АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7457/2014
Головуючий в 1-й інстанції - Кушнір С.І.
Доповідач-Чобіток А.О.
Ухвала

Іменем
України

28 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом»янського районного суду м. Києва
від 11 липня 2013 року в справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ФІДОКОМБАНК» до ОСОБА_2,ОСОБА_4,які
діють в своїх інтересах та в інтересах
неповнолітньої доньки
ОСОБА_5,малолітньої доньки
ОСОБА_6,ОСОБА_7,третя особа - Орган опіки
і піклування Солом»янської районної у
м.Києві державної адміністрації про
виселення з предмету іпотеки,-

в с т а н о
в и л а:

В січні 2013 року позивач,який є
правонаступником щодо прав та
зобов»язань АКБ «Престиж», ВАТ «Ерсте
Банк» та ПАТ «Ерсте Банк», пред»явив
вказаний позов до відповідачів та
зазначав, що 02 лютого 2007 року між ВАТ
«Акціонерний комерційний банк
«Престиж» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № 014-71/734 про надання
кредиту в сумі 950 000 доларів США. 22
жовтня 2007 року в забезпечення
виконання зобов»язань за вказаним
кредитним договором між ВАТ
«Акціонерний комерційний банк
«Престиж» та ОСОБА_4 було укладено
договір іпотеки,за умовами якого
передано в іпотеку:земельну
ділянку,кадастровий номер
:69:269:0012,площею 0,0457 га,що
розташована по АДРЕСА_1 та житловий
будинок зі спорудами,який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею
341,60 кв. м,житловою площею -226,70 кв. м,які
належать на праві власності ОСОБА_4.

У зв»язку з порушенням ОСОБА_2
зобов»язань за вказаним кредитним
договором ПАТ «Ерсте Банк» звернувся
до Солом»янського районного суду м.
Києва з позовом про звернення
стягнення на заставне майно та
виселення. Рішенням зазначеного суду
від 11 листопада 2010 року в задоволенні
позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
17 березня 2011 року, яке набрало законної
сили, було скасовано вказане рішення
суду першої інстанції в частині
відмови у зверненні стягнення на
предмет іпотеки та задоволено позов
ПАТ «Ерсте Банк» і звернуто стягнення
на заставне майно. В решті рішення
залишено без змін.

13 липня 2011 року Апеляційним судом м.
Києва постановлено додаткове рішення
про звернення стягнення
заборгованості за вказаним кредитним
договором укладеним 02 лютого 2007 року
між ВАТ «Акціонерний комерційний банк
«Престиж» та ОСОБА_2 в сумі 6683132,24 грн.,що
еквівалентно 843 893,76 доларам США на
предмет іпотеки: земельну
ділянку,кадастровий номер
:69:269:0012,площею 0,0457 га,що
розташована по АДРЕСА_1 та житловий
будинок зі спорудами,який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею
341,60 кв. м,житловою площею -226,70 кв. м,які
належать на праві власності ОСОБА_4.

Посилаючись на ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про
іпотеку» та ч. 3 ст.109 ЖК України,позивач
з урахуванням уточнень позовних вимог
просив виселити без надання іншого
житла зі зняттям з реєстраційного
обліку ОСОБА_2, ОСОБА_4,
ОСОБА_5,неповнолітніх ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 з
будинку АДРЕСА_1.

РішеннямСолом»янського районного суду
м. Києва від 11 липня 2013 року позовні
вимоги задоволено частково. Вирішено
виселити без надання іншого житла
відповідачів з будинку АДРЕСА_1. В
решті позову відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.
Зазначає,що предметом судового
розгляду вже були вимоги позивача щодо
зобов»язання виселитися відповідача
ОСОБА_4 та знятися з реєстрації з
вказаного будинку і рішенням
Солом»янського районного суду м. Києва
від 11 листопада 2010 року, яке набрало
законної сили в цій частині, в
задоволенні цих вимог відмовлено, а
тому позивач як правонаступник не
вправі знов заявляти такі вимоги. Судом
порушено ст.109 ЖК України та ч.4,5.ст.19 СК
України,що призвело до грубого
порушення прав його дітей.

Вислухавши доповідь
судді,пояснення осіб, що з»явилися в
судове засідання, обговоривши доводи
апеляційної скарги, обставини справи,
колегія суддів приходить до
наступного.

