Справа №487/1975/14-ц 19.08.2014 19.08.2014 19.08.2014
Провадження №22-ц/784/2423/14
Провадження № 22ц/784/2423/14
Головуючий у 1-ї інстанції Павлова Ж.П.
Доповідач в апеляційній
інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Данилової О.О.,
Кушнірової Т.Б.,

при секретарі: Кудра В.М.,

за участю: представника
позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3 та
його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 29 липня 2014 року

за позовом

ОСОБА_5

до ОСОБА_3

про поділ спільного майна подружжя
шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя шляхом
визнання за нею права власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду
м. Миколаєва від 29 липня 2014 року позов
задоволено, ухвалено про визнання за
ОСОБА_5 право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1. Розподілені судові
витрати.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, і порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалите нове, яким відмовити у
задоволенні позову, у зв'язку тим, що
спірна квартира ним була відчужена до
постановлення судового рішення, а ці
обставини суд не з'ясував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову ОСОБА_5, суд виходив з того, що
спірна квартира, яка зареєстрована на
ім'я відповідача, є спільною сумісною
власністю подружжя і частки сторін в
неї є рівними, що є підставою для її
поділу шляхом визнання за одним із
подружжя права власності на ідеальну
частку.

Однак, з такими висновками суду цілком
погодитися неможна.

Судом установлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 14
серпня 1998 року по 2014 рік, від якого
дітей не мають.

Під час шлюбу, 5 жовтня 2004 року на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу подружжям
було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Зазначена квартира з часу її придбання
і на час звернення позивачки до суду
була зареєстрована в реєстрі прав на
нерухоме майно на праві власності за
одним із подружжя - відповідачем
ОСОБА_3.

Ураховуючи те, що права та обов'язки
сторін щодо спірного майна виникли в
момент його придбання - у 2004 році,
правовий режим цього майна та
правовідносини сторін як подружжя із
приводу нього регулюються нормами СК
України та ЦК України в редакції 2004
року.

Так, згідно до статті 60 СК України
майно, нажите подружжям за час шлюбу,
належить ним на праві спільній
сумісної власності, та кожен з подружжя
має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Передбачається, що спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу,
відповідно до частин, 2, 3 статті 325 ЦК
України та частини 1 статті 61 СК України
можуть бути будь-які види майна,
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані.

В той же час зазначається, що майно,
набуте одним із подружжя в період шлюбу
за кошти, що належали йому особисто, є
особистою приватною власністю
відповідно до частини 3 статті 57 СК
України.

Ці обставини повинні доводитися однією
із сторін у судових засіданнях на
підставі доказів, які повинні
відповідати вимогам статей 57-60 ЦПК
України.

Отже, надані до суду копії розписок
(а.с.32-35) згідно до положень статті 59 ЦПК
України вірно не були прийняти судом як
доказ придбання відповідачем квартири
за кошти, що належали йому особисто, так
як вони не відповідають вимогам
частини 5 статті 719 ЦК України.

Не є вони і доказом у розумінні 237, 239, 245
ЦК України, так як не можуть свідчити
про видане доручення відповідачу на
укладання договору купівлі-продажу
спірної квартири від імені інших осіб.

А у випадку посилання відповідача на
укладення ним договору позики, остання
не створює підстав для визнання
квартири, придбаної в період шлюбу,
особистою приватною власністю одного
із подружжя.

Тому надані суду розписки, не мають
правового значення для визнання за
одним із подружжя права на ідеальну
частку в спільному майні.

За таких обставин, висновок суду про те,
що відповідачем у судові засідання не
надано належних та допустимих доказів
щодо придбання спірного майна за його
особисті кошти, і тому квартира є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, відповідає вимогам закону та
обставинам справи.

Між тим, на час ухвалення судового
рішення, відповідач у відповідності до
статей 10, 11, 60 ЦПК України не повідомив
суд щодо відчуження ним на свій власний
розсуд спірного майна на користь інших
осіб (а.с.31, 36-39, 57-58), наслідком чого
стало ухвалення судового рішення без
залучення до участі у справі усіх
зацікавлених осіб та порушення прав
позивачки на захист свого інтересу в
іншій спосіб.

За таких обставин, незважаючи на
належні висновки суду щодо визнання
спірного майна об'єктом права спільної
власності подружжя, ухвалене судове
рішення у відповідності до п.п.1, 4 ст. 309
ЦПК України підлягає скасуванню з
постановленням нового про відмову у
задоволенні позову, що не є перешкодою
для звернення позивачки за захистом
своїх порушених прав у іншій,
передбачений законом спосіб.

Відповідно до статті 88 ЦПК України суму
недоплаченого судового збору за
звернення до суду першій інстанції
слід стягнути з позивачки.

Інші доводи апеляційної скарги не
мають правового значення.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 29 липня 2014 року
скасувати і ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя шляхом
визнання права власності - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 31 грн. 97 коп. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча

Судді