Номер провадження: 22-ц/785/7261/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Кварталової
А.М.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Державного комітету України
з питань регуляторної політики та
підприємництва, Державного
підприємства «ТВК», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Державна служба України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва, про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної
шкоди, за апеляційною скаргою
Державного підприємства «ТВК» на
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 26 квітня 2013 року,

встановила:

У червні 2011 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним неодноразово
уточненим в подальшому позовом, в якому
остаточно просив стягнути з
державного підприємства «ТВК» (далі -
Підприємство) на його користь: 1)
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період - з 07.12.10 р. по 19.03.13 р.. в
сумі - 617 702,82 грн.; 2) відшкодування
моральної шкоди у розмірі - 65 000 грн..

В позові ОСОБА_4 посилався на те, що
рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 02.01.09 р. його було поновлено на
роботі на посаді директора
підприємства. Рішення суду в частині
негайного поновлення його на роботі не
виконано. Рішенням Київського
районного суду м. Одеси від 13.10.10 р. з
підприємства стягнуто середній
заробіток за вимушений прогул, у
зв'язку з невиконанням рішення суду, за
період - з 03.10.09 р. по 20.05.10 р.. Рішенням
Київського районного суду м. Одеси від
06.12.10 р. з підприємства стягнуто
середній заробіток за вимушений
прогул, у зв'язку з невиконанням
рішення суду, за період - з 21.05.10 р. по
06.12.10 р.. Рішення суду про його поновлено
на роботі, незважаючи на попередні
рішення суддів, залишається не
виконаним, його на роботі не поновлено.

У зв'язку з не поновленням на роботі
йому завдано моральної шкоди, яка
полягає у моральних стражданнях,
позбавлені можливості ведення
звичного способу проживання, втраті
нормальних життєвих зв'язків,
додаткових зусиллях для організації
його життя та життя членів його родини.
Відшкодування моральної шкоди
становить - 65 000 грн..

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити позов за вказаних
у ньому підстав.

Представники відповідача -
Державного комітету України з питань
регуляторної політики та
підприємництва, третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Державної служби України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва в судове засідання не
з'явилися. Вказані комітет та служба
про час і місце розгляду справи
сповіщені належним чином.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явилися. Підприємство
про час і місце розгляду справи
сповіщено належним чином.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 26.04.13 р. позов ОСОБА_4
задоволено частково. Стягнуто з ДП
«ТВК» на його користь середній
заробіток за час вимушеного прогулу в
сумі - 424 902,42 грн. та відшкодування
моральної шкоди у сумі - 1 000 грн.. В решті
позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 17.12.13 р. рішення Київського
районного суду м. Одеси скасовано. У
задоволенні позову ОСОБА_4 повністю
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28.05.14 р. рішення
апеляційного суду Одеської області від
17.12.13 р. скасовано. Справу направлено на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі підприємство
просить рішення суду першої інстанції
скасувати. Ухвалити нове рішення про
відмову в позові в повному обсязі.
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. 236 КЗпП України,
Порядок обчислення середньої
заробітної плати, затверджений
постановою КМ України від 08.02.95 р. № 100)
та процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права

Представники апелянта в судовому
засіданні підтримали доводи та вимоги,
які викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач - Державний комітет
України з питань регуляторної політики
та підприємництва, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Державна служба України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва у письмових
запереченнях на апеляційну скаргу
вважали необхідним апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилалися на те, що законних
підстав для покладення
відповідальності на комітет та службу
не має. В судове засідання вищевказані
комітет та служба своїх представників
не направили. Про час і місце розгляду
справи сповіщені належним чином. Заяв
та клопотань не надали.

ОСОБА_4 письмових заперечень на
апеляційну скаргу не надав. В судовому
засіданні він та його представник
вважали необхідним апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін. Посилалися на те, що позивача до
теперішнього часу на роботі не
поновлено,таким чином рішення суду
залишається не виконаним.
Середньоденний заробіток визначено
ними на підставі скоригованих
відомостей про нарахування заробітної
плати. На підтвердження своїх
заперечень надали суду додаткові
докази.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
сповіщених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Частиною 4 ст. 338 ЦПК України
передбачено, що висновки і мотиви, з
яких скасовані рішення є обов'язковими
для суду першої чи апеляційної
інстанції при новому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішень, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову ОСОБА_4, суд першої
інстанції виходив з того, що у зв'язку
із невиконанням рішення суду про
поновлення на роботі ОСОБА_4 з 07.12.10 р. по
19.03.13 р. знаходився у вимушеному
прогулі, тривалість якого становить - 573
робочих днв. Середньоденний заробіток
становить - 741,54 грн.. Розмір середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
становить - 424 902,42 грн. = 741,54 грн. х 573 роб.
дні. Внаслідок невиконання рішення
суду позивачу завдано моральної шкоди.
З урахуванням характеру й обсягу
моральних страждань, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості розмір відшкодування
моральної шкоди необхідно встановити у
сумі - 1 000 грн. (Т. 1, а. с. 309 - 315).

Скасовуючи рішення апеляційного
суду Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ в ухвалі від 28.05.14 р. (Т. 2, а. с. 223 -
225) вказав: 1) «…колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог ОСОБА_4 в частині визнання його
таким, що знаходився в період з 07 грудня
2010 року про 19 березня 2013 року у
вимушеному прогулі, у зв'язку з
невиконанням рішення суду в частині
поновлення на роботі та стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду, оскільки
негайного виконання рішення суду про
поновлення на роботі ОСОБА_4 не
відбулося та він не був поновлений на
роботі…» (Т. 2, а. с. 224 зворотна сторона,
3-й абзац знизу); 2) «…Суд першої
інстанції задовольняючи частково
позовні вимоги про відшкодування
моральної шкоди, не врахував, що
позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення середнього заробітку за час
невиконання судового рішення про
поновлення на роботі, тобто в даному
випадку діючим законодавством не
передбачено відшкодування моральної
шкоди, оскільки вона була відшкодована
при ухваленні рішення про поновлення
на роботі…» (Т. 2, а. с. 225, 2-й абзац
зверху).

За вищевказаних обставин, враховуючи
положення ст. ст. 303, 338 ЦПК України,
колегія суддів, вважає, що у
задоволенні вимог позивача про
стягнення відшкодування моральної
шкоди необхідно відмовити. На користь
позивача необхідно стягнути тільки
середній заробіток за час вимушеного
прогулу за період з 07.12.10 р. по 19.03.13 р..
Кількість робочих днів за цей період
становить - 574. Щодо визначення
середньоденного заробітку за цей
період колегія суддів виходить з
наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК
України обставини, встановлені судовим
рішення у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших прав, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Рішеннями Київського районного суду м.
Одеси від 13.10.10 р. (Т. 1, а. с. 23 - 24), від 08.02.11
р. (Т. 1, а. с. 27 - 28) на користь позивача
стягнуто середній заробіток за час
вимушеного прогулу, у зв'язку з
невиконанням рішення суду про
поновлення на роботі, за період - з 03.10.09
р. по 20.05.10 р. та з 21.05.10 р. по 06.12.10 р.,
відповідно. Визначаючи розмір
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу суди виходили з
середньоденного заробітку у розмірі -
385,29 грн.. Враховуючи, що позивач після
незаконного звільнення не працював на
підприємстві, преюдиційне значення
вищевказаних рішень суду, колегія
суддів вважає, що середньоденний
заробіток становить саме - 389,25 грн., а
загальний розмір середнього заробітку
за час вимушеного прогулу становить - 221
156,46 грн. = 574 роб. дні х 385,29 грн.. За
вищевказаних обставин, колегія не
приймає до уваги визначений позивачем
розмір середньоденного заробітку у
сумі - 741,54 грн.. Крім того, колегія
суддів приймає до уваги, що рішенням
апеляційного суду Одеської області від
08.02.11 р. (Т. 1, а. с. 25 - 25 зворотна сторона)
розмір середнього заробітку за час
вимушеного прогулу не змінено, а
змінено тільки розмір відшкодування
моральної шкоди. Доводи апелянта щодо
порушення Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
відсутності підстав для відшкодування
моральної шкоди є обґрунтованими.
Доводи щодо не поновлення позивача на
роботі з незалежних від підприємства
причин є неспроможними.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог. Підставою для
скасування рішення суду і ухвалення
нового рішення по суті позовних вимог є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення судом
першої інстанції вищевказаних норм
матеріального та процесуального права
призвело до неправильного вирішення
справи, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про часткове задоволення
позову. Необхідно стягнути з ДП «ТВК»
на користь ОСОБА_4 середній заробіток
за вимушений прогул з 07.12.10 р. по 19.03.13 р.
в сумі - 221 156,46 грн.. В задоволенні решти
позовних вимог ОСОБА_4 необхідно
відмовити.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України,
необхідно стягнути з ДП «ТВК» в дохід
держави судовий збір у сумі - 167,30 грн. =
8,50 грн. (суд. збір) + 37,00 грн. (ІТЗ) перша
інстанція + 121,80 грн. (суд. Збір)
апеляційна інстанція.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «ТВК» - задовольнити
частково.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 26 квітня 2013 року - скасувати.

Позов ОСОБА_4 до Державного комітету
України з питань регуляторної політики
та підприємництва, Державного
підприємства «ТВК», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Державна служба України з питань
регуляторної політики та розвитку
підприємництва, про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, відшкодування моральної шкоди
- задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«ТВК» на користь ОСОБА_4 (номер картки
фізичної особи платника податків -
НОМЕР_1) середній заробіток за
вимушений прогул з 07 грудня 2010 року по 19
березня 2013 року в сумі - 221 156 (двісті
двадцять одна тисяча сто п'ятдесят
шість) грн. 46 коп..

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
«ТВК» в дохід держави судовий збір у
сумі - 167 (сто шістдесят сім) 30 коп..

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

А. М. Кварталова