. та 261,72грн. заборгованість
станом на лютий 2014р., всього - 1800,82грн.
Оригінали квитанцій та чеків про
сплату від 14.02.2014р. та від 21.11.2013р. надані
до суду представником позивачки
ОСОБА_1, оглянуті у судовому засіданні
та не викликають сумніву, а тому, судом
не враховуються заперечення
представника відповідачки ОСОБА_2 щодо
сплати саме нею цих комунальних послуг.

А тому, половина понесених позивачкою
витрат становить 1800,82грн. : 2 = 900,41грн.,
яка підлягає до стягнення на користь
позивачки.

Понесені судові витрати, суд вважає,
підлягають поділу між сторонами, а до
стягнення з відповідачки на користь
позивачки підлягає сума - 13,64грн.
пропорційно до частини задоволених
позовних вимог.

В частині позовних вимог про стягнення
витрат на правову допомогу в сумі
5000грн., суд вважає, що ці вимоги до
задоволення не підлягають, оскільки не
обґрунтовані належними доказами,
відсутній їх розрахунок.

Керуючись ст.ст.15,60,88,212-215,218,223 ЦПК
України, ст.ст.356,358 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 900грн.41коп. та судові витрати
13,64грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова