Справа № 583/2352/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого Олійник
О.В.

за участю секретаря
Наливайкіної Н.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Охтирка цивільну
справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до Охтирської міської ради про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

19.06.2014 року позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, яким, з урахуванням
доповнених позовних вимог, просить
визнати за ним, в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності
на спадкове майно у вигляді земельної
ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва
і обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована в АДРЕСА_1, а також право на
завершення приватизації та одержання
державного акта про право власності на
земельну ділянку площею 1000 кв.м. для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, яка розташована в
АДРЕСА_1, на своє ім'я. Підставами
заявленого позову вказує те, що
відсутній правовстановлюючий документ
(державний акт) на об'єкт спадкування,
що позбавляє можливості оформити
спадщину через нотаріуса.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі з вищевикладених підстав і
просив їх задовольнити.

Представник Охтирської міської ради у
судове засідання не з'явився, в
матеріалах справи мається заява про
розгляд справи у відсутність їхнього
представника також надали письмові
заперечення, відповідно до яких
вважають, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, оскільки
Земельним кодексом України
передбачено, що право власності на
землю або право користування земельною
ділянкою виникає після встановлення
землевпорядними організаціями меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) та отримання документів, що
засвідчує це право. Документом, який
засвідчує право власності або право
користування землею є державний акт,
який ОСОБА_2 за час життя не був
виготовлений, а відтак вона не набула
права власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, тому
вищезазначена земельна ділянка не може
бути успадкована ОСОБА_1

Суд проаналізував матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету Охтирської
міської ради від 30.12.1993 року № 611 ОСОБА_2
було передано у приватну власність
земельну ділянку площею 1000 кв.м. для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с.
41).

Даний факт також підтверджується
довідкою від 29.05.2014 року, наданої
Управлінням Держземагенства в
Охтирському районі Сумської області
(а.с. 21), відповідно до якої державний
акт на земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1 не виготовлявся.

Заповітом від 17.01.2004 року, посвідченим
приватним нотаріусом Охтирського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть (а.с. 9).

Відповідно до листа № 268/01-16 від 26.06.2014
року (а.с. 27), наданого Охтирською
міською державною нотаріальною
конторою, після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрито спадкову
справу № 334 від 27.06.2008 року за заявою про
прийняття спадщини, поданою
спадкоємцем за заповітом ОСОБА_1

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 29.05.2012 року,
яке зареєстровано в реєстрі за № 1-164 та
посвідчено державним нотаріусом
Охтирської міської державної
нотаріальної контори Матвейчук Н.П.,
ОСОБА_1 успадкував після смерті ОСОБА_2
житловий будинок з господарчими
спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 на
приватній земельній ділянці (а.с. 11).

З вказаних документів слідує, що крім
позивача, відсутні інші спадкоємці, які
прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2
і могли б претендувати на її земельну
ділянку, розташовану в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу
України, до складу спадщини входять усі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу
України (1990 року), право власності на
землю або право користування наданою
земельною ділянкою виникає після
встановлення землевпорядними
організаціями меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) і одержання
документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені ст. 23
Земельного кодексу України (1990 року).
Проте дію ст. 23 зупинено відносно
власників земельних ділянок,
визначених Декретом Кабінету
Міністрів України «Про приватизацію
земельних ділянок» від 16.12.1993 року.

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право
приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету,
а саме: ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-кадастрових документах, з
наступною видачею акта на право
приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок
посвідчення права приватної власності
громадян на земельні ділянки та
документи, що посвідчують право на
земельну ділянку. Таким документом
може бути відповідний запис у
земельно-кадастрових документах.

Згідно з п.7 Перехідних положень
Земельного Кодексу України (2001 року),
громадяни, що одержали у власність
земельні ділянки у розмірах, що були
передбачені раніше діючим
законодавством, зберігають права на ці
ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що на
підставі Декрету Кабінету Міністрів
України «Про приватизацію земельних
ділянок» від 16.12.1993 року рішенням
виконавчого комітету Охтирської
міської ради від 30.12.1993 року № 611
земельна ділянка по АДРЕСА_1, площею 1000
кв.м. для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд була передана ОСОБА_2 у
приватну власність.

Наведене свідчить про те, що за життя
ОСОБА_2 набула право власності на
вищевказану земельну ділянку, а тому
позов ОСОБА_1 про визнання за ним права
власності в порядку спадкування на цю
земельну ділянку підлягає задоволенню.

Позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за
ним в порядку спадкування права на
завершення приватизації та одержання
державного акту про право власності на
земельну ділянку задоволенню не
підлягає, оскільки право спадкоємця
ОСОБА_1, який отримав в порядку
спадкування у власність земельну
ділянку, на отримання
правовстановлюючих документів на дану
земельну ділянку ніким не порушено,
такі позовні вимоги є передчасними.

Крім того, відповідно до ст. 18 Закону
«Про державну реєстрацію речових прав
та їх обтяжень», власнику видається
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно.

Що стосується заперечень міської ради
про те, що земельна ділянка не
сформована, суд зауважує, що рішення
суду про визнання права власності на
земельну ділянку не перешкоджає
власнику виготовити технічну
документацію, визначити межі земельної
ділянки в натурі та зареєструвати своє
право у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Охтирської міської
ради про визнання права власності на
майно в порядку спадкування
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право
власності на земельну ділянку площею
1000 кв.м., надану для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану в АДРЕСА_1, в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Охтирка
Сумської області.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
О.В. Олійник

Повний текст рішення виготовлено 22.08.2014
р.