АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/349/2014
Головуючий у І інстанції - Бобровник
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Мікітчак А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 22 листопада 2013 року у справі за
позовом Київського національного
університету ім.Т.Шевченка до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, МО України про стягнення
заборгованості та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом до відповідачів, мотивуючи
свої вимоги тим, що починаючи з 1995 року
між Київським національним
університетом ім. Т.Шевченка та
Міністерством оборони України було
укладено ряд договорів та додаткових
угод до них про підготовку
спеціалістів та про надання в
тимчасове користування приміщень
Міністерству оборони України. Плата за
надані в тимчасове користування
приміщення мала проводитись
самостійно через бухгалтерію
університету проживаючими
військовослужбовцями, розмір якої
визначався за згодою сторін.

Позивач зазначає, що починаючи з 1 січня
2012 року університет не має жодних
договірних відносин з Міністерством
оборони України, а отже, відсутні і
підстави, які б надавали право на
проживання у гуртожитках сім'ям
військовослужбовців, проте, фактично
вони й досі не звільнили надані їм
приміщення. Зокрема, сім'я ОСОБА_2 в
складі двох осіб були заселені до
кімнат АДРЕСА_1, на підставі
вищезазначених договорів ще у 1998 році.
Протягом терміну дії вказаних
договорів та після їх закінчення сім'я
ОСОБА_2 фактично проживала в гуртожитку
університету, а отже отримувала
послуги з проживання (у тому числі і
комунальні послуги), що ним надавалися,
однак, не в повному обсязі та
несвоєчасно здійснювала оплату
займаних ними ліжко-місць. З
урахуванням викладеного, позивач
просив суд виселити відповідачів із
займаних кімнат та стягнути з
відповідачів суму боргу за весь період
проживання у гуртожитку в розмірі 89
623,14 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 22 листопада 2013 року позов
задоволено. Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_3 із
займаних кімнат АДРЕСА_1. Стягнуто з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь КНУ
ім. Т.Шевченка суму боргу у розмірі 89 623,
14 грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позову, посилаючись на
те, що суд неповно з'ясував обставини
справи, зібраним доказам не дав
належної оцінки та допустив порушення
норм матеріального і процесуального
закону .

В суді апеляційної інстанції
ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав,
просив її задовольнити, рішення суду
першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Представник Київського
національного університету
ім.Т.Шевченка просив відхилити
апеляційну скаргу та рішення суду
першої інстанції залишити без змін.

Представник МО України підтримав
апеляційну скаргу, просила її
задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації від 11.03.2011 року
№ 147 «Про затвердження Реєстру
житлових будинків, які
використовуються під гуртожитки у
Голосіївському районі м. Києва» у
реєстрі гуртожитків під № 35 рахується
гуртожиток на АДРЕСА_1,
балансоутримувачем якого є Київський
Національний університет ім.
Т.Г.Шевченка.

Починаючи з 1995 року між Київським
національним університетом ім.
Т.Шевченка та Міністерством оборони
України було укладено ряд договорів
(Договір № 135 від 22 грудня 1997 року;
Договір про підготовку спеціалістів
від 11 вересня 1995 року; Договір № 67 від
24.07.2006 року) та додаткових угод до них
про підготовку спеціалістів та про
надання в тимчасове користування
приміщень Міністерству оборони
України.

Згідно з умовами договору «Про
підготовку спеціалістів» від 11.09.1995
року та додаткових угод до нього № 07-94
від 21.02.1997 року і № 07-94-1 від 28.10.1998 року
Київський національний університет
імені Тараса Шевченка передав у
користування Міністерству оборони
України блок-секції у гуртожитку
АДРЕСА_1 для проживання офіцерів,
офіцерів-слухачів та членів їх сімей на
термін навчання (п. 1.5. додаткової угоди
від 21.02.1997 року № 07-94).

Пунктом 6 додаткової угоди від 28.10.1998
року № 07-94-1, яким внесено зміни до п. 2.10
договору від 11.09.1995 року, встановлено,
що сім'ї військовослужбовців, оплату за
проживання проводять особисто в
бухгалтерію університету, розмір якої
визначається за згодою сторін.

Окрім вищезазначеного Договору, 22
грудня 1997 року було укладено Договір №
135 про підготовку спеціалістів.

Також, з сім'ями військовослужбовців
було укладено Додаткову угоду № 303/44/09
від 19.08.2009 року.

Відповідно до розділу 2 зазначеної
додаткової угоди Міністерство оборони
України зобов'язалося після введення в
експлуатацію житлового будинку по
АДРЕСА_2 вивільнити та передати
університетові житлові кімнати в
студентському гуртожитку № АДРЕСА_1,
зайняті 10 сім'ями військовослужбовців
у тому числі звільнених у запас або
відставку (п. 2.1.).

Згідно з п. 2.2. міністерство
зобов'язалося протягом 2010 року
провести відселення решти сімей
військовослужбовців, які проходять
військову службу, і передати
університету вивільнені житлові
кімнати в студентському гуртожитку №
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 2.3. додаткової угоди, до
кінця 2011 року міністерство мало
провести відселення всіх сімей
військовослужбовців, звільнених у
запас, або відставку, і передати
університету вивільнені житлові
кімнати в студентському гуртожитку
№АДРЕСА_1.

Як вбачається із матеріалів справи,
Міністерством оборони України умови
договору виконані не були і відповідач
ОСОБА_2 та члени його сім'ї переселені
із гуртожитку не були.

Відповідно до ст.. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Ст.. 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Колегія суддів не погоджується із
рішенням суду першої інстанції про
виселення відповідачів із гуртожитку
без надання іншого житлового
приміщення, оскільки відповідачі
ОСОБА_2 не були стороною в договорі про
надання їм гуртожитку.

В даному випадку має місце невиконання
договірних зобов'язань з боку
Міністерства оборони України, а не
відповідачів по справі, тому колегія
суддів приходить до висновку, що
порушень п.2.3 додаткової угоди від 19
серпня 2009 року з боку відповідачів
ОСОБА_2 не було, а тому вони не можуть
бути виселені як особи, які порушили
зазначений пункт договору.

Права позивача порушено діями (
бездіяльністю) Міністерства оборони
України. Виселення відповідачів має
бути наслідком виконання договірних
зобов'язань з боку Міністерства
оборони України.

Крім того, колегія суддів вважає, що
відповідачі ОСОБА_2 не підлягають під
категорію осіб, які можуть бути
виселені з підстав, передбачених ст.. 132
ЖК України, інших правових підстав для
їх виселення позивачем не зазначено, а
тому колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення суду повинно бути
скасовано, в задоволенні позовних
вимог про виселення без надання іншого
житлового приміщення повинно бути
відмовлено.

Колегія суддів вважає, що в
задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за надання
житлово-комунальних послуг також
повинно бути відмовлено, оскільки
позивачем не надано достатніх та
достовірних доказів, які б давали
підстави для правильного нарахування
належних до сплати сум за користування
відповідачами гуртожитком та
житлового-комунальними послугами, а
також позивач не врахував пільги, які
має ОСОБА_2 як офіцер запасу.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку про скасування
рішення суду першої інстанції та про
відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 , 313-314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити .

Рішення Солом'янського районного
суду м.Києва від 22 листопада 2013 року
скасувати та постановити нове рішення,
яким в задоволенні позовних вимог
Київського національного університету
ім.Т.Шевченка до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Міністерства Оборони України про
стягнення заборгованості та виселення
без надання іншого житлового
приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом 20 днів з
дня набрання ним законної сили шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді :