АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
07 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого: судді
суддів:
Пікуль А.А., Саліхова В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 04 червня 2014 року у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» про визнання
договору поруки від 12.08.2008р. припиненим,
Рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 04 червня 2014
року позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
(далі - ПАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_2,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 на користь ІІАТ КБ «Надра» 1 119 367
грн. 69 коп. заборгованості та 3 41 грн.
судового збору.

У позові ОСОБА_1 про визнання договору
поруки від 12.08.2008 р. припиненим
відмовлено.

№ апеляційного провадження:
№22-ц/796/8981/2014Головуючий у суді першої
інстанції: Васалатій К.А.Доповідач у
суді апеляційної інстанції: Невідома
Т.О. Не погодившись із таким
рішенням суду, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій посилається
на неправильне застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права, а саме ч.4 ст.559 ЦК України,
просила скасувати рішення суду першої
інстанціїта ухвалити нове, яким
відмовити у задоволенні позову ПАТ «КБ
«Надра» в повному обсязі та
задовольнити зустрічний
позов.Зазначає, що суд першої інстанції
не врахував, що укладеним між сторонами
договором поруки не визначено строк,
після закінчення якого порука
припиняється, оскільки п. 5.3. договору
поруки установлено, що він діє до
повного припинення всіх зобов'язань
боржника за основним договором. У разі,
якщо такий строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.
Строком повного повернення кредиту,
відповідно до п.1.4. кредитного договору
є 10.04.2021 року, якщо даний строк не
змінений згідно з п.п.4.2.33, 4.2.4 цього
договору. 13.11.2012 банк звернувся до
позичальника ОСОБА_2 з досудовою
вимогою про погашення заборгованості
за кредитним договором в повному
обсязі на підставі п.4.2.4 кредитного
договору, застосувавши право на
повернення кредиту достроково, тим
самим змінивши строк основного
зобов'язання. Таким чином, право вимоги
до поручителя щодо повернення кредиту
виникло, починаючи з 13.11.2012 та діяло
протягом наступних шести місяці. До
поручителя позивач звернувся з
вимогою лише 07.10.2013, пред'явивши
відповідний позов, тобто вже після
спливу встановленому законом
шестимісячного строку, що свідчить про
припинення поруки.

ОСОБА_2 рішення суду не оскаржила.

ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в
інтересах ОСОБА_2 в суді апеляційної
інстанції підтримали апеляційну
скаргу з наведених в ній підстав.

Хмиров Е.О. в інтересах АТ «КБ
«Надра» заперечував проти апеляційної
скарги, вважав, що спір судом вирішено
правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в суд
апеляційної інстанції, з'ясувавши
обставини справи та оговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом 12.08.2008 між ОСОБА_2 та
Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Надра»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра») був укладений кредитний
договір, відповідно до якого банк надав
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості та платності грошові кошти
у сумі 77 700,00 доларів США з метою
придбання нерухомого майна строком до
10.04.2021р., а остання зобов'язалась
повернути кредит та сплатити проценти
за користування кредитом у розмірі 14,49 %
річних (п.п.1.1, 1.3.1, 1.4 договору) (а.с. 10-14).

З метою забезпечення виконання умов
кредитного договору ОСОБА_2, між ОСОБА_1
та Відкритим акціонерним товариством
«Комерційний банк «Надра»
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Комерційний
банк «Надра») був укладений договір
поруки, відповідно до якого
відповідачка зобов'язалась
відповідати за виконання третьою
особою зобов'язань, які виникають з
умов кредитного договору (п.п.1.1
договору)(а.с.15-16).

У жовтні 2013 року ПАТ «КБ «Надра»
порушило перед судом питання про
стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суми
заборгованості за кредитним договором
№ 263/ПІ/19/2008-840, яка станом на 01.07.2013 р.
становить 140 043,50 доларів США та
складається з 76 429,13 доларів США - суми
непогашеного кредиту, суми
несплачених відсотків - 48 299,77 доларів
США, суми несплаченої пені за
прострочення строків виконання
зобов'язань - 7 544,60 доларів СІІІА, суми
несплаченого штрафу за прострочення
строків сплати мінімально необхідно
платежу - 7 770 доларів США, що в
еквіваленті складає 1 119 367,69 грн.,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачами прийнятих на себе
зобов'язань.

Відповідач ОСОБА_1, не визнаючи
пред'явлений позов, подала зустрічну
позовну заяву про визнання договору
поруки від 12.08.2008 р. припиненим, так як
позивачем було пропущено строк
пред'явлення вимоги до поручителя.

Ухвалюючи рішення про задоволення
основного позову та відмовляючи у
зустрічних позовних вимогах про
припинення договору поруки суд першої
інстанції виходив із положень статті
559 ЦК України, та встановив, що позивач,
пред'явивши в жовтні 2013 року позов до
відповідачів щодо стягнення
заборгованості, не прострочив
пред'явлення вимоги до відповідачів,
оскільки строк виконання основного
зобов'язання, визначений укладеним
кредитним договором, 10.04.2021 р.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, оскільки вони є правильними
та такими, що відповідають обставинам
справи.

ОСОБА_1 є поручителем за договором
поруки від 12 серпня 2008 року, що був
укладений з нею в забезпечення
виконання кредитного договору №
263/П/19/2008-840 від 12 серпня 2008 року.

Відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору та визначення його умов з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства тощо.

Згідно вимог статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Отже, укладений договір є підставою для
виникнення у його сторін певних умов та
обов'язків, визначених ним.

Укладаючи договір, сторони
погоджуються з усіма викладеними та
передбаченими в його тексті умовами. У
відповідності до норм статті 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, а всі його умови, з
моменту укладення договору, стають
однаково обов'язковими для виконання
сторонами. В цьому і полягає сенс
цивільно-правового договору, як
правової форми узгодження волі сторін,
спрямованої на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до вимог частини 2 статі 554
ЦК України поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог частини 4 статті
559 ЦК України порука припиняється
після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Кредитним договором, укладеним 12
серпня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра» та
ОСОБА_2, передбачено, що датою
остаточного повернення кредиту є
10.04.2021 (а.с.10).

Договором поруки, укладеним між
банком та ОСОБА_1, передбачено, що він
діє до належного виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору чи
виконанням поручителем своїх
зобов'язань згідно з умовами договору
поруки (п. 5.3).

Оскільки строк договору поруки не
встановлений, а кредитор пред'явив
позов до поручителя до настання строку
виконання кредитного зобов'язання у
повному обсязі, колегія суддів
приходить до висновку, що дата
припинення позичальником своїх
зобов'язань в частині несплати
чергового платежу та дата пред'явлення
вимоги правового значення не має з
огляду на наступне.

Слід розрізняти поняття строк
виконання основного зобов'язання та
право на дострокове стягнення усієї
суми заборгованості за кредитним
договором. Строк виконання основного
зобов'язання визначено кредитним
договором (10.04.2021). Право на дострокове
стягнення усієї суми заборгованості -
це право, що виникає в процесі дії
кредитного договору у зв'язку з
неналежним виконанням боржником своїх
зобов'язань за кредитним договором.
Пред'явлення вимоги до позичальника з
проханням у 30-денний термін погасити
заборгованість за кредитним договором,
сплатити нараховані відсотки та пеню
за несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання не є настанням строку
виконання основного зобов'язання, а
лише правом на дострокове стягнення
всієї суми заборгованості за кредитним
договором. Тому, з моменту закінчення
30-денного терміну з моменту
пред'явлення претензії-вимоги не можна
відраховувати шестимісячний термін
звернення до поручителя, який
відраховується від дня настання строку
виконання зобов'язання.

Таким чином, договір поруки діє до 10
квітня 2021 року і не може бути
припиненим у зв'язку з тим, що протягом
з моменту виникнення у банку права на
дострокове стягнення всієї суми
заборгованості банк не звернувся з
вимогою до поручителя.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що зустрічні позовні вимоги про
припинення договору поруки є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, на їх
правильність не впливають, а тому не
заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без зміни, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Рішення суду першої інстанції
відповідає вимогам закону і підстави
для його зміни або скасування та
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 04 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили,
шляхом подання касаційної скарги до
цього суду.

Головуючий:
Т.О. Невідома

Судді:
А.А. Пікуль

В.В. Саліхов