Справа № 426/2345/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді
Половинки В.О.

при секретарі
Фурсовій Н.В.

сторони по справі
ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому
засіданні зала суду міста Сватове
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання такою що втратила
право на користування житловим
приміщенням, та зустрічний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення в
житлове приміщення, встановлення
порядку користування житловим
приміщенням, та зобов'язати не чинити
перешкод у користуванні житловим
приміщенням

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом, вмотивував тим, що
він є власником житлового будинку який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, згідно
договору дарування від 01.06.2001 року.
16.12.1995 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував
шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Однак, у 2012
році шлюб із відповідачем було
розірвано. З 2012 року відповідач ОСОБА_2
проживає окремо. Вважає що його право
як власника порушено, оскільки він не
має можливості вільно користуватися
своєю власністю. Крім того всі
комунальні платежі сплачує позивач
ОСОБА_1 один. Просить суд, визнати
ОСОБА_2 такою, що втратила право на
користування жилим будинок АДРЕСА_1,
зобов'язати орган, який проводить
роботу по звітності та реєстрації
громадян, провести виписку ОСОБА_2 без
її участі.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з
зустрічним позовом, де вказала що вона
перебувала з 1995 року в шлюбі з
відповідачем ОСОБА_1 Життя з
відповідачем не склалося, відбувалися
постійні сварки. Він байдуже ставився
до неї та спільного сина. Через важкий
психологічний стан вона з сином була
вимушена залишити їхнє спільне
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_1 і на теперішній час
перешкоджає їм проживати у вказаному
домоволодінні, поміняв замки на
вхідних дверях, у дім не пускає, не
зважаючи на те що там залишилося їхнє
сумісне майно. Таким чином відповідач
ОСОБА_1 позбавив її можливості
користуватися житлом. В даний час вона
зареєстрована в вищевказаному
спірному будинку. Іншого житла вона не
має. Вважає що вона не проживала в
вищевказаному спірному будинку з
поважних причин внаслідок того, що
ОСОБА_1 не пускає її в будинок. Просить
суд прийняти рішення про вселення її
до будинку АДРЕСА_1, встановити порядок
користування житловим приміщенням, та
зобов'язати відповідача ОСОБА_1 не
чинити перешкод у користуванні
житловим приміщенням.

В судовому засіданні ОСОБА_1
наполягає на задоволені позову,
оскільки він на протязі тривалого часу
сплачує комунальні платежі за
користування будинком один. ОСОБА_2 з
моменту проживання окремо жодного разу
не сплатила комунальні послуги, не
проводила роботу по утриманню та
догляду за будинком. Зустрічний позов
ОСОБА_2 не визнає, оскільки на даний час
набрала чинності мирова ухвала яка
була укладена між ним та ОСОБА_2
стосовно спірного майна, де спірне
майно, яке знаходилося за адресою:
АДРЕСА_1 було розподілено між ними
порівну.

В судовому засіданні ОСОБА_2
наполягає на задоволені зустрічного
позову. Позов ОСОБА_1 не визнає.

Суд, заслухавши сторони,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов ОСОБА_1 підлягає частковому
задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2
задоволенню не підлягає. До такого
висновку суд приходить, враховуючи
наступні обставини:

На підставі договору дарування
від 1.06.201 року ОСОБА_1 прийняв в дар
житловий будинок, розташований в
АДРЕСА_1 і є його одноосібним власником
(а.с. 4).

Рішенням Сватівського районного
суду від 13 грудня 2012 року шлюб між
сторонами розірвано (а.с. 6).

Відповідно до даних домової книги
відповідачка зареєстрована за адресою
в АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

В судовому засіданні сторони
пояснили, що близько двох років після
розірвання шлюбу ОСОБА_2 стала мешкати
за адресою АДРЕСА_2 у будинку, який
належить її матері.

