АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпровського районного суду м. Києва
від 18 липня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Банк «Український капітал» до ОСОБА_1,
Приватного підприємства «Братіслава
Плюс» про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року представник позивача
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 18 липня 2014року - відкрито
провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу, посилаючись на те, що
вона постановлена з порушенням правил
підвідомчості, а провадження в частині
вимог про стягнення заборгованості з
ПП «Братіслава Плюс» мають бути
закритими в порядку п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК
України, оскільки справа в цій частині
підлягає розгляду в господарському
суді.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відкриваючи провадження у даній
справі, суд виходив з підсудності
справи цьому суду.

Висновок суду відповідає обставинам
справи та грунтується на вимогах
закону.

Умовами ст. 107 ЦПК України визначено, що
усі справи, що підлягають вирішенню в
порядку цивільного судочинства,
розглядаються районними, районними у
містах, міськими та міськрайонними
судами.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин; інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Положеннями ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12
Господарського процесуального кодексу
України справи визначено, у яких
сторонами є підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи та
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
розглядаються господарськими судами.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі
порушення зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

В силу ст. 541 ЦК солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо (ч.1ст. 543).

Солідарну відповідальність перед
кредитором несуть і боржник і
поручитель, якщо інше не встановлено
договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554
ЦК. Такі правовідносини регулюються і
нормами цивільного, і нормами
господарського законодавства залежно
від суб'єктів ( юридичної чи фізичної
особи - поручителя і (або) боржника.

Таким чином, ч.1 ст. 543 ЦК є виключенням
із загального правила, встановленого
ст. 16 ЦПК.

Тому, у випадку виникнення солідарного
обов'язку фізичної та юридичної особи,
позов може бути пред'явлено до обох
боржників у порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України
позивачем і відповідачем можуть бути
фізичні і юридичні особи, а також
держава.

Відповідно до ч. 2 ст.118 ЦПК України
позивач має право об'єднати в одній
позовній заяві кілька вимог, пов'язаних
між собою.

Тобто, законодавець передбачає право
кредитора звернутися за виконанням
зобов'язання до боржника та поручителя
одночасно.

Колегія суддів приходить до висновку,
що кредитор «Банк «Український
капітал» має право звернутись за
захистом своїх прав, як до боржника так
і солідарно до боржника та поручителя в
порядку цивільного судочинства,
оскільки правовідносини, що склались
між сторонами носять цивільно-правовий
характер, а тому справа, відповідно до
ст.15 ЦПК України підлягає розгляду у
судах загальної юрисдикції.

Отже, доводи апеляційної скарги, на
думку колегії суддів, є безпідставні і
надумані, оскільки питання щодо
закриття провадження у справі в
частині вимог про стягнення
заборгованості з ПП «Братіслава Плюс»
не може ставитися під час відкриття
провадження у справі.

Ухвала суду постановлена з дотриманням
норм процесуального права, тому
підстав для її скасування колегія
суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятої ухвали не впливають.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.
Києва від 18 липня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді