У х в а л а

іменем україни

03 вересня 2014 року м. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Дьоміної О.О., Коротуна В.М.,
Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, звернення стягнення на
предмет іпотеки, за позовом ОСОБА_10 до
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», треті особи:
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про
зобов'язання внести зміни до
кредитного договору, зобов'язання
вчинити певні дії та встановлення
факту існування непереборної сили, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Одеської області від
05 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року відкрите
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль») звернулося до
суду з позовом, в обґрунтування якого
зазначило, що 8 листопада 2007 року між
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_6 укладена генеральна кредитна
угода № 010/2-0-1/07-588 та додатки до неї у
вигляді кредитних договорів №
012/2-0-1/535 та № 014/2-0-1/07-589.

В забезпечення виконання зобов'язань
за генеральною кредитною угодою та
кредитних договорів, 8 листопада 20107
року між банком та ОСОБА_5, ОСОБА_9,
ОСОБА_7 і ОСОБА_10 укладені договори
поруки № 010/2-0-1/07-588/1, № 010/2-0-1/07-588/2,
№ 010/2-0-1/07-588/3 та № 010/2-0-1/07-588/4.

Згідно п. 1 вказаних договорів поруки
кожний з поручителів прийняв на себе
зобов'язання відповідати перед банком
по зобов'язанням ОСОБА_6, які виникають
з умов Генеральної кредитної угоди та
укладених в її рамках кредитних
договорів, в повному обсязі в межах
визначених зобов'язань.

Крім того, в забезпечення виконання
зобов'язань за генеральною кредитною
угодою 12 листопада 2007 року між банком
та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки,
відповідно до якого ОСОБА_6 передала в
іпотеку банку нерухоме майно - базу
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
загальною площею 1898,8 кв. м., розташоване
на земельній ділянці площею 6080 кв.
м., заставною вартістю 15 814 070 гривень.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 не
виконала прийняті на себе зобов'язання
за генеральною угодою, не здійснила
погашення кредиту у встановлений
строк, не сплатила відсотки за
користування кредитними коштами, у
зв'язку з чим станом на 12 жовтня 2009 року
загальна заборгованість складає 7
354 812 гривень 32 копійки у тому числі: 6 789
059 гривень - заборгованість за кредитом;
435 472 гривень 39 копійок - прострочена
заборгованість за нарахованими
відсотками; 130 280 гривень 93 копійки -
заборгованість по пені, яку позивач
просив стягнути на свою користь з
відповідачів в солідарному порядку, а
також звернути стягнення на предмет
іпотеки.

В грудні 2011 року ОСОБА_10 звернулася до
суду з позовом про зобов'язання внести
зміни до Генеральної кредитної угоди
та додатків до неї у вигляді кредитних
договорів № 012/2-0-1/535 та № 014/2-0-1/07-589
шляхом укладення додаткової угоди, у
якій передбачити умови та наслідки
настання форс-мажорних обстави та
встановити факт існування впродовж 2008
року дії непереборної сили на
території бази відпочинку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» у АДРЕСА_1, посилаючись
на невідповідність укладеної
генеральної кредитної угоди та
кредитних договорів Закону України
«Про захист прав споживачів» із
зазначенням серед умов договору
форс-мажорних обставин, як підстав для
звільнення від цивільно-правової
відповідальності.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 22 листопада 2012 року
позов ОСОБА_10 задоволено.

Зобов'язано публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
укласти додаткову угоду до Генеральної
кредитної угоди № 010/2-0-1/07-588 та додатків
до неї № 012/2-0-1/535 та № 014/ 1/07-589 від 8
листопада 2007 року, укладених між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_6, якою
передбачити умови та настання
форс-мажорних обставин.

Визнано факт існування впродовж грудня
2007 року - вересня 2008 року дії
непереборної сили на території бази
відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 05 березня 2014 року скасовано
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 22 листопада 2012 року.

Ухвалено нове рішення, яким позов
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» задоволено
частково.

Стягнено суму боргу за кредитним
договором № 014/2-0-1/07-589, який є додатком
до генеральної кредитної угоди №
010/2-0-1/07-588 від 08 листопада 2007 року, на
загальну суму у розмірі 7354812,32 грн на
користь публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки за іпотечним договором від 08
листопада 2007 року в межах суми
заборгованості, шляхом проведення
прилюдних торгів на умовах визначення
початкової ціни на підставі оцінки
майна суб'єктом оціночної діяльності
на рівні не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, з відповідачів у
солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_8
на підставі відповідного договору
поруки, з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на підставі
відповідного договору поруки, з ОСОБА_6
та ОСОБА_7 на підставі відповідного
договору поруки і з ОСОБА_6 та ОСОБА_10 на
підставі відповідного договору поруки.

У касаційній скарзі заявник порушує
питання про скасування рішення
апеляційного суду Одеської області від
05 березня 2014 року, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 332 ЦПК
України, суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що при розгляді
справи судами першої та апеляційної
інстанції допущено порушення норм
матеріального та процесуального права.

Крім того, відповідно до частини 1
статті 335 ЦПК України під час розгляду
справи в касаційному порядку суд
перевіряє в межах касаційної скарги
правильність застосування судом
першої або апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи
фактично зводяться до переоцінки
доказів і не згоди з висновками суду
апеляційної інстанції по їх оцінці.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення апеляційного суду Одеської
області від 05 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Колегія суддів:
О.О. Дьоміна

В.М. Коротун

С.П. Штелик