Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом Сокільницької
сільської ради Пустомитівського
району Львівської області до ОСОБА_3,
третя особа - відділ Держземагенства у
Пустомитівському районі Львівської
області, про скасування державного
акта та внесення змін в
земельно-облікові документи

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 15
листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 17 березня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року Сокільницька сільська
рада Пустомитівського району
Львівської області звернулася до суду
із позовом до ОСОБА_3 про скасування
державного акта та внесення змін у
земельно-облікові документи,
посилаючись на те, що за результатами
перевірки дотримання земельного
законодавства Державною інспекцією
сільського господарства у Львівській
області виявлено, що розмір земельної
ділянки відповідача, розташованої на
території с. Сокільники Сокільницької
сільської ради, у наданому нею
державному акті на право приватної
власності на землю серії ЛВ № 18685 від 15
листопада 1999 року площею 0, 25 га не
співпадає із даними державного акта на
право приватної власності на землю
серії ЛВ № 18685 від 15 листопада 1999 року,
виданого на ім'я ОСОБА_3 на площу 0, 20 га,
який зберігається у сільській раді.
Фактичний розмір земельної ділянки,
яку використовує відповідач, становить
0, 23 га та збільшений за рахунок земель
прибережної захисної смуги р.
Малечківка. Крім того, відсутнє рішення
сільської ради про передачу ОСОБА_3
спірної земельної ділянки, що свідчить
про незаконність отримання державного
акта на право власності на неї.

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 15
листопада 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 17 березня 2014 року, позов
задоволено частково. Визнано недійсним
державний акт серії ЛВ № 18685 від 15
листопада 1999 року про право приватної
власності на землю площею 0, 25 га, що
розташована у с. Сокільники
Сокільницької сільської ради
Пустомитівського району Львівської
області та передана для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
ОСОБА_3 У задоволенні інших позовних
вимог відмовлено. Вирішено питання
щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалу апеляційного суду та
ухвалити нове рішення про відмову у
позові.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи скарги та вивчивши
обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що на
ім'я ОСОБА_3 існує два державних акта на
право приватної власності на землю
серії ЛВ № 18685 від 15
листопада 1999 року, в одному із яких
розмір належної відповідачу земельної
ділянки, розташованої на території с.
Сокільники Сокільницької сільської
ради, становить 0, 25 га (а. с. 88), в іншому
вказано її розмір 0, 20 га (а. с. 3).

Підставою для передачі ОСОБА_3
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд вказано рішення
ХІІ сесії ІІ скликання
Сокільницької сільської ради народних
депутатів від 5 лютого 1998
року.

Враховуючи надані сторонами пояснення
та подані документи, суд ідентифікував
державний акт, який оспорюється
позивачем, а саме: державний акт серії
ЛВ № 18685 від 15 листопада 1999 року на
земельну ділянку розміром

0,25 га.

Визнаючи недійсним державний акт серії
ЛВ № 18685 від 15 листопада 1999
року про право приватної власності на
землю площею 0, 25 га, що розташована у с.
Сокільники Сокільницької сільської
ради Пустомитівського району
Львівської області, суд першої
інстанції, із висновками якого
погодився апеляційний суд, виходив із
того, що земельна ділянка у такому
розмірі відповідачці у встановленому
законом порядку не виділялася,
оскільки в сільській раді
зберігається державний акт з таким же
номером та із зазначенням тих же дат на
ім»я позивачки на земельну ділянку
розміром 0,20га, оригінал державного
акту на 0,25 га та рішення ради на
виділення земельної ділянки у розмірі
0,25 га відповідачем не надано, не
надано і рішення ради про виділення
земельної ділянки у такому розмірі.

Із такими висновками погоджується
колегія суддів.

За положеннями ч. 3 ст. 6 Земельного
кодексу України 1990 року, що діяв на
дату, зазначену в акті, як дату видачі
акта, передача земельних ділянок у
власність громадян станом на 5 лютого
1998 року здійснювалася місцевими Радами
народних депутатів відповідно до їх
компетенції за плату або безплатно.
Порядок передачі земельних ділянок у
власність визначався ст. 17 Земельного
кодексу України 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного
кодексу України 1990 року, право
власності або право постійного
користування землею мало
посвідчуватися державними актами, які
видаються і реєструються сільськими,
селищними, міськими, районними
Радами народних депутатів.

Таким чином, правовою підставою
набуття громадянами права власності на
земельну ділянку із земель державної
або комунальної власності у 1998 році
були рішення Ради народних депутатів,
на території якої була розташована
земельна ділянка.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції та суд апеляційної
інстанції правильного визначили
характер спірних правовідносин,
дослідивши та оцінивши надані
сторонами докази у відповідності до
вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, повно
та всебічно дослідивши обставини
справи з урахуванням підстав позову й
заперечень відповідача, правильно
застосувавши норми матеріального
права, дотримуючись норм
процесуального закону, дійшли
обґрунтованого висновку про визнання
державного акту недійсним.

Є правильним і висновок судів щодо
строків позовної давності.

Доводи, викладені у касаційній скарзі,
не спростовують висновків суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

За таких обставин відсутні підстави
для скасування оскаржуваних судових
рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від
15 листопада 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 17 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Мартинюк

Судді:
В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

М.І. Наумчук