Справа № 361/4043/14-ц
Провадження № 2/361/1752/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області
в складі:

головуючого-судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Окостень М.А.,
Масловської А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
у користуванні частиною житлового
будинку,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з позовом
до ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні частиною житлового
будинку.

Позивачка зазначала, що вона є
власницею 35/100 будинку та земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1, згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом: серія та №4-1977, виданий 29.10.2002
року державним нотаріусом 16-ї
Київської державної нотаріальної
контори та відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію право
власності від 16.07.13 року №6275794.

Власником іншої частини будинку, а саме
65/100 будинку та земельної ділянки є
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Починаючи з 2007 року, з моменту коли
померла ОСОБА_3, ОСОБА_2 почав
розпоряджатися майном, яке належить
ОСОБА_1. При неодноразових спілкуваннях
з ОСОБА_2 дійти спільної мови стосовно
того, щоб останній надав можливість
вільного доступу до частини будинку,
яка належить ОСОБА_1, не можуть.

Що стало підставою звернення ОСОБА_1 до
правоохоронних органів та суду.

За рішенням суду 27.10.1988 року будинок був
виділений в натурі і за позивачкою
закріплено право володіння
конкретними приміщеннями: 1-6,1-9,1-10.
Іншою часткою майна володіла, померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3 - сестра
чоловіка позивачки, обмежено дієздатна
через психічні розлади.

Після її смерті з'ясувалось, що ОСОБА_3
19.04.2002 року на користь ОСОБА_2 склала
заповіт і заповіла йому все своє майно.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24.11.2009 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: Броварська міська
державна нотаріальна контора
Київської області та Броварська міська
рада Київської області, як орган опіки
та піклування про визнання заповіту
недійсним було відмовлено.

01.04.2010 року колегією суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області
було постановлено нове рішення, яким
визнано заповіт недійсним.

04.10.2010 року ухвалою колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України рішення
Апеляційного суду Київської області
залишено без змін.

01.10.2012 року рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
визнано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 65/100 частини
жилого будинку, видане 21 листопада 2008
року міською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_2, недійсним та
скасовано державну реєстрацію права
власності за ОСОБА_2 на 165/100 частини
жилого будинку по АДРЕСА_1 у м. Броварах
від 11.12.2008 року.

01.11.2012 року ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
відмовлено ОСОБА_2 у перегляді
вищезазначеного заочного рішення від
01.10.2012 року. Всі судові рішення набрали
законної сили.

Таким чином, після скасування
реєстрації права власності
відповідним БТІ, 65/100 частини житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 знову
рахується за ОСОБА_3

ОСОБА_1, як співвласниця 1/3 спірного
будинку, не має можливості виконати
рішення суду 1988 року, яке є обов'язковим
для виконання всіма сторонами, так як
ОСОБА_2 не надає їй можливості вільного
доступу до помешкання. На неодноразові
звернення до правоохоронних органів
ніяк не реагує. ОСОБА_2 було зобов'язано
в присутності працівника міліції
передати ключі від вхідних дверей
спірного будинку, останній виконав
дану вимогу передавши ключі, а
наступного дня змінив замки від
вхідних дверей. В подальшому позивачка
знову зверталася до правоохоронних
органів з приводу притягнення до
відповідальності ОСОБА_2 за ст.356 КК
України, за самоуправство, що
підтверджується постановами про
відмову у порушенні кримінальної
справи та відповіддю прокуратури.
Бажаного результату такі звернення не
дали, так як ОСОБА_2 на сьогоднішній
день не притягнутий до кримінальної
відповідальності.

На момент звернення до суду, ОСОБА_2 не
надає позивачці можливості вільного
доступу до приміщення, які належать
ОСОБА_1, для їх переобладнання та
проживання.

Приміщення будинку, які належать
ОСОБА_1 зазнають пошкоджень та руйнації
і їх стан непридатний для проживання та
користування, що підтверджується
висновком експерта від 23 січня 2012 року
та від 13 липня 2013 року. Також гараж який
належить ОСОБА_1, став непридатний для
користування, в зв'язку з тим, що ОСОБА_2
перед в'їздом до гаражу висипав гравій,
що унеможливлює заїзд до гаражу та
проведенню в ньому ремонтних робіт та
зберіганню будівельних матеріалів, які
потрібні для ремонту та утримання
будинку, ОСОБА_2 використовує гараж для
власних потреб.

Також ОСОБА_1 зверталась до суду з
приводу усунення перешкод у
користуванні власністю, де їй було
відмовлено у задоволені позовних
вимог.

В подальшому ОСОБА_2 не надає
можливості проживати разом з ним в
одному будинку та співіснувати, як
співмешканці, позивачка не може
побудувати собі окремий вихід та
провести ремонт кімнат, власником яких
вона є. Небажання ОСОБА_2, як
співмешканця надати позивачці
можливість проживати в даному будинку,
призвело до того, що спірний будинок
відключений від електро- та газо-,
теплопостачання, що в свою чергу
призводить до подальшого руйнування та
занепаду житлових приміщень, які
належать позивачці.

Також ОСОБА_2 своїми незаконними діями
створює ОСОБА_1 незручності у
оформленні договорів про електро-,
газопостачання, оскільки для їх
укладання потрібні правовстановлюючі
документи такі, як домова книга та
згода іншого співвласника на укладання
даних договорів, оскільки на особисте
прохання ОСОБА_1, ОСОБА_2 не надає домову
книгу, якою заволодів незаконно,
оскільки він не є власником 2/3 будинку,
а лише там зареєстрований, то остання
не може відновити газо-, електро-,
теплопостачання, що створює їй
додаткові незручності та порушує її
права на користування та розпоряджання
своєю власністю.

На сьогоднішній день, відділом
державної виконавчої служби м. Бровари
накладена заборона на вчинення будь
яких будівельних робіт ОСОБА_2 на
підставі ухвали Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01.10.2012 року. При виході на об'єкт за
адресою: АДРЕСА_1 державного виконавця
ОСОБА_7., для виконання ухвали суду був
складений акт від 01.02.2013 року, в якому
було зафіксовано, що в приміщеннях, які
належать ОСОБА_1, ОСОБА_2 зриває підлогу,
заніс цеглу, використовує приміщення
на власний розсуд та був попереджений
про кримінальну відповідальність, про
що власноруч ОСОБА_2 поставив підпис у
вищезазначеному акті.

Добровільно звільняти приміщення, які
належать ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовився,
посилаючись на ту обставину, що він не
визнає її право власності та заявляє
про те, що весь будинок належить
померлій ОСОБА_3 та йому.

Посилаючись на вищевикладене,
позивачка просила суд задовольнити
позов та виселити ОСОБА_2 з частини
будинку, яка належить ОСОБА_1, з
приміщеннями 1-6, 1-9, 1-10 будинку АДРЕСА_1 в
м. Броварах, Київської області та
надвірних будівель, зобов'язати ОСОБА_2
надати ОСОБА_1 домову книгу будинку
АДРЕСА_1 в м. Броварах, Київської
області, стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_4 уточнила позовні
вимоги, просила суд зобов'язати
позивача ОСОБА_2 усунути перешкоди в
користуванні 35/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1, Київської області,
шляхом надання доступу ОСОБА_1 до
приміщень 1-6 площею 11,8 кв.м., 1-9 площею 10,6
кв.м., 1-10 площею 5,7 кв.м., гаражем під
літерою «Г» та частиною огорожі під
літерою «N».

В судовому засідання відповідач ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_5
заперечували проти позовних вимог та
просили суд відмовити в їх задоволенні.
Відповідач пояснив суду, що згідно
рішення Броварського міського
народного суду Київської області від
27.10.1988 року ОСОБА_3 було зобов'язано
замурувати прохід між приміщеннями 1-7 і
1-9, а ОСОБА_6 було зобов'язано влаштувати
окремий вихід у двір в приміщенні 1-6.
Оскільки сторони не виконали рішення
суду, тому він не надає ОСОБА_1 доступу
до частини її будинку через належну
йому частину будинку і не вважає, що цим
порушує її права.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7
пояснив, що він працював на посаді
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області
та в лютому місяці 2013 року здійснював
вихід до спірного будинку, склав акт
про те, що в частині будинку, яка
належить ОСОБА_1 помітили будівельні
матеріали, дах в будинку протікає,
відповідач ОСОБА_2 зберігає в будинку
свої продукти харчування, а саме
картоплю, після огляду всі кімнати було
опечатано та зафіксовано в акті,
відповідач ОСОБА_2 відмовлявся
підписувати даний акт.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом: серія
та №4-1977, виданий 29.10.2002 року державним
нотаріусом 16-ї Київської державної
нотаріальної контори та відповідно до
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
право власності від 16.07.13 року №6275794,
позивачка ОСОБА_1 є власницею 35/100
будинку та земельної ділянки за
адресою: Київська обл., АДРЕСА_1 (а.с.10).

Власником іншої частини будинку, а саме
65/100 будинку та земельної ділянки є
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Броварського міського
народного суду Київської області від
27.10.1988 року, будинок був виділений в
натурі і за позивачкою закріплено
право володіння конкретними
приміщеннями: 1-6,1-9,1-10. Іншою часткою
майна володіла померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року ОСОБА_3 (а.с.13-14).

ОСОБА_3 19.04.2002 року на користь ОСОБА_2
склала заповіт і заповіла йому все своє
майно.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 24.11.2009 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи: Броварська міська
державна нотаріальна контора
Київської області та Броварська міська
рада Київської області, як орган опіки
та піклування, про визнання заповіту
недійсним було відмовлено.

Колегією суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Київської області від 01.04.2010 року
постановлено нове рішення та залишено
без змін ухвалою колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, яким визнано
заповіт недійсним (а.с.15-17).

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 01.10.2012 року
визнано свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на 65/100 частини
жилого будинку, видане 21 листопада 2008
року міською державною нотаріальною
конторою на ім'я ОСОБА_2, недійсним та
було скасовано державну реєстрацію
право власності за ОСОБА_2 на 165/100
частини жилого будинку по АДРЕСА_1 у м.
Броварах від 11.12.2008 року. Рішення
набрало законної сили (а.с.18).

Ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01.11.2012 року відмовлено ОСОБА_2 у
перегляді вищезазначеного заочного
рішення від 01.10.2012 року (а.с.19).

Ухвалою Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 01.10.2012 року ОСОБА_2 було заборонено
проводити будь-які будівельні роботи
за адресою: Київська область, АДРЕСА_1
(а.с.20).

01.02.2013 року було складено акт
державного виконавця ОСОБА_7., в якому
було зафіксовано, що в переміщеннях,
які належать ОСОБА_1, ОСОБА_2 зриває
підлогу, заніс цеглу, використовує
приміщення на власний розсуд та був
попереджений про кримінальну
відповідальність, про що власноруч
ОСОБА_2 поставив підпис у
вищезазначеному акті (а.с.21-22).

Постановами від 15.04.2013 року, 26.06.2013 року,
23.11.2013 року кримінальні провадження
стосовно відповідача ОСОБА_2 закрито
(а.с.36-39).

Ухвалами Броварського міськрайонного
суду Київської області від 11.10.2013 року,
21.05.2013 року, 17.12.2013 року постанови від
15.04.2013 року, 26.06.2013 року, 23.11.2013 року про
закриття кримінального провадження
скасовано (а.с.40-43).

Згідно висновків експерта від 25 січня
2012 року, 11 липня 2013 року приміщення
будинку, які належать ОСОБА_1,
потребують проведення ремонтних робіт
на загальну суму в розмірі 63 119 грн.
(а.с.46-47), а також згідно висновку
експерта від 19 липня 2012 року вартість
проведення ремонту гаражу, що належить
ОСОБА_1, становить 11 820 грн. (а.с.48).

Згідно листів ПАТ по газопостачанню та
газифікації «Київоблгаз» від 24.07.2013
року №606 та ПАТ «Київобленерго» від
жовтня 2013 року №2865 для укладання
договорів про електро-, газопостачання
потрібні правовстановлюючі документи
такі, як домова книга та згода іншого
співвласника на укладання даних
договорів (а.с.52-53).

Відповідно до ч.2 та ч.7 ст.319 ЦК України
власник має право вчиняти щодо свого
майна і будь-які дії, які не суперечать
закону.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК власник житлового
будинку має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу
України, власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно ст.47 Конституції України, ст.9
ЖК України, ст.311 ЦК України право на
житло (користування ним, усунення
перешкод у користуванні ним) підлягає
захисту лише у випадках порушення прав
особи.

Відповідно до ст.150 ЖК України,
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
користуються ним (нею) для особистого
проживання і проживання членів їх
сімей і мають право розпоряджатись
цією власністю на свій розсуд:
продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,
закладати, укладати інші не заборонені
законом угоди.

Оскільки позивачка не може належним
чином користуватися своєю частиною
будинку, чим порушуються її права як
власника з боку відповідача, який не
допускає позивачку до її приміщень у
будинку, суд приходить до
обґрунтованого висновку про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.47 Конституції України,
ст.ст.9, 150 ЖК України, ст.ст.311, 319, 391 ЦК
України, ст.ст.15, 214-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у
користуванні 35/100 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 Київської області,
шляхом надання доступу ОСОБА_1 до
приміщень 1-6 площею 11,8 кв.м., 1-9 площею 10,6
кв.м., 1-10 площею 5,7 кв.м., гаражем під
літерою «Г» та частиною огорожі «N.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 грн.

На рішення протягом десяти днів може
бути подана апеляційна скарга до
Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С.
Сердинський