Ухвалою Сватівського районного
суду від 19 березня 2014 року визнано
мирову угоду між сторонами ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 Відповідно до умов угоди
сторони вирішили питання щодо поділу
спільного майна подружжя. Цією угодою
також підтверджено право власності
ОСОБА_1 на будинок, розташований за
адресою АДРЕСА_1. Також угодою
визначено порядок та розмір виплати
ОСОБА_1 колишній дружині ОСОБА_2
грошової компенсації за проведені ними
в період шлюбу поліпшення
домоволодіння. 13.05.2014 року вказана
угоди набрала чинності.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 є власником
будинку, який розташований за адресою
АДРЕСА_1. Колишня його дружина ОСОБА_2
після розірвання шлюбу більше двох
років мешкає разом зі своєю мамою у
будинку, який належить мамі за адресою
АДРЕСА_2.

Також в судовому засіданні ОСОБА_2
пояснила суду, що вона готова знятися з
реєстрації лише в тому випадку, коли
ОСОБА_1 сплатить їй хоча б частку
грошової компенсації за проведені ними
в період шлюбу поліпшення
домоволодіння.

Відповідно до ч. 4 ст.156 Житлового
кодексу України до членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій ст. 64
цього Кодексу. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням. У разі
відсутності угоди між власником
будинку (квартири) і колишнім членом
його сім'ї про безоплатне користування
жилим приміщенням до цих відносин
застосовується правила, встановленні
ст.162 цього Кодексу.

Відповідно до ст.162 Житлового
кодексу України плата за користування
жилим приміщенням в будинку (квартири),
що належить громадянинові на праві
приватної власності, встановлюється
угодою сторін. Плата за комунальні
послуги береться крім квартирної плати
за затвердженими в установленому
порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати
і плати за комунальні послуги
визначаються угодою сторін. Наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату і плату за комунальні
послуги.

Враховуючи викладені обставини суд
вважає, що підлягають задоволенню
вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2
втратившою право користування
житловим приміщенням за адресою
АДРЕСА_1, оскільки в даному випадку
відсутня угода між власником будинку
ОСОБА_1 і колишньою його дружиною
ОСОБА_2 про безоплатне користування
жилим приміщенням, також ОСОБА_2 не
вносила плату за комунальні послуги,
проживає вона в будинку матері і не
потребує повернення до житла ОСОБА_1,
так як в судовому засіданні пояснила,
що готова знятися з реєстрації в тому
разі, якщо ОСОБА_1 сплатить частку
коштів відповідно до ухвали про
визнання мирової угоди.

Також суд вважає, що не підлягають
задоволенню вимоги ОСОБА_1 в частині
зобов'язання органу, який проводить
роботу по обліку та реєстрації
громадян, провести виписку (зняття з
реєстрації), оскільки в даному випадку
ОСОБА_1 не вказав, який саме орган
необхідно зобов'язати вчинити певні
дії, та не заявив суду про залучення
цього органу в якості сторони у справі.
Суд же не може за своєю ініціативою
залучати сторони до участі у розгляді
справи.

Не підлягають і задоволенню вимоги
ОСОБА_2 щодо вселення її, встановлення
порядку користування житлом за адресою
АДРЕСА_1 і зобов'язання ОСОБА_1 не чинити
їй перешкод у користування будинком,
оскільки вказаний будинок належить на
праві приватної власності ОСОБА_1 і не є
спільною сумісною власністю подружжя і
відповідно до ст. 391 ЦК України ОСОБА_1
має право вимагати усунення перешкод у
здійснені ним права користування та
розпорядження своїм будинком.

На підставі викладеного,
керуючись ст.

ст. 3, 10, 11, 57-60, 212-215, 218 ЦПК,

ст. ст. 156, 162 ЖК України, ст. 391 ЦК
України

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
такою що втратила право на
користування житловим приміщенням
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою що втратила право
на користування житловим приміщенням
за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1
відмовити.

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про вселення в житлове
приміщення, встановлення порядку
користування житловим приміщенням, та
зобов'язання не чинити перешкод у
користуванні житловим приміщенням.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга в апеляційний суд
Луганської області через Сватівський
районний суд протягом десяти днів з
дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Сватівського

районного суду
В.О. Половинка