У х в а л а

іменем україни

28 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Фермерського господарства
«Агро-Південь», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, - відділ
Держземагентства у Березнегуватському
районі Миколаївської області про
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, за касаційною
скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на
рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 23
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 07 липня
2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом про визнання недійсним
договору оренди земельних ділянок,
укладеного між ним та ФГ
«Агро-Південь», та зобов'язання
відповідача повернути належні йому
земельні ділянки.

Позовні вимоги мотивував тим, що у 2009
році між ним та ФГ «Агро-Південь» було
укладено договір оренди земельних
ділянок, розташованих на території
Калузької сільської ради
Березнегуватського району
Миколаївської області, загальною
площею 11,26 га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
строком на 10 років. Вказаний договір
зареєстрований у Березнегуватському
реєстраційному окрузі (офісі)
Миколаївської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК» 08 грудня 2010 року.

Зазначав, що у порушення вимог
земельного законодавства України
вказаний договір оренди не містить
усіх істотних умов, зокрема, у ньому не
зазначено обґєкт оренди (конкретні
площі земельних ділянок), не
врегульовано питання щодо передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки,
не долучено акт визначення меж
земельних ділянок в натурі та акт
приймання передачі, у зв'язку з чим, на
його думку, договір є недійсним.

Рішенням Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 23
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Миколаївської області від 07 липня 2014
року, у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 28 травня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_4 про
зобов'язання повернути земельні
ділянки відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4
- ОСОБА_5, посилаючись на неправильне
застосування судам попередніх
інстанцій норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення
Березнегуватського районного суду
Миколаївської області від 23 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Миколаївської області від 07 липня 2014
року та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, на
підставі доказів, поданих сторонами, що
належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшли до правильного
висновку про те, що позивачем не
доведено порушення його прав, у зв'язку
з відсутністю в договорі оренди усіх
істотних умов, передбачених ст. 15
Закону України «Про оренду землі».

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року № 6-94цс13 у справі за
позовом про визнання недійсними
договорів оренди землі, яка, відповідно
до положень статті 360-7 ЦПК України,
є обов'язковою для всіх судів України.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судові рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 -
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Березнегуватського районного
суду Миколаївської області від 23
квітня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Миколаївської області від 07 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова