Справа № 464/4180/14
Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/783/4458/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської
Я.М.

з участю: позивача
ОСОБА_2,

представників
відповідача - Козака А.І., Титаренка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Державного підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 14 травня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 14 травня 2014 року задоволено
частково позов ОСОБА_2 до Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнуто з Державного підприємства
«Львівський науково-дослідний
радіотехнічний інститут» в користь
ОСОБА_2 31 908 грн. 03 коп. середнього
заробітку за час затримки розрахунку.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржило Державне
підприємство "Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут".

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскаржуване рішення є незаконним,
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи. Апелянт
вважає, що позовні вимоги щодо
стягнення на користь позивача
середнього заробітку за період з 28.06.2012
року по 28.01.2014 року є безпідставним,
оскільки відсутня така необхідна
підстава відповідальності
підприємства, що передбачена ст.117 КЗпП
України, як вина. Так, у зв'язку з тим, що
на підприємстві існує значна
заборгованість по заробітній платі
перед працівниками, Франківським
відділом державної виконавчої служби
ЛМУЮ при виконанні виконавчих
документів відкрите зведене виконавче
провадження - ЄДРВП № 15026541 та згідно
відповідних постанов на всі рахунки ДП
ЛНДРТІ накладено арешт, що
унеможливлює вчасну виплату
підприємством заробітної плати
працівникам, в тому числі і позивачу.

Крім того зазначає, що з 01.07.2012 року у
зв'язку із арештом усіх розрахунків ДП
ЛНДРТІ перейшло на режим роботи - один
день в місяць, який діє по сьогоднішній
день.

Звертає увагу суду на те, що
вищевказане зведене виконавче
провадження передане на виконання до
Відділу примусового виконання рішень
ГУЮ у Львівській області, внаслідок
чого на всі розрахунки та майно ДП
ЛНДРТІ накладено арешт і відповідно
керівник підприємства не в змозі ним
розпоряджатися.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення у повній мірі відповідає даним
вимогам.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_2
до 27.06.2012 року працював на посаді
провідного інженера-електроніка у
Державному підприємстві «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» та із вказаної дати
звільнений за власним бажання
відповідно до ч. 3 ст.36 КЗпП України у
зв'язку із порушенням роботодавцем
законодавства про працю, що
підтверджується копією трудової
книжки позивача.

У зв'язку із порушенням відповідачем
ст.115 КЗпП України, а саме невиплатою
відповідачем заробітної плати, позивач
звернувся до суду та за наслідками
розгляду справи 11.07.2012 року Сихівським
районним судом м. Львова видано
виконавчий лист про стягнення з ДП
ЛНДРТІ на користь ОСОБА_2
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 52808 грн. та моральної шкоди в
розмірі 1500 грн.

Як вбачається із постанови державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Львівській області від 27.01.2014 року у
виконавчому провадженні №33522175, суму
коштів за виконавчими документом
перераховано ОСОБА_2 17.01.2014 року, чим
фактично виконано в повному обсязі
рішення суду.

30.07.2012 року Сихівським районним судом м.
Львова видано судовий наказ про
стягнення з ДП ЛНДРТІ на користь ОСОБА_2
заборгованості по заробітній платі в
розмірі 16144,25 грн.

Дане судове рішення виконане відділом
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області 28.01.2014 року.

Згідно із ст.2 КЗпП України право
громадян на працю, - тобто на одержання
роботи з оплатою праці не нижче
встановленого державою мінімального
розміру, - включаючи право на вільний
вибір професії, роду занять і роботи,
забезпечується державою. Працівники
реалізують право на працю шляхом
укладення трудового договору про
роботу на підприємстві, в установі,
організації або з фізичною особою.

Відповідно до ч.2 ст.47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Частиною 1 ст.117 КЗпП України визначено,
що в разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Пленум Верховного Суду України у п.20
постанови від 24 грудня 1999 року №13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
роз'яснив, що установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
у зв'язку із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не були
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі, - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст.117 КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при
непроведенні його до розгляду справи -
по день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама по собі
відсутність коштів у роботодавця не
виключає його відповідальності.

Відповідно до Довідки ДП ЛНДРТІ № 607
від 16.07.2012 р. середньомісячний
заробіток позивача за квітень та
травень 2012 р. становить 1599,33 грн., відтак
середньоденний заробіток ОСОБА_2 на
посаді провідного
інженера-електроніка у ДП ЛРТНДІ
становить 79,97 грн.

Оскільки позивач був звільнений з
роботи 27.06.2012 року, а розрахунок із ним
було здійснено 28.01.2014 року, то період
затримки виплати розрахункових коштів
позивачу з 28.06.2012 р. по 28.01.2014 р.
становить 399 робочих днів, а середній
заробіток за час затримки розрахунку -
31908,03 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними
твердження апелянта про відсутність
вини відповідача у несвоєчасній
виплаті звільненому з роботи позивачу
усіх належних йому сум, оскільки
накладення арешту на рахунки боржника
не є доказом відсутності його вини.

Неспроможними, на думку судової
колегії, є доводи апеляційної скарги у
тій частині, що районний суд не дав
належної оцінки тому, що підприємство з
01.07.2012 року перейшло на режим роботи -
один день в місяць та не врахував
належну кількість робочих днів при
розрахунку середнього заробітку, який
підлягає стягненню в користь позивача,
оскільки суду першої інстанції таких
доказів відповідачем не було надано та
діюче законодавство не передбачає
такого способу розрахунку середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку відповідно до ст.117 КЗпП
України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення є
законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Львівський
науково-дослідний радіотехнічний
інститут» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 14 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: