Справа №333/6780/14-ц
Провадження №2/333/2684/14
Ухвала

Іменем України

29 серпня 2014
року

м.Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя Тучков С.С., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про захист прав
споживачів у сфері банківських послуг
та стягнення суми депозиту, –

в с т а н о в и в:

27.08.2014 року до Комунарського районного
суду м.Запоріжжя надійшла позовна
заява ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про захист прав
споживачів у сфері банківських послуг
та стягнення суми депозиту, в якій
позивач просить суд стягнути з
відповідача на його користь суму
депозиту в розмірі 19972,10 гривень та
нараховані відсотки в сумі 453,17 гривень,
а всього 20425,27 гривень.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України.

Згідно ч.2 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява, ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі, зміст
позовних вимог, ціну позову щодо вимог
майнового характеру, виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги,
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, перелік
документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

На підставі ч.4 ст.119 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

На підставі статті 3 Закону України
«Про судовий збір» за подання до суду
позовної заяви справляється судовий
збір.

Згідно ст.6 Закону України «Про судовий
збір» судовий збір перераховується у
безготівковій або готівковій формі
виключно через установи банків чи
відділення зв'язку. На підставі ст.9
Закону України «Про судовий збір»
судовий збір сплачується за місцем
розгляду справи та зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Як вбачається з позовної заяви та
додатків до неї, позивачем не сплачено
судовий збір.

В позовній заяві позивач зазначає, що
звільнений від сплати судового збору
на підставі Закону України «Про захист
прав споживачів у сфері банківських
послуг та стягнення суми депозиту».
Однак, відповідно до п.5 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року
«Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
у разі пред’явлення позову про захист
прав споживачів у сфері банківських
послуг та стягнення суми депозиту
відповідно до Закону України «Про
захист прав споживачів» у заяві має
бути викладено, яке саме право
споживача порушено, коли і в чому це
виявилося, способи захисту, яких суд
може вжити.

Як вбачається з позовної заяви позивач
не зазначає, яке саме його право як
споживача було порушено, коли і в чому
це виявилося, а також не вказує способи
захисту, яких суд може вжити. Зазначене
може вплинути не лише на сплату
судового збору, але й на визначення
підсудності справи (право споживача на
пред’явлення позову за своїм
місцезнаходженням).

Крім того, згідно ст.93 Цивільного
кодексу України місцезнаходженням
юридичної особи є адреса органу або
особи, які відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступають від її імені. З матеріалів
позовної заяви не вбачається, що
зазначена в позові адреса відповідача
є саме його юридичною адресою (адресою
місцезнаходження, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб – підприємців).

Також позивач не вказав і не надав
жодних доказів (зокрема, копії
паспорта) на підтвердження постійної
або тимчасової реєстрації його місця
проживання чи перебування на території
Комунарського району м.Запоріжжя за
адресою: м.Запоріжжя, вул.Дослідна
станція, буд.58.

Відповідно до ст.121 Цивільного
процесуального кодексу України
позовна заява, яка подана без
додержання вимог, викладених у
ст.ст.119-121 Цивільного процесуального
кодексу України, підлягає залишенню
без руху з наданням строку для усунення
недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.118, 119-121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міський
комерційний банк» про захист прав
споживачів у сфері банківських послуг
та стягнення суми депозиту – залишити
без руху.

Надати позивачу строк для усунення
недоліків позовної заяви – три дні з
дня отримання ним копії даної ухвали.

Роз'яснити позивачу, що якщо він у
встановлений строк не усуне зазначені
недоліки, то позовна заява буде
вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя

С.С. Тучков