Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1949/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Драний
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

26.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області в складі:

головуючого
судді - Голованя А.М.

суддів - Бубличенко В.П., Франко В.А.

при
секретареві - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 06 червня 2014 року у
справі за позовом дочірнього
підприємства "Кіровоградтепло" ТОВ
"Центр науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії" до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за послуги з теплопостачання і

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року дочірнє
підприємство "Кіровоградтепло" ТОВ
"Центр науково-технічних інновацій
Української нафтогазової академії"
(далі ДП "Кіровоградтепло") звернулося
в суд з зазначеним позовом, посилаючись
на те, що між ним та відповідачем
склались фактичні договірні відносини
шляхом відкриття особового рахунку №
НОМЕР_1 та видачі абонентської книжки.

Відповідно до виписки ЖЕК № 4
співвласником квартири АДРЕСА_1 є
відповідач. За весь період проживання
відповідача у квартирі, ДП
"Кіровоградтепло" в опалювальні сезони
надавало в указану квартиру теплову
енергію, але відповідач за надані
послуги не розраховується.

Станом на 01.03.2013 року
заборгованість відповідача складає
6982,85 грн., із яких: 5472,27 грн. - борг за
послуги теплопостачання; 317,98 грн. -
заборгованість 3 відсотки річних,
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України;
316,60 грн. - індекс інфляції, відповідно
до вимог ст. 625 ЦК України; 876 грн. - пеня.

Рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 06
червня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ДП «Кіровоградтепло» 3582,90 грн. з яких:
2566,94 грн. - заборгованість за послуги
теплопостачання, 317,98 грн. три проценти
річних в сумі., 316,60 грн. - індекс
інфляції, 381,38 грн. - пеня, вирішено
питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно зі ст.14 ЦК України цивільні
обовязки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Ухвалюючи рішення суд першої
інстанції зазначив, що оскільки
відповідач користувалася послугами
теплопостачальної організації і не
відмовлялася від отримання послуг з
централізованого опалення, а
підприємство виконувало взяті на себе
зобов'язання з надання теплової
енергії, то між сторонами фактично
склалися договірні відносини у зв'язку
з чим з відповідача має бути стягнуто
заборгованість за використану теплову
енергію відповідно до діючих тарифів в
межах строків позовної давності.

Суд апеляційної інстанції
вважає зазначений висновок суду
обґрунтованим.

Судом встановлено, що належна
відповідачу квартира АДРЕСА_1
знаходиться у багатоповерховому
будинку, обладнаному системою
централізованого опалення.

Послуги з теплопостачання з
жовтня 2006 року по квітень 2013 року
надавав позивач, що підтверджується
відповідними рішеннями виконавчого
комітету Кіровоградської міської ради
Кіровоградської області.

Розмір опалювальної площі
квартири відповідачів складає 23,80 кв.м.
З наданих позивачем розпоряджень
голови Кіровоградської міської ради
визначено опалювальні періоди, за які
була нарахована заборгованість і
відповідно до їхньої тривалості
відповідачу була нарахована оплата за
послуги з теплопостачання згідно з
діючим тарифом, яка складає 5472,27 грн.
Розмір заборгованості відповідач не
оспорювала.

Статтею 24 Закону України «Про
теплопостачання» від 2 червня 2005 року
передбачено, що одним із основних
обов'язків споживача теплової енергії
є своєчасне укладання договору з
теплопостачальною організацією на
постачання теплової енергії.

Відповідно до ст.19 зазначеного
Закону споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Заперечуючи проти вимог
позивача про стягнення заборгованості
по оплаті послуг з теплопостачання,
відповідач посилалася на те, що у
квартирі встановлена автономна
система опалення у зв'язку з цим
потреба у наданні послуг
централізованого опалення відсутня, що
звільняє її від обов'язку оплачувати
надані позивачем послуги, які вона не
споживає. Крім того, відповідач
зазначила, що письмовий договір між нею
та підприємством про надання послуг з
теплопостачання не укладався.

Зазначені доводи відповідача не
мають правового значення для розгляду
справи, оскільки відповідач як
споживач була зобов'язана своєчасно
укласти договір з теплопостачальником,
а влаштування в квартирі автономного
опалення є самовільним і суперечить
Порядку відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання,
затвердженому наказом Міністерства
будівництва, архітектури та
житлово-комунального господарства
України 22.11.2005 року № 4, зареєстрованому
в Міністерстві юстиції України 09.12.2005
року за № 1478/11758.

Пунктом 25 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630, передбачено, що
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання встановлено, що таке
відключення відбувається на підставі
рішення постійно діючої міжвідомчої
комісії, створеної органом місцевого
самоврядування або місцевим органом
виконавчої влади.

Згідно з п.2.5. Порядку відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, відключення
приміщень від внутрішньобудинкових
мереж центрального опалення
виконується монтажною організацією,
яка реалізує проект, за участю
представника власника житлового
будинку або уповноваженої ним особи,
представника виконавця послуг з ЦО і
ГВП та власника, наймача (орендаря)
квартири (нежитлового приміщення) або
уповноваженої ними особи.

По закінченні робіт складається
акт про відключення будинку від мереж
ЦО і ГВП і в десятиденний термін
подається заявником до Комісії на
затвердження (п.2.6. Порядку).

Після затвердження акта на
черговому засіданні Комісії сторони
переглядають умови договору про
надання послуг з централізованого
теплопостачання (п.2.7. Порядку).

З матеріалів справи
вбачається, що відповідач не
отримувала дозволу постійно діючої
міжвідомчої комісії по розгляду питань
відключення споживачів від мереж
центрального опалення та влаштування
індивідуального опалення в квартирах
багатоповерхових житлових будинків на
відключення належної їм квартири від
мереж централізованого опалення.

Квартира, відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 06.03.2006 року була приватизована в
рівних частках відповідачем та її
матір'ю ОСОБА_3, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла (а.с.83). В квартирі
зареєстрована відповідач у справі.

Згідно ст. 162 ЖК України власники
квартир зобов'язані своєчасно
розраховуватися за комунальні послуги
у визначені законом строки.

Згідно з ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг, одна
сторона зобов'язується надати послугу,
яка споживається в процесі вчинення
певної дії або здійснення певної
діяльності, а друга сторона
зобов'язується оплатити зазначену
послугу.

Отже, факт несплати
відповідачем послуг з теплопостачання
які надавалися відповідачем в період
із жовтня 2006 року по квітень 2013 рік у
розмірі 5472,27 грн. доведено належними і
допустимими доказами.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» у разі несвоєчасного
здійснення платежів за
житлово-комунальні послуги сплачувати
пеню у встановлених законом чи
договором розмірах.

У зв'язку з поданням
відповідачем відповідної письмової
заяви (а.с. 62) суд застосував позовну
давність і зменшив заборгованість за
спожиту теплову енергію до 2566,94 грн. та
ураховуючи зазначену обставину
зменшив розмір пені з 876,99 грн. до 381,38
грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановлено
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Крім того, застосування положень
частини другої статті 625 ЦК України до
спірних правовідносин також
кореспондується із закріпленими в
пункті З частини першої статті 96 ЦПК
України нормами, відповідно до яких
однією з вимог, за якими може бути
видано судовий наказ, є вимога про
стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості.

Згідно розрахунку, наданого
позивачем заборгованість відповідача
за період з серпня 2010 року по серпень
2013 року складає 317,98 грн. - трьох
відсотки річних, та 316,60 грн. - індекс
інфляції (а.с.8).

Враховуючи вищевикладене, суд
обґрунтовано стягнув з відповідача три
відсотки річних в розмірі 317,98 грн. та
індекс інфляції в сумі 316,60 грн.

Питання щодо стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг з
урахуванням індексу інфляції та трьох
відсотків річних, нарахованих на суму
заборгованості вирішено у
відповідності до правової позиції
викладеної в постанові Верховного Суду
України № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року,
яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України
є обов'язковою для суду.

Враховуючи наведене, суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
самовільне влаштування автономного
опалення у квартирі відповідача та
відсутність письмового договору не є
підставою для припинення нарахування
оплати за теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду, тому
вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315
ЦПК України, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 06
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: