Справа № 136/1473/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" серпня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Пороховий Г. І.

за участю секретаря
Квашук О.М.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Липовець цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно по
спадкуванню за заповітом, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернувся до
Липовецького районного суду
Вінницької області із позовною заявою
до відповідача про визнання права
власності на спадкове майно по
спадкуванню за заповітом. Свої позовні
вимоги позивачка мотивувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати - ОСОБА_3. За
життя, 16 квітня 2013 року, її мати зробила
заповіт, що був посвідчений секретарем
Трощанської сільської ради, актовий
запис №3, який заповіла на її ім'я,
належні їй кошти на безбалансовому
рахунку в філії ощадбанку, майновий пай
та земельну ділянку (пай), розташовану
на території Трощанської сільської
ради, а сестрі позивачки ОСОБА_2,
земельну ділянку (площею 0,3500 га),
посвідчену Державним актом на право
приватної власності на землю, серії ЯО
№550275, розташовану на території
Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області. Позивачка зверталась до із
заявою до нотаріальної контори для
оформлення спадщини, однак їй було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
земельні частки (паї) покійної матері,
оскільки із змісту заповіту
незрозуміло які саме земельні ділянки
заповіла їй покійна, оскільки за життя
вона була власником ще двох земельних
ділянок, які розташовані на території
Трощанської сільської ради
Липовецького району площею 3,3223 га
(державні акти серії ВН №09111 від 04.12.2002
року та серії ВН №09112 від 04.12.2002 року), а
в заповіті вказано - «земельну ділянку
(пай), розташовану на території
Трощанської сільської ради», тобто
зазначено в однині. Відповідачка
прийняла свою частину спадщини згідно
заповіту матері, на вказані земельні
ділянки не претендує. Просить суд
визнати за нею право власності по
спадкуванню за заповітом на: земельну
ділянку, що розташована на території
Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області, площею 3,3223 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (державний акт серії ВН
№09111 від 04.12.2002 року), що належала
покійній матері - ОСОБА_3; земельну
ділянку, що розташована на території
Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області, площею 3,3223 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (державний акт серії ВН
№09112 від 04.12.2002 року), що належала
покійній матері - ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка
позов підтримала та просить суд його
задовольнити.

Представник позивачки - ОСОБА_4, діючий
на підставі довіреності, в судовому
засіданні позовні вимоги позивача
підтримав, просить суд їх задовольнити.

Відповідачка в судовому
засіданні позов визнала, не заперечує
проти його задоволення.

Дослідивши усі зібрані по
справі докази та давши їм
оцінку в сукупності, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Правовідносини, що є
предметом спору регулюються
Книгою Шостою „Спадкове право"
Цивільного кодексу України 2004 року,
оскільки спадщина відкрилась після 1
січня 2004 року.

Судом встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Гордіївна
Липовецького районного суду
Вінницької області померла ОСОБА_3, про
що в Книзі реєстрації смертей було
зроблено актовий запис № 7 та видано
свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.
4). За життя, 16 квітня 2013 року, ОСОБА_3
склала заповіт, що був посвідчений
секретарем Трощанської сільської ради,
актовий запис №3, який заповіла на ім'я
позивачки ОСОБА_1, належні їй кошти на
безбалансовому рахунку в філії
ощадбанку, майновий пай та земельну
ділянку (пай), розташовану на території
Трощанської сільської ради, а
відповідачкі (сестрі позивчки) ОСОБА_2,
земельну ділянку (площею 0,3500 га),
посвідчену Державним актом на право
приватної власності на землю, серії ЯО
№550275, розташовану на території
Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області (а.с.7).

Згідно паспортів, серій НОМЕР_2 та
НОМЕР_3 (а.с. 2, 32) та заяв про прийняття
спадщини (а.с. 25, 26) сторони являються
спадкоємцями по заповіту померлої -
ОСОБА_5, та прийняли її спадщину.

Як вбачається із заяви про
прийняття спадщини позивачки, окрім
неї у померлої є інші спадкоємці - дочка
ОСОБА_2 (а.с.26), яка згідно заповіту
померлої має право на спадкування на
земельну ділянку (площею 0,3500 га),
посвідчену Державним актом на право
приватної власності на землю, серії ЯО
№550275, розташовану на території
Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області.

Таким чином, дослідивши матеріали
спадкової справи №76/2014 (а.с. 24-40), судом
не встановлено інших осіб, в тому числі
тих, що мають право на обов'язкову
частку, що претендують на майно
померлого, а отже позивачка та
відповідачка являються єдиними
особами, що заявили про своє право на
спадщину та претендують на майно
померлої.

Згідно довідки виконавчого
комітету Трощанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області № 02-25/175 від 04 липня 2014 року
померла ОСОБА_3 була зареєстрована і
постійно проживала до дня смерті в с.
Гордіївка Липовецького району
Вінницької області.

Після прийняття спадщини,
позивачці постановою приватного
нотаріуса Липовецького районного
нотаріального округу від 27 червня 2014
року було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на земельні частки (паї)
покійної матері, оскільки із змісту
заповіту незрозуміло які саме земельні
ділянки заповіла їй покійна, оскільки
за життя вона була власником ще двох
земельних ділянок, які розташовані на
території Трощанської сільської ради
Липовецького району площею 3,3223 га
(державні акти серії ВН №09111 від 04.12.2002
року та серії ВН №09112 від 04.12.2002 року), а
в заповіті вказано - «земельну ділянку
(пай), розташовану на території
Трощанської сільської ради», тобто
зазначено в однині. Відповідачка
прийняла свою частину спадщини згідно
заповіту матері, на вказані земельні
ділянки не претендує (а.с.9).

Відповідно до п. 9 «Перехідних
положень» Земельного кодексу України,
громадяни - власники земельних часток
(паїв) можуть виділяти земельні ділянки
в натурі (на місцевості) єдиним масивом.

Відповідно до п. 17 «Перехідних
положень» Земельного кодексу України,
сертифікати на право на земельну
частку (пай) є дійсними до виділення
власникам земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості) земельних
ділянок та видачі їм державних актів на
право власності на землю.

Окрім того, факт належності
ОСОБА_3 земельних ділянок
підтверджується державними актами
(а.с.10-11), які в силу ст. 126 ЗК України та
положень Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" є
правовстановлюючими документами та
витягами з технічної документації з
нормативно грошової оцінки земель (а.с.
12-13), згідно яких вона перебувала у
власності померлої та розташована на
території Сиваковецької сільської
ради Липовецького району Вінницької
області.

Крім того, згідно довідки
виконавчого комітету Трощанської
сільської ради Липовецького району
Вінницької області №02-25/177 від 04 липня
2014 року померла була власником 2-х
земельних ділянок (паїв) розташованих
на території Трощанської сільської
ради, площею 3,3223 га згідно державного
акта скрія ВН №09111 та площею 3,3223 га
згідно державного акта серія ВН №09112.

Також, померла ОСОБА_3 заповіла на
ім'я позивачки, належні їй кошти на
безбалансовому рахунку в філії
ощадбанку, що підтверджується
повідомленням №38 від 17 червня 2014
року(а.с.37).

Таким чином суд приходить до
висновку, що при житті ОСОБА_3 на
території Трощанської сільської ради
отримувала у приватну власність
вищезазначені земельні ділянки та саме
їх заповіла позивачці.

Згідно приписів ст. 1223 ЦК України,
позивач має право на спадкування майна
визначеного у заповіті померлої -
ОСОБА_3.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України,
у разі визнання сторонами фактичних
обставин справи, такі обставини не
підлягають доказуванню судом.

На підставі ст. 174 ч. 4 ЦПК
України у разі визнання
відповідачем позову суд, за наявності
на те законних підстав, ухвалює
рішення про задоволення позову.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем доведено обставини вказані
ним в позовній заяві належними та
допустимими доказами доданими до
позовної заяви, які ґрунтуються на
вимогах чинного законодавства, що
регулюють вказані правовідносини, а
тому суд вважає, що позов підлягає до
задоволення.

На підставі ст. 126 ЗК України,
ст.ст. 1217 - 1223, 1225, 1268 -1270, 1274, 1275, 1299
ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 158,
174 ч. 4, 208-209, 212 - 215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
право власності по спадкуванню за
заповітом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на:

- земельну ділянку, що розташована
на території Трощанської сільської
ради Липовецького району Вінницької
області, площею 3,3223 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (державний акт серії ВН
№09111 від 04.12.2002 року);

- земельну ділянку, що розташована
на території Трощанської сільської
ради Липовецького району Вінницької
області, площею 3,3223 га, для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва (державний акт серії ВН
№09112 від 04.12.2002 року.

Судові витрати пов'язані з
провадженням справи віднести на
рахунок держави.

Рішення є підставою для
реєстрації права власності на
зазначене нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Г. І. Пороховий