Справа № 367/209/13- ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року Ірпінський міський
суд Київської області у складі:

головуючого
судді Линника В.Я,

при секретарі
Магльона О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Ірпінського
міського суду справу за позовом
Прокурора м. Ірпіня Київської області
до Ірпінської міської ради Київської
області, ОСОБА_2 про скасування рішення
та визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку,
-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської
області надійшов зазначений вище
позов, який прокурор мотивує тим, що
перевіркою прокуратури м. Ірпеня з
питань додержання вимог земельного
законодавства під час надання
земельних ділянок у власність
встановлено, що рішенням Ірпінської
міської ради від 09.09.04 №864-25-ХХІУ «Про
передачу земельних ділянок в приватну
власність» передано ОСОБА_2
безкоштовно в приватну власність для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд земельну ділянку
площею 0,1 га в АДРЕСА_1 з послідуючим
уточненням площі при виготовленні
державного акту на право власності на
земельну ділянку.

Прокурор вважає, що дане рішення
прийнято з порушенням чинного
законодавства, оскільки, всупереч
вимог ст.ст. 116, 118 Земельного кодексу
України передана ОСОБА_2 із земель
державної або комунальної власності
без прийняття рішення Ірпінською
міською радою про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення вказаної земельної ділянки
у власність, без його розробки та
погодження з органом по земельних
ресурсів, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та його подальшим
затвердженням рішенням ради.

Зазначає також, що п/п «а» п. 1 Рішення
Ірпінської міської ради від 17.06.04
№779-23-ХХІУ «Про виділення земельних
ділянок громадянам під індивідуальне
будівництво житлових будинків в м.
Ірпінь» ОСОБА_2 було виділено земельну
ділянку із резерву міськвиконкому,
визначеного рішенням 16 сесії ХХІУ
скликання від 04.12.03 № 535, площею 1 000 кв.м
в АДРЕСА_1 під будівництво
індивідуального житлового будинку по
типовому проекту 184-24-52.13.87, загальною
площею 82,93 кв.м, житловою площею 49,83 кв.м.

Однак, будь-яких даних щодо умов
виділення спірної земельної ділянки та
підстав набуття права на неї ОСОБА_2
зазначене рішення не містить.

Також вказує, що спірна земельна
ділянка до цього у користуванні ОСОБА_2
не перебувала, на ній не розміщені її
будівлі та споруди. Отже, підстав для
передачі земельної ділянки у власність
за спрощеною процедурою не було
підстав.

На підставі рішення Ірпінської міської
ради від 09.09.04 № 864-25-ХХІУ ОСОБА_2
отримала Державний акт серії KB №032990 на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0999га за адресою АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
споруд.

Вважає, що на підставі ст. 155 ЗК України
такий державний акт підлягає визнанню
недійсним.

Вказує, що в зв'язку з тим, що спірна
земельна ділянка вибула із власності
держави з порушенням вимог чинного
законодавства, існують правові
підстави для витребування її із
незаконного володіння на користь
держави.

Просить суд визнати незаконним з
моменту прийняття та скасувати рішення
Ірпінської міської ради від 09.09.04
№864-25-XXIУ «Про передачу земельних
ділянок в приватну власність» в
частині передачі в приватну власність
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд земельної ділянки
ОСОБА_2 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1;
Визнати незаконним з моменту прийняття
та скасувати п.п. «а» п. 1 рішення
Ірпінської міської ради від 17.06.04
№779-23ХХІУ «Про виділення земельних
ділянок громадянам під індивідуальне
будівництво житлових будинків в м.
Ірпінь» щодо виділення ОСОБА_2 із
резерву міськвиконкому земельної
ділянки площею 1 000 кв.м в АДРЕСА_1 під
будівництво індивідуального житлового
будинку по типовому проекту; Визнати
недійсним державний акт від 08.10.04 серії
KB №032990 на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_2 та скасувати його
реєстрацію; Витребувати з незаконного
володіння відповідача земельну
ділянку в АДРЕСА_1 з кадастровим
номером 010480050 загальною площею
0,0999 га вартістю 197 282,52грн. та повернути
її територіальній громаді м. Ірпінь в
особі Ірпінської міської ради.

В судовому засіданні представник
Прокурора м. Ірпіня підтримав позов,
підтвердив обставини, наведені в
позовній заяві, просив задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Ірпінської
міської ради в судовому засіданні
заперечувала проти позову, зазначала,
що оспорювані рішення ради ухвалені на
підставі норм закону та в межах
повноважень ради, а прокурором
пропущено строк позовної давності,
просила суд застосувати наслідки
пропуску строку позовної давності,
відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, її представник в судовому
засіданні заперечував проти позову.
Вказував, що прокурор безпідставно
звернувся до суду з даним позовом в
інтересах держави, оскільки жодних
прав держави не порушено, тому що
спірна земельна ділянка перебуває у
комунальній, а не у державній
власності. Вважає, що оспорювані
рішення ради ухвалені на підставі норм
закону та в межах повноважень ради, а
прокурором не проводилась перевірка
законності передачі земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1. Наполягає на тому,
що прокурором пропущено строк позовної
давності і просить суд застосувати
наслідки пропуску строку позовної
давності, відмовити у задоволенні
позову. Також просить скасувати заходи
забезпечення позову по даній справі.

Суд, заслухавши доводи та заперечення
сторін, дослідивши докази по справі,
дійшов висновку, що в задоволенні
позову прокурора слід відмовити,
виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що рішенням
Ірпінської міської ради Київської
області від 17.06.04 № 779-23-ХХІV (а.с. 8-19)
ОСОБА_2 виділено із резерву
міськвиконкому, визначеного рішенням 16
сесії ХХІV скликання від 04.12.03 № 535 (а.с.
22-23), земельну ділянку площею 0,1 га по
АДРЕСА_1 під будівництво
індивідуального жилого будинку за
типовим проектом загальною площею 82,93
кв.м, житловою площею 49,83 кв.м.

Рішенням Ірпінської міської ради
Київської області від 09.09.04 № 864-25-ХХІV
(а.с. 18-19) ОСОБА_2 передано безкоштовно в
приватну власність для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель та споруд
земельну ділянку площею 0,1 га по
АДРЕСА_1 в існуючих межах.

На підставі цього рішення ОСОБА_2
видано державний акт від 08.10.04 року
серії KB № 032990 на право власності на
земельну ділянку площею 0,0999 га по
АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Також з копій сторінок Технічної
документації із землеустрою щодо
складання державних актів, що
посвідчують право на земельну ділянку
громадянам (а.с. 10-16), вбачається, що
технічна документація на відведення
ОСОБА_2 земельної ділянки була
виготовлена після прийняття
Ірпінською міською радою рішення від
09.09.04 № 864-25-ХХІV.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України (далі - ЗК України) (в редакції
від 04.06.2004 р., що діяла на час прийняття
оспорюваних рішень ради) громадяни
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідної ради за місцезнаходженням
земельної ділянки; рішення органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо приватизації
земельних ділянок приймається у
місячний строк на підставі технічних
матеріалів та документів, що
підтверджують розмір земельної
ділянки.

Частинами 6-10 вищевказаної статті
визначено, що громадяни, зацікавлені в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності в тому числі
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд подають заяву до відповідної
міської ради за місцезнаходженням
земельної ділянки, у заяві
зазначаються бажані розміри та мета їх
використання, відповідна міська рада
розглядає заяву і в разі згоди на
передачу земельної ділянки у власність
надає дозвіл на розробку проекту її
відведення.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та подається на
розгляд відповідного органу місцевого
самоврядування, міська рада у місячний
строк розглядає проект відведення та
приймає рішення про передачу земельної
ділянки у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
законові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

На підставі встановлених обставин та
наведеного нормативного обґрунтування
суд дійшов висновку, що спірна земельна
ділянка, всупереч вимог ст.ст. 116, 118 ЗК
України, відведена ОСОБА_2 із земель
комунальної власності без прийняття
рішення Ірпінською міською радою про
надання дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення вказаної
земельної ділянки у власність, без його
розробки та погодження з органом по
земельних ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури і охорони
культурної спадщини та його подальшим
затвердженням рішенням ради.

Крім того, з технічної документації
вбачається, що земельна ділянка у
користуванні ОСОБА_2 не перебувала,
отже відсутні підстави для
приватизації земельної ділянки в
порядку, передбаченому ч. 1 ст. 118 ЗК
України.

Таким чином, оскільки рішення
Ірпінської міської ради від 17.06.04 №
779-23-ХХІV і від 09.09.04 № 864-25-ХХІV щодо
безкоштовної передачі в приватну
власність ОСОБА_2 земельної ділянки по
АДРЕСА_1 суперечать чинному на той час
законодавству, такі рішення підлягають
визнанню незаконними та скасуванню, а
державний акт на право власності на
земельну ділянку, виданий на підставі
таких рішень - визнанню недійсним.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідачів про те, що прокурором не
проводилась перевірка законності
прийняття зазначених вище рішень ради,
оскільки таке твердження
спростовуються листами Прокуратури м.
Ірпіня до начальника Архівного відділу
Ірпінської міської ради від 26.11.12 №74-8568
і № 74-8622, до в.о. начальника відділу
Держкомзему в м.Ірпінь від 28.11.12 № 74-8608
(а.с. 154-456), якими для проведення
перевірки вимог земельного
законодавства вимагались документи
щодо земельної ділянки по АДРЕСА_1
Київської.

