Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №2-4352/12
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С.,
Якухно О.М.

секретаря Крижанівської
М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради, третя
особа виконавчий комітет Житомирської
міської ради, про зобов'язання укласти
договори найму житлових приміщень

за апеляційними скаргами
виконавчого комітету Житомирської
міської ради, комунального
підприємства «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради на
рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 30 квітня 2014 року

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернулася з
позовом до комунального підприємства
«Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради та
просила зобов'язати начальника КВЖРЕП
№1 укласти з нею договір найму на
квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4
в будинку АДРЕСА_2. В обґрунтування
вимог зазначала, що рішенням №212
виконкому Житомирської міської ради
від 13 липня 1989 року було створено
дитячий будинок сімейного типу,
батьками-вихователями було призначено
її та чоловіка ОСОБА_2. Рішенням
виконкому Житомирської міської ради
№327 від 11.07.91 р та №256 від 27.05.93 р. під
дитячий будинок сімейного типу
виділено житло за адресою: АДРЕСА_2. На
підставі ордера вони вселилися у
зазначене житло та проживають там по
даний час. На підставі ст.61 ЖК України з
ОСОБА_2 було укладено договір найму на
вказане житло та відкриті особові
рахунки. На підставі рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 09.10.2000 року дитячий будинок
сімейного типу було ліквідовано. У
порушення вимог ст.114-1 Житлового
кодексу України Житомирський
міськвиконком житлове питання не
врегулював. Крім того, комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради
незаконно скасувало договори найму
вищевказаного житла, укладені з її
чоловіком у 1993 році. Через відсутність
договору найму вона не може сплачувати
комунальні послуги. Враховуючи
наведене, просила задовольнити позов.

У квітні 2014 року ОСОБА_1 подала до суду
заяву про уточнення позовних вимог та
просила зобов'язати комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради укласти
з нею договори найму квартир НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 по АДРЕСА_2.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 30 квітня 2014 року позов
задоволено.

Зобов'язано відповідача укласти з
ОСОБА_1 договори найму квартир НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 у будинку
АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі виконавчий
комітет Житомирської міської ради
просить рішення скасувати і ухвалити
нове рішення про відмову в задоволенні
позову. Апелянт посилається на
порушення судом норм матеріального
права.

В апеляційній скарзі комунальне
підприємство «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, також просить
рішення скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Апеляційні скарги підлягають до
задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
підставі рішення виконавчого комітету
Житомирської міської ради №327 від
11.07.1991 р. позивач вселилася до чотирьох
квартир за номерами НОМЕР_1-НОМЕР_4 у
будинку АДРЕСА_2 та у 1997 році
зареєструвала своє місце проживання у
вказаних квартирах, а тому вважав, що
вона набула на законних підставах
право користування вказаними
квартирами та зберігає це право на
теперішній час.

Проте, з такими висновками суду
погодитися не можна.

Відповідно до ст.46-1 ЖК України при
винесенні в установленому порядку
рішення про організацію дитячого
будинку сімейного типу особам, які
призначені батьками-вихователями, для
спільного проживання з дітьми,
переданими їм на виховання, надається
поза чергою індивідуальний жилий
будинок або багатокімнатна квартира за
нормою, що встановлюється Радою
Міністрів Української РСР.

Користування наданим жилим
приміщенням здійснюється в порядку,
встановленому законодавством для
користування службовими жилими
приміщеннями.

За положеннями ст.123 ЖК України
порядок користування службовими
жилими приміщеннями встановлюється
законодавством Союзу РСР, цим Кодексом
та іншими актами законодавства
Української РСР.

До користування службовими жилими
приміщеннями застосовуються

правила про договір найму жилого
приміщення, крім правил, передбачених
статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною
шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього
Кодексу.

Згідно з вимогами ст.61 ЖК України
користування жилим приміщенням у
будинках державного і громадського
житлового фонду здійснюється
відповідно до договору найму жилого
приміщення.

Договір найму жилого приміщення
в будинках державного і

громадського житлового фонду
укладається в письмовій формі на

підставі ордера на жиле приміщення між
наймодавцем -

житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності -

відповідним підприємством, установою,
організацією) і наймачем -

громадянином, на ім'я якого видано
ордер.

