22-ц/775/1159/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Степанова
У Х В А Л А

Іменем України

29 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Баркової Л.Л.

Сорока Г.П., Гаврилової Г.Л.

при секретарі Бєльченко Б.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
захист честі, гідності, ділової
репутації та відшкодування моральної
шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 26
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 26
червня 2014 року позовну заяву ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі,
гідності, ділової репутації та
відшкодування моральної шкоди,
залишено без задоволення. Стягнуто з
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
судові витрати, понесені останнім на
правову допомогу у сумі по 1000 грн. з
кожного.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_4
та ОСОБА_3 просять скасувати рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування норм
матеріального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК
України, апеляційний суд розглядає
справу у відсутності позивачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4, які про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином
телефонограми, які зареєстровані в
журналі передачі телефонограм під
№№1904, 1905.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивачів
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 - ОСОБА_7, який
підтримав скаргу, відповідача ОСОБА_5,
який просив скаргу відхилити,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційної скарги та обговоривши її
доводи, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про захист честі та
гідності, ділової репутації,
відшкодування моральної шкоди, суд
дійшов висновку про те, що зі змісту
інформації, яку висловив відповідач по
відношенню до позивачів, в ній наведена
критична оцінка дій позивачів,
оціночне судження, а тому
висловлювання не підпадають під
юридичний склад порушення і не можуть
бути підставою для задоволення позову.

Не погодитися з таким висновком суду
не можна, оскільки він відповідає
положенням закону та встановленим
обставинам у справі.

Як встановлено судом, вбачається зі
справи і не заперечується сторонами,
ОСОБА_3 працює директором в
стоматологічній поліклініці №6, а
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 працюють лікарями.

21.11.2013 року після огляду відповідачем
за місцем роботи у стоматологічній
поліклініки № 6 пацієнта - дитини,
позивач ОСОБА_4 порекомендувала її
родичам іншого лікаря хірурга
стоматолога, про що стало відомо
ОСОБА_5, який 28.11.2013 р. під час проведення
виробничої наради лікарів
стоматологів та обговорення
фінансових питань висловив зауваження
позивачу ОСОБА_4, яка уводить від нього
пацієнтів, на що остання заперечувала,
а ОСОБА_3 встала на її захист. У
відповідь ОСОБА_5 заявив, що вони
брешуть.

Стаття 34 Конституції України
гарантує кожному право на свободу
думки, на вільне вираження своїх
поглядів та переконань.

За змістом ст.277 ЦК України, ч.4 ст.32
Конституції України, ст.10 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод (далі Конвенція), кожному, в тому
числі юридичній особі, гарантується
право на захист честі, гідності,
ділової репутації та спростування
недостовірної інформації особою, яка
поширила таку інформацію у такий же
спосіб, у якій вона була поширена.

Згідно ст. 10 Європейської конвенції
про захист прав і основоположних
свобод, кожному гарантується право на
свободу вираження поглядів. Це право
включає свободу дотримуватися своїх
поглядів, одержувати і передавати
інформацію та ідеї без втручання
органів державної влади і незалежно
від кордонів.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.02.2009 року
№1 «Про судову практику у справах про
захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Недостовірною вважається
інформація, яка не відповідає
дійсності або викладена неправдиво,
тобто містить відомості про події та
явища, яких не існувало взагалі або які
існували, але відомості про них не
відповідають дійсності (неповні або
перекручені).

Вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
необхідно визначити характер такої
інформації та з'ясувати, чи є вона
фактичним ствердженням чи оціночним
судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про інформацію», оціночними
судженнями, за винятком наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій, а
також висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, зокрема з огляду на
характер використання
мовно-стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Згідно із ч.2 ст.47-1 Закону України
«Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, що не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема
вживання гіпербол, алегорій, сатири.
Оціночні судження не підлягають
спростованню та доведенню їх
правдивості.

З урахуванням наведеного, та
приймаючи до уваги, що зі змісту
інформації, яку висловив відповідач по
відношенню до позивачів, в ній наведена
критична оцінка дій позивачів,
оціночне судження, а тому підстав для
її спростування та відшкодування
моральної шкоди немає.

Тому, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції цілком об'єктивно
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
факт нанесення позивачам образ з боку
відповідача був підтверджений
свідками і не спростований самим
відповідачем, що є підставою для
задоволення позову, є неспроможними,
спростовуються встановленими
обставинами у справі та положеннями
закону.

Відповідно до словників Ожогова та
Даля слово «брехуха» свідчить про
особу, яка говорить неправду, тобто
бреше. Виходячи з цього, не має протиріч
між поясненнями сторін та свідків
стосовно виразу відповідача, назвавши
їх брехухами чи такими, що брешуть.
Відповідач висловив своє оціночне
судження, яке не підлягає спростуванню
та доведенню неправдивості і не
свідчить про порушення честі, гідності
та ділової репутації позивачів, що
підлягає судовому захисту.

Інші доводи скарги також не належать
до тих підстав, з якими процесуальне
законодавство пов'язує можливість
скасування або зміни оскаржуваного
рішення. Норми матеріального права
судом застосовано правильно.

Рішення суду відповідає вимогам ст.
ст. 10, 60, 213- 215 ЦПК України та положенням
ст. ст. 275, 277 ЦК України, ч.2 ст.47-1 Закону
України «Про інформацію», і підстав
для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л а
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 26
червня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Судді