АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у1-й інстанції - Бабко В.В.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 вересня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого
Пікуль А.А.

суддів
Саліхова В.В.

Нежури В.А.

при секретарі
Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Макаєва Руслана
Зуфаровича в інтересах Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 9 липня 2014
року у справі за скаргою Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва Варави Р.С.,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду м.
Києва від 9 липня 2014 року залишено без
задоволення скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України на дії державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції м. Києва Варави Р.С.

Не погодившись з таким вирішенням
питання, МТСБУ через свого
представника Макаєва Р.З. подало
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального
права, що призвело до постановлення
незаконної та необґрунтованої ухвали,
просить її скасувати та постановити
нову ухвалу, якою задовольнити скаргу
МТСБУ шляхом визнання постанови
державного виконавця ВДВС
Деснянського РУЮ у м. Києві про відмову
у відкритті виконавчого провадження
незаконною.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А.,
з'ясувавши обставини справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія приходить до висновку про те,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

Залишаючи скаргу МТСБУ на дії
державного виконавця ВДВС
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві без задоволення, суд
першої інстанції виходив з того, що
постанова про відмову у відкритті
виконавчого провадження є законною,
оскільки у виконавчому документі №
754/20249/13, виданому Деснянським районним
судом м. Києва 19 березня 2014 року, не
міститься ідентифікаційного номеру
боржника, а надана копія додаткового
рішення належним чином не посвідчена.

У апеляційній скарзі представник
скаржника Макаєв Р.З. зазначає, що
Деснянським районним судом м. Києва, в
порушення норм цивільного
процесуального законодавства, не було
належним чином повідомлено МТСБУ про
день та час розгляду справи. Окрім того,
посилається на Постанову судової
палати у цивільних справах Верховного
суду України від 25 червня 2014 року у
справі № 6-62цс14, якою визначено, що
відсутність у виконавчому листі
ідентифікаційного номера боржника не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

Указані доводи апеляційної скарги
можуть бути прийняті судом апеляційної
інстанції в якості підстав для
скасування оскаржуваної ухвали
враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.386 ЦПК України скарга
розглядається у десятиденний строк у
судовому засіданні за участю заявника
і державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або
інша посадова особа державної
виконавчої служби не можуть з'явитися
до суду з поважних причин, справу може
бути розглянуто за участю їх
представників (ч.2 ст.386 ЦПК ).

Частиною п'ятою ст.74 ЦПК України
передбачено, що судова повістка разом
із розпискою, а у випадках,
встановлених цим Кодексом, разом з
копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

Матеріали справи не містять доказів
того, що заявник - МТСБУ, повідомлявся
про розгляд скарги, як того вимагає ч.1
ст. 386 ЦПК України.

Також слід зазначити, що при
постановленні оскаржуваної ухвали суд
першої інстанції, всупереч вимогам ч.1
ст.360-7 ЦПК України, не врахував
наступної правової позиції,
висловленої Верховним судом України в
Постанові від 25 червня 2014 року у справі
№ 6-62цс14.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» містить вимоги
до виконавчого документа, у якому
зокрема має бути зазначено й
індивідуальний ідентифікаційний номер
боржника (фізичної особи). Відповідно
до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі
невідповідності змісту виконавчого
листа вимогам ст. 18 державний
виконавець відмовляє у відкритті
виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає
право державному виконавцю при
здійсненні виконавчого провадження з
метою захисту інтересів стягувача
одержувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі й
конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі
ідентифікаційного номера боржника не є
підставою для відмови державним
виконавцем у відкритті виконавчого
провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвала
Деснянського районного суду м. Києва
від 9 липня 2014 року постановлена з
порушенням норм процесуального права,
тому вона підлягає скасуванню з
направленням справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.303, 307, 311-315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Макаєва Руслана
Зуфаровича в інтересах Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити частково.

Ухвалу Деснянського районного суду м.
Києва від 9 липня 2014 року скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А.
Пікуль

Судді:
В.В. Саліхов

В.А.
Нежура