Справа № 473/3717/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області у складі: головуючої судді
Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

за участю позивача ОСОБА_1,
відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вознесенську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2014 року позивач руда С.В.
звернулася до суду з позовною заявою
до відповідача ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, в якій вказала, що 08 червня 1991
року у Олександрівській селищній раді
Вознесенського району Миколаївської
області було зареєстровано шлюб між
нею та відповідачем, актовий запис №40.
Від даного шлюбу неповнолітніх дітей
не мають.

Сторони проживають окремо,
спільне господарство не ведуть.
Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони
виявилися різними людьми зі
своєрідними характерами, через що між
ними постійно виникали сварки та
непорозуміння, відсутні почуття поваги
та любові, відсутні нормальні
відносини. В зв'язку з цим позивач
просив суд розірвати шлюб між ним та
відповідачем.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги у повному
обсязі.

Відповідач в судовому засіданні
не заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши докази по справі, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких причин.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватися про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби взаємодопомоги,
що передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
особисту недоторканість і може мати
наслідки, встановлені законом (ст..56 СК
України).

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу
України, суд, з'ясувавши фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову, постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, що
має істотне значення.

В судовому засіданні було
встановлено, що 08 червня 1991 року у
Олександрівській селищній раді
Вознесенського району Миколаївської
області було зареєстровано шлюб між
ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис №40
(свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 видане 19
грудня 2000 року - а.с.4). Від даного шлюбу
неповнолітніх дітей не мають.

Сторони проживають окремо,
спільне господарство не ведуть,
позивач наполягає на розірванні шлюбу,
відповідач не заперечує проти
розірвання шлюбу.

За такого, враховуючи характер
відносин, що склалися між сторонами,
відсутність взаєморозуміння між ними,
суд вважає, що збереження шлюбу є
неможливим.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд
-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, задовольнити
повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який
зареєстровано 08 червня 1991 року у
Олександрівській селищній раді
Вознесенського району Миколаївської
області, актовий запис №40 - розірвати.

Після набрання рішенням суду
законної сили присвоїти прізвища:
позивачу -ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
М.М. Ротар