Справа № 333/2993/14-ц
Провадження № 2/333/1651/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2014 року
м.
Запоріжжя

Комунарський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого - судді

Боровікової А.І.

при секретарі
Мікові
П.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 р. позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом, вказавши, що з 07.06.2003 р. вона
перебуває у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу мають
неповнолітню доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вважає, що спільне життя з
відповідачем не склалося через втрату
почуття взаємної любові та поваги,
несумісність поглядів на спільне життя
та сімейні відносини, просить суд
розірвати укладений між сторонами
шлюб.

Позивач надала суду заяву, в якій
просила розглядати справу за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
повністю.

Відповідач надав суду заяву, в якій
просив розглядати справу без його
участі, позов визнав у повному обсязі,
проти розірвання шлюбу не заперечував.

Суд, керуючись ст.169 ЦПК України вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності сторін та на підставі їх
заяв ухвалити рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони
перебувають у зареєстрованому шлюбі з
07.06.2003р., що підтверджується Свідоцтвом
про одруження, зареєстрованим Відділом
РАГС Комунарського районного
управління юстиції м.Запоріжжя,
актовий запис № 234.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактично шлюбні відносини між ОСОБА_1
та ОСОБА_2 припинені у червні 2013р. через
втрату почуття взаємної любові та
поваги, несумісність поглядів на
спільне життя та сімейні відносини.
Бажання до примирення у сторін
відсутнє. Подальше спільне подружжя і
збереження шлюбу неможливо. Спору щодо
нажитого в шлюбі майна, місця
проживання дитини та участі у
вихованні дитини немає. Шлюб у обох
перший.

Згідно ст. 111 СК України суд приймає
міри до збереження шлюбу, якщо це не
суперечить моральним засадам
суспільства. В даному випадку, сторони
вважають неможливим з моральної точки
зору, продовжувати шлюбні відносини,
тому суд не може зобов'язати їх
прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд
з'ясовує фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини позову про розірвання
шлюбу. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що шлюб між сторонами не може
бути збережений, оскільки факти,
встановлені по справі, свідчать про те,
що шлюб між сторонами фактично
розпався, спільне життя подружжя і
збереження сім'ї стало неможливим,
його формальне існування обмежує
особисту свободу позивача та порушує
його особисті інтереси, що мають
істотне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 111, 112 СК України, ст.ст. 212-214 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
зареєстрований 07.06.2003 року Відділом
реєстрації актів громадського стану
Комунарського районного управління
юстиції м.Запоріжжя, актовий запис № 234.

ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_1», яке
було змінене під час державної
реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного
суду Запорізької області через
Комунарський районний суд м.
Запоріжжя протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

Суддя
А.І.Боровікова