Встановлено, що рішенням
апеляційного суду м. Києва від 17
березня 2011 року та додатковим рішенням
цього ж суду від 13.11.2011 року, які набрали
законної сили, задоволено позов ПАТ
«Ерсте Банк», правонаступником якого є
ПАТ «Фідомкомбанк» та звернуто
стягнення заборгованості за кредитним
договором укладеним 02 лютого 2007 року
між ВАТ «Акціонерний комерційний банк
«Престиж» та ОСОБА_2 в сумі 6683132,24 грн.,що
еквівалентно 843 893,76 доларам США на
предмет іпотеки: земельну
ділянку,кадастровий номер
:69:269:0012,площею 0,0457 га,що
розташована по АДРЕСА_1 та житловий
будинок зі спорудами,який знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею
341,60 кв. м,житловою площею -226,70 кв. м,які
належать на праві власності ОСОБА_4.

14.11.2011 року Солом»янським районним
судом м.Києва видано виконавчий лист №
2-1879-1/10, а 12.11.2012 року цим же судом
поновлено ПАТ «Ерсте Банк» пропущений
строк для пред»явлення вказаного
виконавчого листа до виконання.

Відповідно до довідки форми № 3 від
20.05.2013 року, виданої ВСП
«Відраднеський», в житловому будинку
за адресою: : АДРЕСА_1 проживають та
зареєстровані ОСОБА_4 ( реєстрація від
18.08.2009 р.), ОСОБА_2 ( реєстрація від 04.02.2010
р.) та доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_5 ( реєстрація 18.08.2009 р.).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК
України, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим с рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги
ПАТ «Фідомкомбанк», суд виходив з того,
що звернення стягнення на передане в
іпотеку жиле приміщення є підставою
для виселення всіх громадян, що
мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом .

Таке рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим відповідно до
норм матеріального та процесуального
права, що регулюють правовідносини, що
виникли між сторонами, висновків якого
доводи апеляційної скарги з підстав
зазначених ОСОБА_2 не спростовують.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове
приміщення є підставою для виселення
всіх мешканців, за винятком наймачів
та членів їх сімей. Виселення
проводиться у порядку, встановленому
законом.

Частиною 4 ст. 109 ЖК України визначено,
що відсутність жилих приміщень з
фондів житла для тимчасового
проживання або відмова у їх наданні з
підстав, встановлених статтею 132-2 цього
Кодексу, не тягне припинення виселення
громадянина з жилого приміщення, яке є
предметом іпотеки, у порядку,
встановленому частиною третьою цієї
статті.

Таким чином доводи апеляційної скарги
про порушення прав дітей апелянта та
вирішення судом питання щодо виселення
без надання іншого житла, на увагу не
заслуговують, оскільки не ґрунтуються
на вищевказаних вимогах закону.

При цьому будь-яких доказів того, що у
будинку АДРЕСА_1 проживає і ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 не надав.

Не заслуговують на увагу і посилання
відповідача на порушення судом вимог
частин 4, 5 ст. 19 СК України, оскільки
вказані норми закону застосовуються
при розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав і т. і..

Та обставина, що рішенням апеляційного
суду м. Києва від 17.03.2011 року банку
відмовлено у задоволенні його вимоги
про виселення ОСОБА_4 з усіма особами,
що мешкають разом з нею також на
висновки суду не впливає , оскільки
підставою для відмови у задоволенні
вимоги про виселення було не
направлення відповідачам письмової
вимоги про добровільне звільнення з
предмету іпотеки відповідно до ч. 2 ст. 40
Закону України «Про іпотеку» в
редакції на час розгляду справи.

На час подання даного позову 30.01.2013 року
лист-вимога про добровільне
звільнення предмета іпотеки була
направлена відповідачам 11.09.2012 року.

При цьому колегія суддів звертає увагу
на той факт, що до ч. 2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» 22.09.2011 року було
внесено зміни, відповідно до яких
іпотекодержатель зобов»язаний
направляти вимогу про звільнення
предмету іпотеки його мешканцями лише
при зверненні стягнення у позасудовому
порядку на умовах іпотечного договору.

Беручи до уваги всі встановлені
судом факти і відповідні їм
правовідносини, належність,
допустимість і достовірність кожного
доказу окремо,а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності, колегія суддів приходить
до висновку про законність та
обґрунтованість рішення
постановленого по даній справі та
відсутність підстав до його
скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК
України,колегія суддів,-

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Солом»янського
районного суду м. Києва від 11 липня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -
Судді -