Однак, відмовляючи у позові, суд
враховує, що відповідно до ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України передбачено,
що позовна даність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі
зроблено до винесення ним рішення.

Згідно з п. 7 ст. 15 Закону України «Про
прокуратуру» Генеральний прокурор
України відповідно до законів України
видає обов'язкові для всіх органів
прокуратури накази, розпорядження,
затверджує положення та інструкції.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2 наказу
Генерального прокурора України «Про
організацію наглядової діяльності
органів прокуратури щодо захисту прав
і свобод громадян та інтересів
держави» від 15.04.04 № 6гн (чинного на час
прийняття міською радою оспорюваних
рішень), органи прокуратури здійснюють
наглядові функції за додержанням і
застосуванням законів лише відносно
органів виконавчої влади та місцевого
самоврядування при прийнятті, виданні
правових актів; органів управління,
контролю та міжгалузевого нагляду
виконавчої влади. Наглядові заходи
застосовуються на рівні центральних і
місцевих органів виконавчої влади,
місцевого самоврядування,
контролюючих органів з урахуванням
визначених пріоритетів. Визнано за
доцільне здійснювати такі перевірки не
рідше одного разу на квартал незалежно
від надходження інформації про
порушення закону.

Враховуючи зазначені приписи
законодавства, суд дійшов висновку, що
прокурор м. Ірпіня мав дізнатись про
порушення закону під час ухвалення
Ірпінською міською радою оспорюваних
рішень ще у 2004 р., а тому строк позовної
давності для звернення до суду з даним
позовом сплив 31.12.2007 р.

Прокурором не надано суду доказів
наявності поважних причин пропуску
такого строку позовної давності, тому
суд вважає, що строк позовної давності
пропущено без поважних причин і
відсутні підстави для його поновлення.

При цьому, суд не приймає до уваги
посилання представника прокурора на
довідку спеціаліста 1 категорії
Прокуратури м. Ірпіня (без номеру та без
дати) (а.с. 153) як на підтвердження
відсутності пропуску строку позовної
давності, оскільки така довідка не
спростовує того, що прокурор мав бути
ознайомленим з оспорюваними рішеннями
ради, як того вимагав наказ
Генерального прокурора України. До
того ж, в самій довідці міститься
інформація, що всі матеріали перевірок
прокуратури м. Ірпіня за 2004-2008 роки
знищено, з чого можна зробити висновок,
що відсутні докази, що прокурор не
повідомлявся про зазначені рішення.

Таким чином, оскільки відповідачі
наполягають на застосуванні наслідків
пропуску прокурором строку позовної
давності, суд відмовляє у задоволенні
позову прокурора в частині оскарження
рішень Ірпінської міської ради від
17.06.04 № 779-23-ХХІV і від 09.09.04 № 864-25-ХХІV та
державного акту на право власності на
земельну ділянку по АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_2

Суд відмовляє у задоволенні позову в
частині вимоги про витребування з
незаконного володіння відповідача
земельну ділянку загальною площею 0,0999
га в АДРЕСА_1 та повернення її
територіальній громаді м. Ірпінь в
особі Ірпінської міської ради,
оскільки така вимога є похідною від
вимоги про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, в задоволенні якої
судом відмовлено. Крім того така вимога
суперечить принципу диспозитивності,
тому що заявлена в інтересах
відповідача - Ірпінської міської ради,
яка позов не визнає.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позову, є підстави для задоволення
клопотання представника відповідача
ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову, обраних ухвалою
суду від 22.02.2013 р.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 116, 118, 152, 155 ЗК України, ст.ст. 257, 261,
267 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК
України суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову
Прокурора м. Ірпіня Київської області
до Ірпінської міської ради Київської
області, ОСОБА_2 про скасування рішення
та визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку.

Скасувати заходи забезпечення позову,
вжитих ухвалою суду від 22.02.2013 р. у
вигляді накладення арешту на земельну
ділянку площею 0,0999 га із кадастровим
номером :01:048:0050 для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд в
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, та у
вигляді заборони проводити будівельні
роботи на зазначеній земельній
ділянці.

Рішення в повному обсязі буде
виготовлено до 17.08.2014 р.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області
через Ірпінський міський суд шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які були відсутні під час
проголошення рішення, - з дня отримання
копії рішення.

Суддя: В. Я. Линник