Як видно з матеріалів справи, 11.11.1985
року ОСОБА_2, чоловіку позивача, на сім'ю
із семи чоловік було видано ордер №03690
на квартиру АДРЕСА_1, яка складається із
п'яти кімнат жилою площею 62,5 кв.м. (а.с.149)

11.07.91 р. виконавчим комітетом
Житомирської міської ради було
прийнято рішення за №327 про надання
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 для організації
дитячого будинку сімейного типу
чотирьох квартир НОМЕР_1, НОМЕР_2,
НОМЕР_3, НОМЕР_4 в будинку АДРЕСА_2,
всього десять кімнат, жилою площею 136,86
кв.м., загальною площею 226,36 кв.м. для
проживання тринадцяти чоловік.
Звільнену квартиру АДРЕСА_1 передати в
чергу для подальшого використання
(а.с.4).

27.05.93 р. виконавчим комітетом
Житомирської міської ради прийнято
рішення за №296, згідно з яким, чотири
квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4
в будинку АДРЕСА_2 вважаються дитячим
будинком сімейного типу. Вирішено
також міському відділу освіти прийняти
у повне фінансове та господарське
підпорядкування вказане приміщення
дитячого будинку. У зв'язку з
прийняттям вказаного рішення,
попереднє рішення міськвиконкому від
11.07.91 р. №327 «Про виділення квартир для
дитячого будинку сімейного типу»
втратило чинність (а.с.143-144).

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 09 жовтня 2000 року
вищевказаний дитячий будинок
сімейного типу ліквідований (а.с.147-148).

Згідно з вимогами ст.114-1 ЖК України у
випадках ліквідації дитячого будинку
сімейного типу батьки-вихователі
повинні звільнити надане їм жиле
приміщення (стаття 46-1), а в разі відмови
- підлягають виселенню з наданням їм
іншого благоустроєного жилого
приміщення. При усуненні
батьків-вихователів від подальшого
виховання дітей вони можуть бути
виселені із займаного ними жилого
приміщення з наданням іншого жилого
приміщення.

З огляду на те, що квартири НОМЕР_1,
НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4 в будинку
АДРЕСА_2 були виділені під дитячий
будинок сімейного типу, який рішенням
Богунського районного суду м.Житомира
від 09 жовтня 2000 року був ліквідований,
ордер на вказані квартири на ім'я
ОСОБА_1 не видавався, колегія суддів
вважає, що підстав для укладення з
позивачкою договорів найму зазначених
квартир немає.

Доводи позивача про те, що вона разом зі
своїм чоловіком у спірне житло
вселилися на підставі ордера, є
безпідставними. Відповідних доказів
про це ОСОБА_1 суду не надала.

В судовому засіданні представники
відповідачів пояснили суду, що ордер на
спірні квартири на ім'я чоловіка
позивача ОСОБА_2 не видавався. Спірне
житло було передано на баланс міському
відділу освіти.

Про те, що ордер на вказане житло сім'ї
позивача не видавався свідчить також
та обставина, що у 2007 році ОСОБА_1
зверталася до суду з адміністративним
позовом та просила зобов'язати
виконавчий комітет Житомирської
міської ради видати їй видати ордер на
квартири НОМЕР_1-НОМЕР_4 по АДРЕСА_2.
Постановою Корольовського районного
суду м. Житомира від 05 вересня 2007 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено (а.с.40-50).

Крім того, з матеріалів справи видно, що
за позивачкою та її чоловіком ОСОБА_2 до
21.03.1997 р. зберігалося жиле приміщення по
АДРЕСА_1 (а.с.149, 151-152).

Навіть за умови, якби ордер на спірне
житло і був виданий на ім'я ОСОБА_2, то
зважаючи на те, що квартири
НОМЕР_1-НОМЕР_4 виділені під дитячий
будинок сімейного типу і рішенням суду
від 09 жовтня 2000 року цей дитячий
будинок ліквідовано, відповідно до
положень ст.114-1 ЖК України, яка регулює
спірні правовідносини, за
батьками-вихователями не може
зберігатися саме це житло.

За таких обставин, коли висновки суду
не відповідають обставинам справи,
рішення суду відповідно до п.3 ч.1 ст.309
ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційні скарги виконавчого
комітету Житомирської міської ради,
комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство № 1» Житомирської міської
ради задовольнити.

Рішення Богунського районного
суду м. Житомира від 30 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№ 1» Житомирської міської ради про
зобов'язання укласти договори найму
житлових приміщень відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: