Справа № 361/5896/13-ц Головуючий у І
інстанції Телепенько А.Д.Провадження №
22-ц/780/4623/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Верланова С.М., Воробйової Н.С.

за участю секретаря Бобко О.В.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи -
Зазимська сільська рада Броварського
району Київської області, садове
товариство «Десенка», акціонерне
товариство закритого типу «ДВК»,
закрите акціонерне товариство «Банк
НРБ» про визнання права власності на
частину спадкового майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року позивач звернувся
до суду з позовом та просив визнати за
ним право власності у порядку
спадкування за законом на 1/2 частину
земельної ділянки площею 0,050 га,
цільове призначення для ведення
садівництва, що розташована по АДРЕСА_2;
1/4 частину будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані в
процесі будівництва домоволодіння
(будинку № НОМЕР_7), що знаходиться на
зазначеній земельній ділянці; 1/2
частину автомобіля марки «Славута»,
державний номер НОМЕР_1; майнові права
на двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати
позивача ОСОБА_3. Після її смерті
відкрилася спадщина на все належне їй
майно, зокрема, земельну ділянку площею
0,050 га, цільове призначення для ведення
садівництва, що розташована на
території Садового товариства
«Десенка» Зазимської сільської ради
Броварського району Київської області,
кошти витрачені на придбання
будівельних матеріалів та вартість
проведених будівельних робіт в
будинку, що розташований на земельній
ділянці; майнові права на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки
«Славута». За життя ОСОБА_3 особистого
розпорядження щодо свого майна не
робила, тому позивач і її чоловік
ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом. У
визначений законом строк, після смерті
спадкодавця, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали
заяву про прийняття спадщини за
законом після смерті ОСОБА_3. Однак, на
вищезазначене спадкове майно
свідоцтва про право на спадщину за
законом їм не видано із-за відсутності
правовстановчих документів. У позивача
відсутні правовстановлюючі документи
на спадкове майно, оскільки відповідач
йому та нотаріусу їх не надає, тому
оформити спадщину у безспірному
порядку не має можливості.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 червня 2014
року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину земельної ділянки площею 0,050
га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2,
цільове призначення: ведення
садівництва, у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнано за
ОСОБА_1 право на 1/2 частину майнових
прав на квартиру АДРЕСА_1, у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання за ним права власності на 1/4
частину будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані в
процесі будівництва домоволодіння
через невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального права та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
позову. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що
існування будинку сторонами не
заперечується. У матеріалах справи
міститься технічний паспорт, в якому
зазначена вартість будинку. Згідно
вимог закону до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 04 жовтня
1985 року по 10 жовтня 2000 року ОСОБА_3
перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі, що підтверджується свідоцтвом
про укладення шлюбу № НОМЕР_3 та
свідоцтвом про розірвання шлюбу серії
НОМЕР_2 (а. с. 167, 165).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану Подільського
районного управління юстиції у місті
Києві 29 лютого 2008 року, шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_3 був зареєстрований вдруге (а.
с. 166).

ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_5.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що
свідчить свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_6.

Із спадкової справи 153/46765865 до майна
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3
вбачається, що 16 квітня 2009 року позивач
ОСОБА_1 після смерті матері звернувся
до Четвертої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини та про видачу
свідоцтва про право власності на
спадкове майно за законом у
встановлений законом строк.

11 липня 2009 року ОСОБА_2, як переживший
чоловік померлої ОСОБА_3, у
встановлений законом строк також
звернувся до Четвертої Київської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини та про
видачу йому свідоцтва про право на
спадщину за законом.

ОСОБА_3 являлася власником земельної
ділянки площею 0,050 га, цільове
призначення - ведення садівництва, що
розташована на території СТ «Десенка»
Зазимської сільської ради
Броварського району Київської області,
що підтверджується державним актом на
право власності на землю від 17 жовтня
1996 року.

Із технічного паспорту, виготовленого
комунальним підприємством «Броварське
бюро технічної інвентаризації» на ім'я
ОСОБА_2 вбачається, що на земельній
ділянці по АДРЕСА_2 збудовано
двохповерховий з масандрою садовий
будинок - «А-2» із господарськими
будівлями і спорудами: літня кухня -
«Б», баня - «В», колодязь - «К», оглядова
яма - «Я», оглядова яма - «Я 1», огорожа -
«N».

У довідці № ф-608929202, виданій 05
серпня 2013 року КП «Лівобережне бюро
технічної інвентаризації» зазначено,
що згідно архівних даних, інформація
про технічну документацію та
реєстрацію права власності на садовий
будинок АДРЕСА_2 за спадкодавцем ОСОБА_3
відсутня (том. 1, а. с. 72).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову в частині визнання
права власності на 1/4 частину
будівельних матеріалів, обладнання,
які були використані в процесі
будівництва домоволодіння, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
надав доказів, які саме будівельні
матеріали були використані в процесі
будівництва.

Однак, колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 ЦК України до
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі будівництва
(створення майна).

У пункті 7 постанови № 7 Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 30 травня 2008 року роз'яснено, що якщо
спадкодавцем було здійснене самочинне
будівництво (частина перша статті 376
ЦК), до спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 за життя разом з чоловіком
самочинно будували на належній їй на
праві власності земельній ділянці
садовий будинок з господарськими
будівлями та спорудами, однак на день
смерті право власності на нього не
зареєстровано і в експлуатацію його не
введено. Право ОСОБА_3 на будівельні
матеріали входять до складу спадщини.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що ОСОБА_1, як спадкоємець,
успадкував після смерті спадкодавця
право на частину будівельних
матеріалів, обладнання, які були
використані в процесі будівництва
домоволодіння.

Суд першої інстанції безпідставно
відмовив у задоволенні позовної
вимоги, посилаючись на відсутність
доказів щодо кількості, вартості,
найменування будівельних матеріалів,
що були використані в ході будівництва
домоволодіння.

За таких обставин, рішення суду
першої інстанції в частині визнання
права власності на 1/4 частину
будівельних матеріалів, обладнання,
які були використані в процесі
будівництва домоволодіння підлягає
скасуванню через невідповідність
висновків суду обставинам справи з
ухваленням в цій частині нового
рішення про задоволення позову.

Рішення суду в частині задоволення
позову не оскаржувалося, а відтак, в
апеляційному порядку не переглядалося.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 17 червня 2014
року в частині відмови у задоволенні
позову про визнання права власності на
1/4 частину будівельних матеріалів,
обладнання, які були використані в
процесі будівництва домоволодіння
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
будівельних матеріалів, обладнання,
які були використані в процесі
будівництва домоволодіння (будинку №
НОМЕР_7), що знаходиться на земельній
ділянці, розташованій по АДРЕСА_2.

В іншій частині рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 17 червня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Верланов С.М.

Воробйова Н.С.