Справа № 161/8945/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/1164/14 Категорія: 48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Киці С.І.

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи Андрусік
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,
третя особа - відділ органу опіки та
піклування Служба у справах дітей
Луцької міської ради про визначення
місця проживання дитини за апеляційною
скаргою позивача ОСОБА_5 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 11 червня 2014
року в задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, третя особа - відділ органу
опіки та піклування Служба у справах
дітей Луцької міської ради про
визначення місця проживання дитини
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням,
позивач ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення та неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

В даному судовому засіданні
відповідачка ОСОБА_2, представник
відповідача ОСОБА_3, представник
третьої особи Андрусік О.А. апеляційну
скаргу заперечили, просять її
відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що не
дивлячись на стан здоров'я, відповідач
ОСОБА_2 разом зі своїми батьками ОСОБА_6
та ОСОБА_9., забезпечує належні умови
для виховання доньки ОСОБА_7,
матеріально утримує її, піклується про
стан її здоров'я, забезпечує здобуття
дитиною освіти, дбає про фізичний,
духовний та моральний розвиток, а тому,
суд вважає, в інтересах дитини, слід
залишити її проживати з матір'ю ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 157 Сімейного
кодексу України питання виховання
дитини вирішується батьками спільно.

Згідно зі ст. 141 цього Кодексу мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що
якщо мати та батько, які проживають
окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким
із них буде проживати малолітня дитина,
спір між ними може вирішуватися
органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Під час вирішення спору щодо місця
проживання малолітньої дитини
беруться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх батьківських
обов'язків, особиста прихильність
дитини до кожного з них, вік дитини,
стан її здоров'я та інші обставини, що
мають істотне значення.

Разом з тим, Декларацією прав дитини,
прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20
листопада 1959 року, проголошено, що
дитина для повного і гармонійного
розвитку її особистості потребує
любові і розуміння. Вона повинна, коли
це можливо, рости під опікою і
відповідальністю своїх батьків і в
усякому випадку в атмосфері любові і
моральної та матеріальної
забезпеченості; малолітня дитина не
повинна, крім тих випадків, коли є
виняткові обставини, бути розлучена зі
своєю матір'ю.

Судом першої інстанції
встановлено, що рішенням Луцького
міськрайонного суду від 20.01.2009 року
шлюб між сторонами було розірвано, про
що відділом реєстрації актів
цивільного стану Луцького міського
управління юстиції Волинської видано
свідоцтво про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_1 від 06.02.2009 року, після розірвання
шлюбу неповнолітня дитина, ОСОБА_7,
проживала з матір'ю - відповідачем по
справі за адресою: АДРЕСА_1. Під час
перебування останньої на
стаціонарному лікуванні у Луцькій
міській клінічній лікарні
неповнолітня дитина сторін проживала з
батьками відповідача за адресою:
АДРЕСА_2.

На даний час відповідач по справі разом
з малолітньою дочкою ОСОБА_7 проживає у
своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2. Вони
разом належним чином займаються
вихованням неповнолітньої дитини
сторін, піклуються про неї, та
утримують її матеріально.

Згідно з ч.2 ст.157 СК України, той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Висновком служби у справах дітей №184
від 04.11.2013р., який затверджений
виконавчим комітетом Луцької міської
ради 06.11.2013р. встановлено, що в березні
2013 року ОСОБА_2 отримала важку
хребетно-спінальну травму, внаслідок
якої не може самостійно пересуватися.
На сьогоднішній день вона є інвалідом І
групи, проходить курси відновного
лікування, реабілітаційні заходи.
Прогноз захворювання відповідно до
інформації комунального закладу
«Луцька міська поліклініка №3» від
18.10.2013 №1-5/536 умовно благоприємний. Мати
із дитиною переїхали проживати до баби
та діда за адресою: АДРЕСА_2. Умови
проживання задовільні, в квартирі
зроблений ремонт, наявні необхідні для
проживання меблі. Дитина забезпечена
усім необхідним відповідно до вікових
потреб. Дід і баба допомагають ОСОБА_2
доглядати за дочкою. Малолітня ОСОБА_7
прив'язана до матері, вони разом вчать
уроки, відпочивають, читають книжки.
Батько дитини бере учать у вихованні та
утриманні дочки, забирає її на вихідні
та сплачує аліменти (приблизно 800 грн.
щомісячно). Батько дитини ОСОБА_5 працює
у ПАТ «СКФ Україна» на посаді
токаря-напівавтоматника. За місцем
роботи характеризується позитивно.
Останній проживає із дружиною,
батьками та братом за адресою: АДРЕСА_4,
має належні умови для проживання.
Батько виявив бажання забрати дочку до
себе на постійне місце проживання,
оскільки вважає, що мати внаслідок
хвороби не може належним чином
здійснювати догляд за дитиною. Питання
визначення постійного місця
проживання малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, розглядалося на засіданні
комісії з питань захисту прав дитини,
де одноголосно було прийняте рішення
про визначення постійного місця
проживання дитини з матір'ю (протокол №
7 від 04.11.2013).

Судом першої інстанції було надано
правильну правову оцінку висновку
служби у справах дітей, який
затверджений виконавчим комітетом
Луцької міської ради щодо доцільності
визначення місця проживання дітей з
матір'ю та її батьками та взято його до
уваги.

У відповідності до статті 11 Закону
України «Про охорону дитинства» кожна
дитина має право на проживання в сім'ї
разом з батьками або одного з них та на
піклування батьків. Батько і мати мають
рівні права та обов'язки щодо своїх
дітей. Предметом основної турботи та
основним обов'язком батьків є
забезпечення інтересів своєї дитини.

Будь-яких належних та допустимих
доказів того, що відповідач внаслідок
стану здоров'я не може здійснювати
повноцінний догляд та виховання дитини
позивачем не надано. Посилаючись на
психічне захворювання відповідачки,
будь-яких доказів того, що дане
захворювання може бути небезпечним для
життя чи здоров'я дитини, позивач не
зазначив, клопотання про проведення
судово-психіатричної експертизи не
заявляв.

Покликання в апеляційній скарзі на
порушення вимог ст. 171 СК України про
врахування думки дитини при вирішенні
питання про її місце проживання не
заслуговує на увагу, оскільки право
бути вислуханою має дитина, здатна
сформулювати власні погляди, а в даному
випадку дитина не досягла 8 -річного
віку. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України
за спільною згодою батьків та самої
дитини визначається місце проживання
дитини, яка досягла десяти років.

Інші доводи апеляційної скарги не
впливають на правильність висновків
суду, оскільки були предметом
дослідження в суді першої інстанції і
суд дав їм правильну юридичну оцінку з
посиланням на норми чинного
законодавства.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального права, зазначені в ньому
висновки є правильними і ґрунтуються
на встановлених судом обставинах
справи, а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухваленого у даній справі судового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 11 червня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: