06 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:
головуючого Ситнік
суддів:
Іваненко Ю.Г., Завгородня
розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_8, Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Надія» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
дорожньо-транспортної пригоди, за
касаційною скаргою Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Надія» на рішення апеляційного суду
Вінницької області від 3 лютого 2014 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Надія» (далі - ВСК «Надія») про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
посилаючись на те, що 21 серпня 2009 року
ОСОБА_7 з дозволу батька
ОСОБА_8, за яким було закріплено
транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ-554»,
державний номер НОМЕР_1, що належить ВСК
«Надія», який розташований в с.
Коржівка Немирівського району,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння та не маючи відповідного
права на керування вказаним
автомобілем, рухаючись по вул. Садовій
в с. Самчинці Немирівського району,
здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9,
заподіявши їй при цьому тілесні
ушкодження, що спричинили смерть.
Померла ОСОБА_9 була дружиною ОСОБА_3 та
матір'ю позивачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,
Смертю ОСОБА_9 позивачам завдано
матеріальної шкоди в розмірі 24 915 грн 40
коп. витрачених на лікування, поховання
та поминальні обряди.
Крім того, в зв'язку зі смертю ОСОБА_9
позивачі перенесли важку втрату
близької людини, зазнали значних
душевних хвилювань та страждань,
враховуючи глибину та тривалість яких
просили стягнути моральну шкоду в
розмірі по 100 000 грн кожному.
Рішенням Немирівського районного суду
Вінницької області в
ід 29 листопада 2013 року позов
задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7
на користь: ОСОБА_3 10 998,16 грн
матеріальної шкоди, 50
000 грн моральної шкоди та 4 235,86 грн
судових витрат; ОСОБА_4
50 000 грн моральної шкоди; ОСОБА_5 50 000 грн
моральної шкоди; ОСОБА_6 50 000 грн.
моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької
області від 3 лютого 2014 року рішення
Немирівського районного суду
Вінницької області від 29 листопада 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задоволено
частково.

Стягнуто з ВСК «Надія», ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 по 3 666 грн у відшкодування
матеріальної шкоди, по 16 667 грн у
відшкодування моральної шкоди, а також
по 745 грн у відшкодування витрат на
правову допомогу на користь ОСОБА_3; по
16 667 грн у відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_4;
по 16 667 грн у відшкодування моральної
шкоди на користь ОСОБА_5; по 16 667 грн у
відшкодування моральної шкоди на
користь ОСОБА_6

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
норм процесуального та неправильне
застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що вироком Немирівського
районного суду Вінницької області від
28 жовтня 2010 року, який набрав законної
сили, ОСОБА_7 визнано винним та
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України та
ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за
ст. 287 КК України.

Зазначеним вироком встановлено, що
ОСОБА_8 згідно з актом прийому-передачі
техніки ВСК «Надія» (с. Коржівка,
Немирівського району Вінницької
області), будучи закріпленим та
відповідальним за транспортний засіб
марки «ЗІЛ-ММЗ-554», державний номер
НОМЕР_1, який належить ВСК «Надія»,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння та достовірно знаючи, що син
ОСОБА_7 також перебуває в стані
алкогольного сп'яніння, 21 серпня 2009
року близько 20 год. 00 хв, допустив до
керування вказаним транспортним
засобом свого сина ОСОБА_7

21 серпня 2009 року близько 20 год. 00 хв.
підсудний ОСОБА_7, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, з дозволу
батька ОСОБА_8,
керуючи автомобілем марки «ЗІЛ-ММЗ-554»,
державний номер НОМЕР_1, який належить
ВСК «Надія» (с. Коржівка Немирівського
району Вінницької області), не маючи
відповідного права керування цим
транспортним засобом, рухаючись по вул.
Садовій в с. Самчинці Немирівського
району Вінницької області, допустив
порушення п. п. 2.3 (б), 2.9, 2.10 (а), 13.1 Правил
дорожнього руху, здійснив наїзд на
пішохода ОСОБА_9, яка рухалась по правій
частині вулиці автомобілю назустріч.
Будучи причетним до
дорожньо-транспортної пригоди,
автомобіль не зупинив, з місця пригоди
зник.

Внаслідок цієї дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в
момент заподіяння, внаслідок чого
померла.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
неправомірно автомобілем заволодів
лише ОСОБА_7

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги частково, покладаючи на ВСК
«Надія» обов'язок з відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ВСК «Надія» як
володілець джерела підвищеної
небезпеки та роботодавець
ОСОБА_8, є особою, яка повинна нести
відповідальність за заподіяння шкоди,
завданої ОСОБА_8 та ОСОБА_7

Проте з такими висновками судів
повністю погодитись не можна з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Згідно з ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода відшкодовується незалежно від
вини органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
фізичної або юридичної особи, яка її
завдала якщо шкоди завдано каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України
моральна шкода, завдана смертю
фізичної особи, відшкодовується її
чоловікові (дружині), батькам
(усиновлювачам), дітям (усиновленим), а
також особам, які проживали з нею
однією сім'єю.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 1187 та ч. 2 ст.
1168 ЦК України, моральна шкода, завдана
смертю фізичної особи внаслідок дії
джерела підвищеної небезпеки,
відшкодовується чоловікові (дружині),
батькам (усиновлювачам), дітям
(усиновленим) такої особи, а також
особам, які проживали з нею однією
сім'єю, особою, яка на відповідній
правовій підставі володіє об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку
незалежно від вини такої особи.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 1187 ЦК України
особа, яка неправомірно заволоділа
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, завдала шкоди
діяльністю щодо його використання,
зберігання або утримання, зобов'язана
відшкодувати її на загальних
підставах. Якщо неправомірному
заволодінню іншою особою транспортним
засобом, механізмом, іншим об'єктом
сприяла недбалість її власника, шкода,
завдана діяльністю щодо його
використання, зберігання або
утримання, відшкодовується спільно, у
частці, яка визначається за рішенням
суду з урахуванням обставин, що мають
істотне значення.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
стягнення матеріальної шкоди, суди
встановили, що ОСОБА_8 був
відсторонений від роботи, але авто у
нього не було вилучено, тому є вина і
недбалість власника, про що правильно
зазначено у рішенні апеляційного суду.

Однак, покладаючи обов'язок
відшкодувати шкоду на ОСОБА_8, суди не
врахували, що він не перебував за
кермом, його дії пов'язані з
неправомірною передачею керування
авто ОСОБА_7, однак не перебувають у
безпосередньому причинно-наслідковому
зв'язку з ДТП та її наслідками.

Також, включаючи до витрат
матеріального характеру витрати на
правову допомогу, суд у своєму рішенні
не навів норм матеріального права, з
яких він виходив для визначення
вказаного у рішенні розміру, не звернув
уваги на постанову Кабінету Міністрів
України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про
граничні розміри компенсації витрат,
пов'язаних із розглядом цивільних і
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави», не
перевірив наявність або відсутність
розрахунку затраченого адвокатом часу
на вивчення та розгляд цивільної
справи.

За таких обставин ухвалені у справі
рішення суду не відповідають вимогам
ст. 213 ЦПК України щодо законності й
обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК
України є підставою для скасування
судового рішення з направленням справи
на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Виробничого
сільськогосподарського кооперативу
«Надія» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької
області від 3 лютого 2014 року скасувати,
справу направити на новий судовий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.М.
Ситнік

Судді:

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко