Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Колодійчука В.М.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості по аліментам
та пені за прострочення сплати
аліментів, за касаційною скаргою
представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на ухвалу
апеляційного суду Запорізької області
від 21 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2012 року ОСОБА_3 звернулась
до суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що на підставі
рішення Оріхівського районного суду
Запорізької області від 07 вересня 1993
року з ОСОБА_4 стягнуто на її користь на
утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти у розмірі ј частини заробітку
щомісячно, починаючи з 17 березня 1993
року і до повноліття дитини. На даний
час виконавчий лист, виданий судом,
перебуває на виконанні у Хортицькому
відділі державної виконавчої служби
(далі - ВДВС) Запорізького міського
управління юстиції (далі -МУЮ). Однак,
ОСОБА_4 ухиляється від виконання
судового рішення у зв'язку з чим станом
на 01 січня 2010 року він має
заборгованість по сплаті аліментів у
розмірі 17 259 грн. 13 коп. Відповідачем
сплачено частину заборгованості у
розмірі 3 030 грн. ОСОБА_3 також зазначає,
що згідно зі ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості по сплаті
аліментів з вини особи, яка зобов'язана
їх сплачувати, одержувач аліментів має
право на стягнення неустойки (пені).
Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просила
задовольнити її позовні вимоги й
стягнути з ОСОБА_4 на її користь 14 859 грн.
13 коп. у рахунок сплати заборгованості
по сплаті аліментів, а також 54 235 грн. 85
коп. у рахунок сплати пені.

У процесі розгляду справи ОСОБА_3
уточнила позовні вимоги і просила
стягнути з ОСОБА_4 на її користь 4 296 грн.
49 коп. у рахунок сплати заборгованості
по сплаті аліментів, яка утворилась
станом на січень 2013 року, та 86 434 грн. 70
коп. у рахунок сплати пені у зв'язку з
виникненням заборгованості по сплаті
аліментів за період з 01 січня
2010 року по 30 січня 2012 року.

Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 10 квітня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 21 січня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3
- ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, а справу
направити на новий апеляційний
розгляд.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення суду першої
інстанції про відмову ОСОБА_3 у
задоволенні її позову, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що позивачкою
не доведено обставин, на які вона
посилалась як на підставу своїх вимог,
зокрема, що станом на 13 листопада 2012
року відповідач мав заборгованість по
сплаті аліментів. Оскільки 01 січня 2010
року ОСОБА_6 досягла
повноліття, то з цього часу припинилося
нарахування аліментів, у зв'язку з чим у
відповідача не настає
відповідальність по сплаті неустойки
(пені) за заборгованість по сплаті
аліментів.

Проте з такими висновками суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

За наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд, у
відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України, має право скасувати рішення
суду першої інстанції і ухвалити
рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
апеляційний суд досліджує докази, які
судом першої інстанції були досліджені
з порушенням установленого порядку або
в дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду було зумовлено
поважними причинами.

Установлено, що на підставі рішення
Оріхівського районного суду
Запорізької області від 07 вересня 1993
року з ОСОБА_4 стягнуто на користь
ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ј
частини заробітку щомісячно, починаючи
з 17 березня 1993 року і до повноліття
дитини.

Згідно з розрахунком заборгованості по
аліментах від 01 січня 2010 року
заборгованість по сплаті аліментів за
період з 01 червня 2006 року по 01 січня 2010
року складає 17 259 грн. 13 коп.

Станом на 13 листопада 2012 року
заборгованість по сплаті аліментів
відсутня, а станом на 10 квітня 2013 року
існує переплата по сплаті аліментів у
розмірі 1 541 грн. 65 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму (правова позиція згідно з
постановою Верховного Суду України №
6-81цс13 від 11 вересня 2013 року).

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 15 травня
2006 року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
передбачено, що відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені),
визначена у ст. 196 СК України,
настає лише за наявності вини цієї
особи, на платника аліментів не можна
покладати таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

Вирішуючи спір суд апеляційної
інстанції на зазначене уваги не
звернув, не надав оцінки
довідкам-розрахункам від 25 лютого 2013
року і від 10 квітня 2013 року, складеним
державним виконавцем Комунарського
ВДВС Запорізького МУЮ, в яких
зазначено, що з 01 січня 2010 року у
відповідача існувала заборгованість
по аліментах у розмірі 8 189 грн. 13 коп., а
також не врахував положення ст. 196 СК
України, якою передбачена
відповідальність у вигляді неустойки
(пені) за кожен день прострочення
сплати аліментів.

При новому розгляді справи суду
апеляційної інстанції також необхідно
врахувати, що за змістом ст. 196 СК
України пеня нараховується не на всю
суму заборгованості, а її нарахування
обмежується лише сумою несплачених
аліментів за той місяць, в якому не
проводилось стягнення аліментів. Сума
заборгованості зі сплати аліментів за
попередні місяці не додається за
наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи з
того, скільки днів прострочено до
сплати певної суми заборгованості.

Крім того, суд може зменшити розмір
неустойки з урахуванням матеріального
та сімейного стану платника аліментів,
а за передбачених ст. 197 СК
України умов - повністю або частково
звільнити його від сплати
заборгованості.

Під час розгляду справи суд повинен
установити обставини, з якими закон
пов'язує звільнення від
відповідальності платника аліментів
за їх прострочення або зменшення
розміру неустойки, зокрема урахувати
матеріальний стан відповідача, а також
те, що розмір неустойки (пені) значно
перевищує суму заборгованості.

Оскільки порушення норм матеріального
та процесуального права призвело до
неправильного вирішення спору і ці
порушення допущені судом апеляційної
інстанції при розгляді справи, ухвала
суду апеляційної інстанції підлягає
скасуванню, а справа передачі на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 21 січня 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

В.М.
Колодійчук

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська