Справа №
Пр. № 2/333/747/14
Комунарський районний суд м.
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду в м. Запоріжжі,
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про
розірвання шлюбу з ОСОБА_2,
зареєстрованого 19.11.1993 року відділом
запису актів громадянського стану
міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий
запис № 2120, посилаючись на те, що
спільне життя з відповідачем не
склалося через відсутність
взаєморозуміння між ними, втрату
почуття взаємної любові та поваги.
Фактичні шлюбні відносини були
припинені у 2012 році. Сім`я розпалася
остаточно, бажання продовжувати шлюбні
відносини відсутнє. Сторони проживають
окремо один від одного та не ведуть
спільного господарства. Від шлюбу
мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу буде проживати з відповідачем.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, надав суду
заяву, в якій просив розглядати справу
за його відсутності, позовні вимоги
підтримав повністю та просив суд їх
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним
чином повідомлена судом про дату, час і
місце розгляду справи, повторно в
судове засідання не з'явилася, причини
неявки суду не повідомила. Оскільки суд
не має відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169
Цивільного процесуального кодексу
України суд вирішує справу на підставі
наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони 19.11.1993
року зареєстрували шлюб, про що
відділом запису актів громадянського
стану міськвиконкому м. Запоріжжя було
видано свідоцтво про укладення шлюбу,
серії НОМЕР_1, та в книзі реєстрації
актів про укладення шлюбу зроблено
запис за № 2120 (а.с. 4).
Від спільного шлюбу неповнолітніх
дітей не має, оскільки на момент
ухвалення судом рішення ОСОБА_3
виповнилося 18 років. (а.с. 5).
Шлюбні відносини між сторонами
припинені у 2012 році, спільне
господарство не ведуть, взаємини
подружжя не підтримують. Бажання до
примирення у позивача відсутнє.
Подальше спільне подружжя і збереження
Згідно зі ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, позивач
вважає неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати його
прийняти заходи до примирення.
Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.
В роз'ясненнях Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 11 від 21
грудня 2007 року «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» зазначено, що проголошена
Конституцією України охорона сім'ї
державою полягає, зокрема, в тому, що
шлюб може бути розірвано в судовому
порядку лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей. Із цією метою суди
повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
Таким чином, враховуючи той факт, що
сторони вже тривалий час (2 роки)
мешкають окремо без ведення спільного
господарства та бюджету, суд приходить
до висновку, що шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
може бути збережений, оскільки
зазначені факти свідчать про те, що він
фактично розпався, спільне життя
подружжя і збереження сім'ї стало
неможливим, його формальне існування
обмежує особисту свободу позивача та
порушує його особисті інтереси, що має
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226, 292, 294
ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 111-115 СК
України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
зареєстрований 19 листопада 1993 року
відділом запису актів громадянського
стану міськвиконкому м. Запоріжжя,
актовий запис № 2120 - розірвати.
ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.
Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Копію заочного рішення надіслати
відповідачу не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя:
В.Б. Кулик