АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2961/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2804/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва
Доповідач Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарі: Кальник А.М.

За участі: позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.
Полтави від 31 липня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про захист честі, гідності та ділової
репутації, відшкодування моральної
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовною заявою про захист
честі , гідності та ділової репутації,
стягнення моральної шкоди. Посилався
на те, що 22 квітня 2014 року ОСОБА_3
звернулася до Голови Полтавської
обласної
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури зі скаргою щодо припинення
непрофесійних дій адвоката ОСОБА_1 та
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності, яка містила
відносно нього вислови, що ганьблять
його честь, гідність і ділову
репутацію. Скарга відповідача
призвела до моральних страждань та
формує негативне уявлення колег та у
клієнтському середовищі.. Крім того
відповідачем у рамках розгляду даної
справи надавались до суду заперечення
та клопотання, які також містили
недостовірну інформацію щодо позивача.

Неодноразово збільшуючи позовні
вимоги, позивач остаточно просив
визнати недостовірною, такою, що не
відповідає дійсності, ганьбить честь,
гідність, ділову репутацію,
інформацію, поширену відповідачем
стосовно нього у скарзі від 22 квітня 2014
року, доповненні до неї від 20 травня 2014
року, що адресовані
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури Полтавської області, та
запереченнях проти позову та
клопотанні від 16.06.2014 року.Зобов'язати
спростувати інформацію, поширену
відповідачем у скарзі від 22 квітня 2014
року а доповненні до неї від 20 травня 2014
року шляхом направлення відповідного
листа на ім'я голови
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури Полтавської області ОСОБА_4,
та зобов'язати спростувати інформацію,
поширену відповідачем у запереченнях
проти позову ОСОБА_1 від 16.06.2014 року та
клопотанні від 16.06.2014 року шляхом
направлення відповідного листа на
адресу позивача. Стягнути з
відповідача на користь ОСОБА_1 завдану
моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. та
сплачений судовий збір.

Рішенням Київського районного суду м.
Полтави від 31 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

Рішення оскаржив ОСОБА_1, який в
апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення та ухвалити нове,
яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши справу в
межах заявлених вимог і апеляційного
оскарження, приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
таких підстав:

Судом першої інстанції вірно
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що ОСОБА_1 має право на заняття
адвокатською діяльністю відповідно до
свідоцтво НОМЕР_1 від 25.05.2006 року ( а.с. 5).

На підставі договору про надання
правової допомоги від 02.12.2013 року
надавав правову допомогу ОСОБА_5 по
іншій цивільній справі за позовом
ОСОБА_6про стягнення аліментів на
повнолітню дочку, яка продовжує
навчатися( а.с. 10). По вказаній справі
ОСОБА_3 залучена в якості третьої
особи.

В рамках надання правової допомоги
ОСОБА_5, 11.12.2013 року та 23.12.2013 року
звертався із адвокатськими запитами
до директора ЗОСШ № 7 м. Полтави з
метою отримання інформації про
навчання малолітньої доньки
відповідача ( а.с. 8).

25 березня 2014 року позивач звернувся до
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області із заявою про
кримінальне правопорушення скоєне
директором ЗОСШ №7 м. Полтави,
передбаченого ст. 397 КК України, а саме
ненаданням йому інформації про
малолітню дитину відповідача, що
порушує встановлені законом гарантії
діяльності ОСОБА_1

22.04.2014 року ОСОБА_3 зверталась зі
скаргою до голови КДК адвокатури
Полтавської області, щодо
неправомірних дій адвоката ОСОБА_1 та
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності.

20 травня 2014 року відповідач надала
доповнення до вказаної скарги.

У своїх скаргах ОСОБА_3 зазначала, що
неправомірними діями адвоката, є його
звернення до ЗОСШ №7 м. Полтави з
адвокатським запитом відносно її
малолітньої дочки, яка жодного
відношення до клієнта ОСОБА_1 - ОСОБА_5
немає, бо народжена у другому шлюбі, що
після відмови директора школи надати
таку інформацію у відповідності до
вимог ЗУ "Про захист персональних
даних» позивач звернувся до
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області із заявою про
скоєння директором ЗОСШ №7 м. Полтави
кримінального правопорушення ,
передбаченого ст. 397 КК України.

Рішенням КДК адвокатури у Полтавській
області від 23 травня 2014 року було
відмовлено ОСОБА_3 в порушенні
дисциплінарної справи відносно
позивача ( а.с.25-28)

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1,районний суд виходив з
того, що, звертаючись до КДК
адвокатури Полтавської області зі
скаргами на ОСОБА_1, відповідач не
викладала у своїх скаргах жодного
факту, який би не відповідав дійсності,
крім того, реалізувала свої
конституційні права на звернення, на
вільне вираження своїх поглядів і
переконань, право на захист своїх
прав, свобод та законних
інтересів, а надаючи заперечення на
позов, звертаючись із клопотанням про
витребування доказів у справі
реалізовувала свої права, що надані їй
статтями 31, 137 ЦПК України.

Згідно зі ст. 40 Конституції України усі
мають право направляти індивідуальні
чи колективні письмові звернення або
особисто звертатися до органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування та посадових і
службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст. 36 Закону України
«Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» право на звернення до
кваліфікаційно-дисциплінарної комісії
адвокатури із заявою (скаргою) щодо
поведінки адвоката, яка може бути
підставою для дисциплінарної
відповідальності, має кожен, кому
відомі факти такої поведінки.

Скориставшись зазначеним порядком,
ОСОБА_3 використала передбачене
законом право на звернення із скаргою
на дії ОСОБА_1 При цьому колегія
суддів звертає увагу на те, що дії
останнього по витребовуванню
відомостей у директора
загальноосвітньої шкоди № 7 щодо
малолітньої доньки відповідачки,
виходять за межі, передбачені ч.4 ст.10
ЦПК України, згідно якої суд сприяє
всебічному і повному з"ясуванню
обставин справи та у разі виникнення
труднощів в отриманні певних доказів
сприяє їх одержанню.

Проте, ОСОБА_1 добросовісно не
здійснював свої процесуальні права, а
вдавався до повторного запиту до
директора ЗОСШ №7 про отримання
конфіденційної інформації стосовно
малолітньої особи, і, отримавши вдруге
відмову в її наданні, звернувся до
Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області з заявою про
вчинення кримінального
правопорушення.

Місцевим судом вірно проаналізовано,
що саме звернення позивача до
правоохоронних органів, які в ході
перевірки опитували директора школи,
стало предметом широкого
обговорювання сім"ї ОСОБА_3

Крім того, як вірно зазначив районний
суд, заявляючи клопотання та подаючи
заперечення по даній справі,
відповідач реалізовувала свої права
передбачені чинним законодавством,
тому вказані вимоги не підлягають
задоволенню.

Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законодавством.

Позивачем не надано доказів про те, що
скарга ОСОБА_3 сформувала негативне
уявлення колег та у клієнтському
середовищі відносно нього як до
непрофесіонала.

Крім того, обраний позивачем спосіб
захисту порушеного, на його думку
особистого немайнового права щодо
зобо"язання відповідача спростувати
інформацію, поширену нею щодо позивача
у запереченні проти позову та у
клопотанні від 16.06.2014р. шляхом
направлення відповідного листа на
його адресу, не відповідає
положенням ст.277 ЦК України. Згідно
приписів ст.ст. 10,60 ЦПК України доводи
сторін, викладені в запереченнях
проти позову та у клопотаннях
спростовуються на засадах
змагальності.

Тому, враховуючи викладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції та вважає, що суд
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин норми матеріального та
процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Полтави від 31 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене
протягом 20 днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

СУДДІ: