АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9224/14
1 інстанції - Волошин В.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,
Рубан С.М.

при секретарі Мившук В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2
в інтересах ОСОБА_3 на рішення
Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В.,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_3 звернулась до
Шевченківського районного суду м.
Києва з позовом (а.с. 2, 3) до відповідачки
ОСОБА_1, в якому просила з урахуванням
поданих заяв про зміну позову (а.с. 49, 110):
стягнути з відповідачки на свою
користь 450,0 грн. майнової шкоди,
спричиненої механічним пошкодженням
зовнішньої сітки вентилятора
зовнішнього блоку кондиціонеру
КА8-078КНР-Е (серійний номер 82181240) який
належить позивачці на праві власності;
223,6 грн. судового збору; 1029,0 грн.
вартості проведеної товарознавчої
експертизи, 2500,0 грн. - витрат на правову
допомогу.

Свої позовні вимоги позивачка
обґрунтовувала тим, що 06 серпня 2012р.
відповідачкою було умисно пошкоджено
її майно: зовнішню сітку вентилятора
зовнішнього блоку кондиціонеру
КА8-078КНР-Е, внаслідок чого позивачці
було спричинено матеріальну шкоду, а
також позивачка пережила душевні
страждання, у зв'язку з пошкодженням її
майна.

Рішенням Шевченківського районного
суду м. Києва від 12.06.2014 року позовні
вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
відшкодування матеріальної шкоди -
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у
відшкодування матеріальної шкоди 450,0
/чотириста п'ятдесят/ грн.; 214 /двісті
чотирнадцять/ грн. 60 коп. - судового
збору; 1029,0 /одна тисяча двадцять
дев'ять/ грн. - вартості судової
експертизи, в іншій частині судових
витрат відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3
подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 просила рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

В апеляційні скарзі посилалася на те,
що судом не повно досліджено обставини
справи та не встановлено
правовідносини, які виникли між
сторонами, внаслідок чого не
застосовано законодавство, яке
підлягало до застосування. Зазначила,
що відповідно до діючого законодавства
підстави позову повинен доводити
позивач, а тому на її думку саме позивач
повинна була оплатити експертизу в
тому числі і за тими питаннями, що вона
через свого представника поставила на
вирішення експерта. Суд дійшов
помилкового висновку, визнаючи її вину
у пошкодженні майна позивача, лише
через те, що нею не була оплачена
експертиза, яка могла б відповісти на
питання, щодо можливого способу
пошкодження майна її діями. Суд не
надав належної оцінки Постанові
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про відмову в порушенні
кримінальної справи від 09.08.2012 р., яка
підтверджує її непричетність до
пошкодженої решітки кондиціонера
позивача. За недоведеності її вини,
підстави для відшкодування майнової
шкоди відсутні.

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати рішення в частині відмови в
задоволенні вимог про стягнення витрат
на правову допомогу, з ухваленням
нового рішення про задоволення цих
вимог .

Суд помилково відмовив у стягненні
витрат на правову допомогу, так як
вартість послуг була чітко визначена в
договорі, а їх оплата підтверджена
квитанцією .

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційних скарг, перевіривши
законність і обґрунтованість
постановленого рішення в цій частині,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана
майну фізичної особи, відшкодовується
особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування.

Пунктом 1 ч. 2 цієї статті передбачено,
що збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

За змістом ст. 1192 ЦК України з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, станом на 06 серпня
2012р. Відповідач ОСОБА_1 проживала в
АДРЕСА_1, її квартира була розташована
поверхом нижче квартири позивачки, з
якою у неї склались неприязні стосунки.

06 серпня 2012р. під час сну її малолітньої
дитини, з квартири позивачки були чутні
стуки, у зв'язку з чим відповідачка
вилізла на підвіконня в своїй квартирі
і у відповідь вимушена була постукати
кухонним ножем по кріпленню
кондиціонера позивачки, при цьому вона
не мала на меті пошкодити її майно і не
мала такої можливості. На думку
відповідачки у такий спосіб позивачка
бажає їй помститись, і неправомірно
вимагає відшкодування шкоди.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона
живе в одному будинку зі сторонами, в
момент завдання шкоди знаходилась на
своєму балконі та чула крики і стуки, що
доносились із вікон квартир сторін, а
також безпосередньо бачила як
відповідачка стоячи на підвіконні
свого вікна стукала по кондиціонеру
позивачки металевою палицею по
лицьовій нижній частині кондиціонеру
позивачки, характер пошкоджень, а саме
погнутий кондиціонер, свідок побачила
лише згодом.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є
сусідкою позивачки, 06 серпня 2012р. її
позивачка покликала до себе в квартиру
та розповіла про конфлікт з
відповідачкою, при цьому даний
конфлікт був досить стресовим для
позивачки. Свідок особисто не бачила як
відповідачка пошкоджувала
кондиціонер, проте бачила вже наявні
пошкодження після їх заподіяння.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він
товаришує з чоловіком відповідачки, 30
липня 2012р. він гуляв зі своєю
племінницею в зоопарку та бачив вже
пошкоджений (подряпаний) кондиціонер
на будинку відповідачки. При цьому
свідок зазначив, що коли він палицею
стукав у вікно відповідачки бачив
пошкоджену нижню частину кондиціонеру,
однак, характер пошкоджень, назву
кондиціонера чи спосіб кріплення його
до стіни будинку свідок суду пояснити
не міг.

Звертаючись до суду з вказаним позовом
позивачка наголошувала, що 06 серпня 2012
року приблизно о 17:15 год. відповідачкою
було пошкоджено її майно, а саме
зовнішню сітку вентилятора
зовнішнього блоку кондиціонеру
КА8-078КНР-Е (серійний номер 82181240).

В свою чергу, відповідачка не
заперечувала того факту, що у відповідь
на шум, який був спричинений
позивачкою, у зв'язку з приготуванням
їжі, вона намагалась, перебуваючи на
підвіконні в своїй квартирі, стукати
кухонним ножем по кріпленню
кондиціонера позивачки, при цьому
відповідачка наголошувала, що не мала
можливості спричинити пошкодження
кондиціонера позивачки.

За клопотаннями сторін, судом була
призначена по справі судова
експертиза, на вирішення якої
поставлені наступні питання:

«1. В якому розмірі заподіяна
матеріальна шкода власнику майна
внаслідок механічного пошкодження
зовнішньої сітки вентилятора
зовнішнього блоку кондиціонера
КА8-078КНР-Е (серійний номер 82101240), за
умови, що зовнішня сітка вентилятора
зовнішнього блоку та зовнішній блок
такого кондиціонеру окремо в Україні
не продаються та не замінюються?

Знаряддям якого виду вчинено злом
решітки кондиціонера КА8-078КНР-Е
(серійний номер 82101240)?

Яким чином були нанесені сліди
пошкоджень на об'єкт - кондиціонер
КА8-078КНР-Е (серійний номер 82101240)?».

Відповідачка відмовилась здійснювати
попередню оплату вартості експертизи,
по питанням №№ 2, 3, які ставились її
представником на вирішення судової
експертизи, суд відповідно до ч. 1 ст. 146
ЦПК України, а також враховуючи покази
допитаних в судовому засіданні свідків
ОСОБА_4, ОСОБА_5 визнав, що саме
відповідачкою було здійснено
пошкодження майна позивачки, а саме:
пошкодження зовнішньої сітки
вентилятора зовнішнього блоку
кондиціонеру КА8-078КНР-Е (серійний номер
82181240).

Згідно з висновком експертів
Київського НДІ судових експертиз МЮ
України за № 7883/13-33/7884/13-53 від 24 березня
2014р. розмір матеріальної шкоди
заподіяної власнику майна, внаслідок
механічного пошкодження зовнішньої
сітки вентилятора зовнішнього блоку
кондиціонера КА8-078КНР-Е (серійний номер
82181240), за умови, що зовнішня сітка
вентилятора зовнішнього блоку та
зовнішній блок такого кондиціонеру
окремо в Україні не продаються та не
змінюються разом із вартістю заміни
може складати 450,0-500,0 грн.

Вищенаведені обставини справи, які
були встановлені судом є доведеними.

Висновок суду про доведеність вини
відповідача у пошкодженні майна
позивача відповідає цим обставинам та
вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги
відповідачки з приводу відсутності її
вини спростовуються показами свідків,
допитаних судом, а також її особистими
поясненнями, відповідно до яких вона
визнала, що кухонним ножем наносила
удари по кондиціонеру позивача.

Посилання відповідача на те, що такими
діями вона не могла пошкодити решітку
кондиціонера, колегія не приймає, так
як відповідачка не довела це,
відмовившись оплатити експертизу в цій
частині, не зважаючи на те, що саме її
представник на підтвердження
заперечень відповідача просив
поставити експертам питання, щодо
можливості злому решітки кухонним
ножем. Суд вірно, виходи з вимог ст.. 146
ЦПК України, відповідно до якої, суд
залежно від того, хто із сторін
ухиляється від проведення експертизи,
а також яке для них ця експертиза має
значення, може визнати факт, для
з`ясування якого експертиза була
призначена.

Посилання відповідача на те, що
позивачка повинна доводити підстави
позову, колегія суддів не приймає, тому,
що відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України
особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини. Якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, то вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

Доводи скарги про те, що Постановою
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві про відмову в порушенні
кримінальної справи від 09.08.2012р.,
підтверджується відсутність вини
відповідача, колегія не приймає, так як
відповідно до цієї постанови відсутні
підстави для кримінального
переслідування відповідача, проте її
зміст не позбавляє можливості позивача
в цивільному судочинстві доводити факт
спричинення шкоди відповідачем.

Інші доводи скарги відповідача
висновків суду не спростовують.

Доводи апеляційної скарги в частині
неправомірної відмови позивачу у
вимогах про стягнення витрат на
правову допомогу, колегія суддів не
приймає, так як суд дійшов правильного
висновку, що представник позивача не
надав жодного обґрунтування та
розрахунку на підтвердження того,
скільки він витрачав годин на
проведення тієї чи іншої процесуальної
дії.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 84 ЦПК
України витрати, пов'язані з оплатою
правової допомоги адвоката або іншого
фахівця в галузі права, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Таким чином, з огляду на норми Закону,
суд був позбавлений можливості
визначити розмір судових витрат, які
зобов`язана повернути позивачу
відповідачка, без надання адвокатом
належного розрахунку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд зобов`язаний був стягнути всю суму,
яка була передбачена договором про
надання правової допомоги суперечать
вищенаведеним вимогам Закону.

Посилання представника позивача на те,
що він не міг подати розрахунок до
винесення судом рішення є
безпідставні, оскільки розмір витрат
на правову допомогу визначається судом
на момент ухвалення рішення, а тому
такі розрахунки подаються до винесення
судом судових рішень, а не на стадії
апеляційного розгляду, що суперечить
вимогам ст. 303 ЦПК України.

Подання представником позивача до
апеляційного суду акту виконаних
робіт, не дає апеляційному суду
можливості скасувати чи змінити
рішення суду в частині відмови в
стягнення витрат на правову допомогу,
оскільки обґрунтованість рішення суду
перевіряється на момент його
ухвалення, а доказів, які
підтверджували розрахунок вартості
виконаних робіт до ухвалення рішення
не було подано.

Інші доводи апеляційних скарг на
правильність оскаржуваного рішення не
впливають.

Суд правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів відхиляє
апеляційні скарги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Києва від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили.

Головуючий:
Судді: