справа № 462/9146/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі Колобич
О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_1
(треті особи: Львівська міська рада,
ОСОБА_2, ОСОБА_3) про демонтаж самочинної
прибудови,

встановив:

Залізнична районна адміністрація
Львівської міської ради звернулась до
суду з позовом, в якому просить суд
зобов'язати відповідача демонтувати
прибудову розміром 2,00х6,00м на
фундаменті, самочинно влаштовану на
землях комунальної власності міста до
квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивує
тим, що розпорядженням Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 489 від 02.08.2013 року «Про
самочинне будівництво здійснене
гр.ОСОБА_1.» відповідача було
зобов'язано в термін до 01.10.2013 року
демонтувати прибудову розм.2,00х6,00м на
фундаменті, самочинно влаштовану на
землях комунальної власності міста до
квартири АДРЕСА_1. Проте, відповідач
ніяким чином не зреагував, прибудову у
добровільному порядку не демонтував. В
зв'язку із вказаним, просить позов
задовольнити на підставі ст. 376 ЦК
України.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні вищенаведеному,
додатково пояснивши, що Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради не з'ясовувалося питання
щодо можливості здійснення
відповідачем перебудови зведеної ним
споруди відповідно до вимог
розпорядження Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 1879 від 22.11.2006 року «Про затвердження
висновку міжвідомчої комісії
гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_2», не
з'ясовувалося чи згодна особа, яка
здійснила самочинне будівництво
провести його перебудову, просить
позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та
його представник проти позову
заперечили, подавши до суду письмові
заперечення /а.с.54,55/, давши пояснення
аналогічні тим, що викладені у вказаних
запереченнях.

У судовому засіданні представник
Львівської міської ради пояснила, що
при винесенні рішення покладається на
розсуд суду, та вважає, що здійснена
прибудова ніяким чином не порушує
права територіальної громади міста
Львова та інших мешканців будинку по
АДРЕСА_1.

Заслухавши пояснення представників
сторін, відповідача, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3
проживають у квартирі АДРЕСА_1,
загальною площею 28,8 кв.м., яка
складається з однієї кімнати, житловою
площею 16,8 кв.м., яка належить їм на праві
спільної часткової власності /а.с.8/.

Розпорядженням Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 489 від 02.08.2013 року «Про самочинне
будівництво здійснене гр.ОСОБА_1.»
відповідача було зобов'язано в термін
до 01.10.2013 року демонтувати прибудову
розм.2,00х6,00м на фундаменті, самочинно
влаштовану на землях комунальної
власності міста до квартири АДРЕСА_1
/а.с.6/.

Проте, відповідач спірну прибудову не
демонтував у добровільному порядку, що
підтверджується актом ЛКП «Сигнівка»
від 15.10.2013 року /а.с.14/.

Разом з тим, розпорядженням
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради № 1879 від 22.11.2006
року «Про затвердження висновку
міжвідомчої комісії гр.ОСОБА_1,
гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_2» відповідачу та
третім особам, співвласникам квартири
АДРЕСА_1, було погоджено технічну
можливість влаштування до квартири
балкону розм..1,00х3,00м на консолях згідно
з погодженими проектними пропозиціями
/а.с.71/. Зазначене розпорядження не
скасовувалося позивачем та є чинним,
вказані обставини визнаються
учасниками судового процесу, а відтак
не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст.
61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Зі змісту позову та з матеріалів справи
не вбачається порушення прав та свобод
інших мешканців житлового будинку,
наявність скарг зазначених осіб з
приводу здійснення спірної прибудови.

Крім того, мешканці сусідніх квартир
НОМЕР_1,НОМЕР_2,НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 не
заперечували щодо здійснення
відповідачем спірної прибудови, що
підтверджується їх письмовою заявою на
ім'я голови МВК від 14.06.2006 року
/а.с.НОМЕР_3/.

Як убачається з технічних висновків
стану конструкцій житлового будинку №
319 та самовільно влаштованої прибудови
до квартири АДРЕСА_1, розробленого
ДНДПВІ «НДІ Проектреконструкція»
влаштована прибудова розміром 6,00х2,40м
знаходиться в доброму технічному стані
і немає негативного впливу на основні
несучі конструкції будинку-фундаменти,
стіни, перекриття /а.с.56-61/.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст. 376 ЦК
України житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без належного
дозволу чи належно затвердженого
проекту, або з істотно порушенням
будівельних норм і правил.

Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено,
що позов про знесення суб'єкта
самочинного будівництва, у разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил,
мас право пред'являти відповідний
орган державної влади або орган
місцевого самоврядування.

Розглядаючи позов про знесення
самочинного будівництва або
перебудову на підставі ч. 7 ст. 376 ЦК
України, суд має встановити, чи було
видано особі, яка здійснила самочинне
будівництво, припис про усунення
порушень, чи можлива перебудова та чи
відмовляється особа, яка здійснила
самочинне будівництво, від такої
перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови
об'єкта нерухомості відсутня або
забудовник відмовляється від такої
перебудови, суд, незалежно від
поважності причин відмови, за позовом
зазначених органів або особи, інтереси
якої порушено таким будівництвом,
ухвалює рішення про знесення
самочинного будівництва.

Відмовою забудовника від перебудови
слід вважати як його заяву про це, так і
його дії чи бездіяльність щодо цього,
вчинені до або після ухвалення рішення
суду про зобов'язання здійснити
перебудову.

Таким чином, правовими наслідками
самочинного будівництва, в разі
звернення до суду з позовом
відповідного органу, є або знесення
такого будівництва або проведення
відповідної його перебудови.

При цьому знесення самочинного
будівництва є крайньою мірою і можливе
лише тоді, коли використано усі
передбачені законодавством України
заходи щодо реагування та притягнення
винної особи до відповідальності.

Як убачається зі змісту позову та
пояснення представника позивача,
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради не
з'ясовувалося питання щодо можливості
здійснення відповідачем перебудови
зведеної ним споруди відповідно до
вимог розпорядження Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради № 1879 від 22.11.2006 року «Про
затвердження висновку міжвідомчої
комісії гр.ОСОБА_1, гр.ОСОБА_2,
гр.ОСОБА_2».

Враховуючи наведене, суд, беручи до
уваги те, що Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
не з'ясовувалося питання щодо
можливості здійснення відповідачем
перебудови зведеної ним споруди
відповідно до вимог розпорядження
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради № 1879 від 22.11.2006
року «Про затвердження висновку
міжвідомчої комісії гр.ОСОБА_1,
гр.ОСОБА_2, гр.ОСОБА_2», не з'ясовувалося
чи згодна особа, яка здійснила
самочинне будівництво провести його
перебудову, а також те, що інші
співвласники будинку не заперечують
проти використання відповідачем
здійсненої ним прибудову, при цьому їх
права ніяким чином не порушуються, як і
не порушуються права Львівської
міської ради, приходить до висновку про
відсутність необхідності застосування
такої крайньої міри, як демонтаж
спірної прибудови розміром 6,00х2,40м.

За таких обставин, суд, дослідивши
докази по справі у їх сукупності,
вважає, що у задоволенні позову слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,209,212-215,218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

У позові Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_1 (треті особи: Львівська
міська рада, ОСОБА_2, ОСОБА_3) про
демонтаж самочинної прибудови -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення заяви
апеляційної скарги.

Суддя:/підпис/

З оригіналом згідно. рішення не
набрало законної сили.

Суддя:
Боровков Д.О.