Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2205/14
Головуючий у 1-й інстанції: Кіяшко В.О.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року

м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 24 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, 3-тя особа: виконавчий комітет
Михайлівської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди за
зруйнування житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди за зруйнування
житлового будинку, в якому посилалася
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько
ОСОБА_5.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є
вона, позивач по справі, її мати ОСОБА_6,
як дружина померлого, її брат,
відповідач у справі, ОСОБА_3, а також
дві сестри, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

ОСОБА_6 за життя відмовилась від своєї
частки спадщини на користь сина,
відповідача ОСОБА_3, а дві сестри
відмовились від своєї частки спадщини
на її користь.

Право власності на спірний будинок
було визнано на підставі рішень суду
наступним чином: за нею - 3/5 частки, за
відповідачем - 2/5 частки спірного
будинку.

На сьогодні вона не має можливості
користуватися спірним будинком,
оскільки брат самовільно зруйнував
його, тим самим спричинивши їй
матеріальну і моральну шкоду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_6

Про знесення будинку їй стало
відомо 09.01.2011 року під час похорону їх
матері, після того як вона привезла
померлу матір до села для поховання.

Зруйнований будинок був газифікований
та придатний до житла.

Тим самим їй спричинені матеріальні
збитки.

Крім матеріального збитку їй також
заподіяна моральна шкода, яка
виразилась в душевних стражданнях, які
вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою відповідача, крім того,
вона витратила багато особистого часу
на вирішення цієї проблеми, була
змушена нести додаткові матеріальні
витрати, а також докласти моральних
зусиль.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 24 березня 2014
року ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
матеріальну шкоду, спричинену
зруйнуванням спадкового майна в
розмірі 21000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
моральну шкоду в розмірі 7000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
судові витрати в розмірі 280 грн.

В задоволенні іншої частини
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на незаконність і
необгрунтованість рішення суду першої
інстанції, просить його в частині
задоволення позовних вимог скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення
про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог, або змінити
рішення.

Відповідно ст.309 ЦПК України підставами
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи; недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Згідно ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний
суд ухвалює рішення у випадках
скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду першої інстанції не
відповідає вимогам ст.ст.212-215 ЦПК
України щодо законності,
обґрунтованості рішення суду,
встановлення наявності обставин на
підтвердження вимог і заперечень та
належного застосування до спірних
правовідносин норм матеріального
права.

Частково задовольнивши позов, суд
першої інстанції виходив з доведеності
того, що зазначений вище житловий
будинок був знищений відповідачем саме
ОСОБА_3

З цим висновком суду колегія суддів не
може погодитись з наступних підстав.

В матеріалах справи (а.с.218-220)
знаходиться копія технічного паспорта
на житловий будинок АДРЕСА_1,
виготовлений ОП ЗМБТІ 15 червня 1989 року,
власником будинку зазначений ОСОБА_5.

При цьому, у графі реєстрацій номер
відсутня реєстрація об'єкта
нерухомості.

Зі змісту ст.105 ЦК УРСР (1963 року), яка
була чинною на час складення та видачі
технічного паспорта на збудований
житловий будинок, вбачається, що для
виникнення права власності на житловий
будинок необхідно, щоб будинок був
зведений на відведеній ділянці, був
затверджений відповідний проект, був
наданий відповідний дозвіл і будинок
був прийнятий в експлуатацію.

Крім того, у відповідності до
роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №7 від
04.10.1991 року »Про практику застосування
судами законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» ( із змінами, внесеними згідно
з Постановами Пленуму Верховного Суду
України №13 від 25.12.92, №15 від 25.05.98)

суди мають враховувати, що право
власності на жилий будинок, збудований
громадянином на відведеній йому в
установленому порядку земельній
ділянці і прийнятий в експлуатацію,
виникає з часу його реєстрації у
виконкомі місцевої Ради.

З рішення вбачається, що отримати
свідоцтва в нотаріальній конторі
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на спірний будинок не
змогли у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів (а.с.185).

В матеріалах справи (а.с.176) знаходиться
запит нотаріуса до ОП ЗМБТІ від 17.03.2009
року за №199/69-2008 про направлення витягу
з реєстру прав власності на нерухоме
майно на житловий будинок АДРЕСА_1,
власник якого ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, документ необхідний для
оформлення спадщини та видачі
свідоцтва про право на спадщину.

Відповідь ОП ЗМБТІ нотаріусу
спадкоємці не надали.

Викладене свідчить про те, що померлий
ОСОБА_5, а згодом і його дружина ОСОБА_6
були користувачами спірного житлового
будинку, а не його власниками.

Згідно до роз'яснень, що
містяться у п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 травня
2008 року №7 «Про судову практику у
справах про спадкування», якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво (частина перша статті 376
ЦК), до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Твердження позивачки та третьої особи
про те, що для знесення спірного
будинку вимагався відповідний дозвіл є
хибним, оскільки дозволу для знесення
самовільного будинку не потребується.

Разом з тим, 01.02.2008 року відповідач
ОСОБА_3 звернувся з письмовою заявою до
сільської ради за дозволом на знесення
вказаного будинку, як аварійного, і
будівництва нового будинку, і отримав
такий дозвіл 07.02.2008 року, хоча у цьому
не було потреби (а.с.65).

Виготовлення позивачкою ОСОБА_4 18.09.2012
року технічного паспорта на
зазначений будинок не можна приймати
до у ваги з огляду на те, що будинку на
той час вже не було і паспорт був
виготовлений на підставі технічної
документації станом на 15.06.1989 року.
(а.с.17-20, 22-25).

Суд, стягуючи з відповідача ОСОБА_3
матеріальну шкоду прийняв до уваги
довідку ТОВ «Земля плюс 2006» про середню
ринкову вартість жилого будинку
індивідуальної забудови, складену за
даними технічного паспорта станом на
15.06.1989 року (а.с.13).

При цьому слід звернути увагу на те, що
станом на 15.06.1989 року зазначена
будівля, яка іменується житловим
будинком, за технічним паспортом мало
інвентарну вартість у розмірі 9981 грн.
(карбованці, купони і т.д.), при цьому
протягом усього часу до теперішнього
часу будівля мала амортизаційний знос.

Разом з тим, згідно довідки вартість
зазначеної будівлі визначена у

70 000 грн.

Вказана довідка не може бути прийнята
до уваги з огляду на те, що дійсна
вартість спірної будівлі, або
будівельних матеріалів, які
використовувались під час її
будівництва, може бути визначена на
підставі висновків будівельної
експертизи, під час проведення якої
експерт попереджається про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдивий висновок та за
відмову без поважних причин від
виконання покладених на нього
обов'язків.

У зв'язку з цим, представником
відповідача було заявлено письмове
клопотання (а.с.81) про виклик до суду і
допит оцінювача, який надав довідку про
вартість будівлі, у задоволенні якого
було відмовлено.

У відповідності до роз'яснень,
викладених у п.5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №8 от 30.05.1997
року «Про судову експертизу в
кримінальних і цивільних справах» (із
змінами, внесеними згідно з Постановою
Пленуму Верховного Суду України №15 від
25.05.98) призначення експертизи в
цивільних справах допускається як під
час судового розгляду, так і в процесі
підготовки до нього.

У разі коли необхідність
експертного висновку обумовлена
обставинами, викладеними у позовній
заяві, чи поданими доказами, суддя має
призначати експертизу, як правило, при
підготовці справи до судового
розгляду, враховуючи при цьому думку
осіб, які беруть участь у справі.

Клопотання про проведення судової
будівельної експертизи у справі
позивачкою та її представником не
заявлялось.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутній будь-який документ, що
свідчить про право власності на спірну
будівлю. Разом з тим, вбачається, що
така будівля існувала і мало певну
вартість, (яка в теперішній час не
визначена) у вигляді використаних
будівельних матеріалів, вартість яких
також не визначена.

Приймаючи до уваги, що дії відповідача
не носили протиправного характеру, про
що свідчить постанова слідчих органів,
відповідачем не розбиралось,
зносилось, ламалось житлова будівля,
вказане спадкове майно до теперішнього
часу сторонами не прийнято, колегія
суддів вважає, що моральна шкода
відповідачем не спричинена.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.309 ЦПК України
рішення суду про часткове задоволення
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди за зруйнування
житлового будинку підлягає скасуванню
з ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду слід
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, ЦПК
України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Вільнянського районного
суду Запорізької області від 24 березня
2014 року у цій справі про часткове
задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди за зруйнування
житлового будинку скасувати і
ухваленням в цій частині нового
рішення про відмову у позові.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: