інстанції Петришин Н.М.Провадження №
22-ц/780/3670/14 Доповідач у 2
інстанції СавченкоКатегорія 18
У Х В А Л А

іменем України

14 серпня 2014 року
м.Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого судді
Савченка С.І.,

суддів
Білоконь О.В., Поліщука М.А.,

при секретарі Лопатюк
В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Відділу державної виконавчої
служби Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
про визнання правочину удаваним,
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля укладеним, визнання права
власності на транспортний засіб та
звільнення його з-під арешту,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду із вказаним вище
позовом, який мотивував тим, що у
листопаді 2007 року він познайомився із
ОСОБА_2, у якого вирішив придбати
автомобіль BMW 730і, 1993 року випуску, р.н.
НОМЕР_1. Вони домовилися про ціну
автомобіля в сумі 7500 доларів США, про
розстрочення виплати вартості
автомобіля на 2 роки, а також обумовили,
що відчуження автомобіля відбудеться
шляхом видачі відповідної довіреності.
13 листопада 2007 року ОСОБА_3, який діяв
від імені ОСОБА_2 видав в порядку
передоручення на його ім'я довіреність
на автомобіль BMW 730і. Посилався, що у
липні 2009 року він виплатив ОСОБА_2 всю
суму за автомобіль, передавши кошти в
сумі 41250 грн. у присутності свого сина
та оформивши це письмовим договором
купівлі-продажу. В цей же день, 23 липня
2009 року ОСОБА_2 видав на його ім'я
довіреність на право володіння,
користування і розпорядження
автомобілем BMW 730і, 1993 року випуску, р.н.
НОМЕР_1. Однак, у 2013 році він випадково
дізнався, що автомобіль знаходиться у
розшуку і на нього виконавчою службою
накладено арешт як на майно боржника
ОСОБА_2 Посилаючись на те, що фактично
між ним і ОСОБА_2 був укладений не
односторонній правочин у вигляді
довіреності, а правочин
купівлі-продажу автомобіля, просив
визнати правочин у вигляді довіреності
від 23 липня 2009 року удаваним
правочином, визнати укладеним договір
купівлі-продажу автомобіля від 23 липня
2009 року між ним і ОСОБА_2 та визнати за
ним право власності на вказаний
автомобіль.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 березня 2014
року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав пеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення суду
першої інстанції і ухвалити нове, яким
його позов задоволити в повному обсязі,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права. Зокрема
зазначає, що суд залишив поза увагою
розписку ОСОБА_2 про отримання коштів
за автомобіль та сам факт передання
йому у користування автомобіля, що у
свою чергу свідчить про про
волевиявлення учасників на укладення
договору купівлі-продажу.

Учасники справи належним чином
повідомлені про час розгляду справи, що
стверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення судових
повісток, апелянт ОСОБА_1 до суду не
з'явивися, його неявка відповідно до
ст.305 ЦПК України не перешкоджає
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення із додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
обгрунтовував свої висновки
недоведеністю укладення між сторонами
договору купівлі-продажу автомобіля у
встановленому законом порядку, а
відтак відсутністю підстав для
визнання довіреності удаваним
правочином і визнання за позивачем
права власності на арештований
автомобіль.

При цьому суд виходив з того, що
укладений у простій письмовій формі
договір купівлі-продажу транспортного
засобу та нотаріально посвідчена
довіреність не допускають перехід
права власності на майно до позивача;
спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ та не вибував з
власності відповідача; ВДВС
Броварського МРУЮ відкрито виконавче
провадження № 30848759, в ході якого
державним виконавцем накладено арешт
на спірний автомобіль і він
виставлений на прилюдні торги з
аукціону, а отже доказів на
підтвердження укладення сторонами
удаваного правочину за ст.235 ЦК України
не надано.

Такі висновки суду є правильними і
такими, що відповідають обставинам
справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ст.235 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами, щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Судом першої інстанції встановлено і
підтверджується матеріалами справи, що
23 липня 2009 року ОСОБА_2 видав на його
ім'я ОСОБА_1 довіреність на право
володіння, користування і
розпорядження автомобілем BMW 730і, 1993
року випуску, р.н. НОМЕР_1. В цей же день
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 підписали складений у
простій письмовій формі договір
купівлі-продажу вказаного автомобіля
на суму 41250 грн.

Згідно п.4 постанови КМ України від 7
вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження
Порядку державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» перед відчуженням
транспортний засіб повинен бути знятий
з обліку в підрозділі ДАІ.

Поскільки судом встановлено, що
належний ОСОБА_2 автомобіль BMW 730і ні
перед видачею довіреності на ім'я
ОСОБА_1, ні при складанні письмового
договору купівлі-продажу з обліку в
органах ДАІ не знімався, суд
обгрунтовано відмовив у задоволенні
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд залишив поза увагою розписку
ОСОБА_2 від 13 листопада 2007 року про
отримання коштів за автомобіль
необгрунтовані, поскільки з тексту
рішення вбачається, що суд першої
інстанції дослідив розписку та дав їй
оцінку.

Посилання апелянта на те, що
недотримання процедури зняття
автомобіля з обліку не свідчить про
недотримання порядку його продажу
необгрунтовані та суперечать п.4
постанови КМ України від 7 вересня 1998
року № 1388 «Про затвердження Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів», яка обумовлює
можливість продажу автомобіля
необхідністю зняття його з реєестрації
перед продажем.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді :