Справа № 133/295/14-ц Провадження №
22-ц/772/2266/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Крейдін О. О.Категорія:
39Доповідач: Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р. м. ВінницяКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Вінницької
області в складі :

головуючого: Ковальчука О.В.,

суддів : Медяного В.М.,
Жданкіна В.В.

при секретарі : Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до Самгородоцької сільської
ради, за участю третьої особи на
стороні відповідача без самостійних
вимог ОСОБА_3, про визнання права
власності на спадкове
будинковолодіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 12 червня 2014
року у цій справі, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом про
визнання за нею права власності на
житловий будинок АДРЕСА_1 Свої вимоги
обґрунтовувала тим, що вона згідно
заповіту є спадкоємицею після смерті
своєї матері - ОСОБА_4, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Зазначала, що
фактично вступила у володіння та
розпорядження спадковим майном, проте
немає можливості оформити свідоцтво
про право на спадщину, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи
на будинок.

Дана справа неодноразово розглядалась
судами. Останнім рішенням
Козятинського міськрайонного суду
Вінницької області від 12 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням,
ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм
матеріального права, в апеляційній
скарзі просить скасувати оскаржуване
рішення та ухвалити нове, яким у
задоволення вказаного позову
відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вважає, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла ОСОБА_4 (а.с.6), яка на день
смерті проживала в АДРЕСА_1 (а.с.16).
Спадкоємицею за заповітом (а.с. 10) після
померлої матері ОСОБА_4 є її дочка
ОСОБА_2 (а.с. 7-8). Згідно довідки від 18
вересня 2012 року № 1077, виданої сільським
головою Самгородоцької сільської ради
ОСОБА_5, ОСОБА_2 фактично вступила у
фактичне володіння майном у 6-місячний
строк після смерті своєї матері ОСОБА_4
і розпорядилась майном померлої,
доглядала за будинком та користувалась
земельної ділянкою (а.с. 18).

З оглянутого судом першої інстанції в
судовому засіданні журналу реєстрації
нотаріальних дій Самгородоцької
сільської ради за 1993 року встановлено,
що від імені померлої ОСОБА_4 23 жовтня
1993 року за реєстровим номером 21 був
посвідчений заповіт на все майно на
ім'я ОСОБА_2

Спадкоємцем за законом після померлої
ОСОБА_4 був її син - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.41-42), та на момент
смерті ОСОБА_4 проживав з нею за однією
адресою (а.с.45, 109), однак, не був
повнолітньою непрацездатною дитиною
своєї померлої матері, тому не мав
права на обов'язкову частку у
спадковому майні.

Згідно довідки сільської ради
зазначений будинок рахується за ОСОБА_4
(с.17). Відповідно до витягу з рішення 2
сесії 22 скликання Самгородоцької
сільської ради від 29 листопада 1994 року
ОСОБА_4 безкоштовно передано у приватну
власність земельну ділянку, площею 0,27
га в межах с. Самгородок по вул.
Колгоспна для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель - 0,25 га та для
ведення особистого підсобного
господарства - 0,02 га (а.с.15).

З довідок Самгородоцької сільської
ради № 242, № 243 від 19.02.2014 року
вбачається, що згідно погосподарської
книги № 3 за 1980-1982 р.р. особового рахунку
НОМЕР_1 за головою двору ОСОБА_4
рахувалося господарство робітників та
службовців, а також присадибна
земельна ділянка розміром 0,15 га + 0,12 га
(а.с.107-108).

З оглянутої судом першої інстанції в
судовому засіданні погосподарської
книги за 1980-1982 р.р. вбачається, що
головою двору в АДРЕСА_1, після смерті
свого чоловіка ОСОБА_7, з 12 липня 1981 року
стала ОСОБА_4

Встановивши вказані обставини справи
та оцінивши докази, які їх
підтверджують, у їх сукупності, суд
першої інстанції, керуючись ст. ст. 86, 548,
549 ЦК УРСР (в редакції на момент
виникнення спірних правовідносин),
дійшов вірного висновку про те, що
позивачка набула права власності на
вказане будинковолодіння.

Доводи апеляційної скарги фактично
зводяться лише до того, що суд не взяв
до уваги, що позивачка не вчинила
жодних дій щодо прийняття спадщини
після смерті своєї матері, в той час як
спадковим майном опікувалась саме
ОСОБА_3

Той факт, що ОСОБА_3 на день смерті
ОСОБА_4 проживала спільно з нею за
вказаною вище адресою та її сином,
своїм чоловіком, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та продовжує там
проживати, не є підставою для відмови у
позові ОСОБА_2 як спадкоємиці за
заповітом після смерті своєї матері
ОСОБА_4

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги і
зміст оскаржуваного судового рішення
не дають підстав для висновку про його
незаконність та необґрунтованість, а
тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення - залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 308, 314, 315, 319, 324, 325 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити,
рішення Козятинського міськрайонного
суду Вінницької області від 12 червня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. На ухвалу може бути
подана касаційна скарга до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий :
О.В. Ковальчук

Судді :
В.М. Медяний

В.В. Жданкін