Справа № 522/3731/14-ц
Провадження № 2-п/522/284/14
УХВАЛА

27 серпня 2014 року Приморський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі заяву
представника ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 04 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, за участю
третьої особи - ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1, за участю третьої
особи - ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Приморського
районного суду м. Одеси від 04 червня 2014
року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»
були задоволені та в рахунок погашення
заборгованості за договором кредиту
№2007/13-2.06/163 від 21 березня 2007 року,
звернуто стягнення на предмет іпотеки,
а саме на: двокімнатну квартиру
загальною площею 136, 1 кв. м., житловою
площею 45, 8 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу квартири,
посвідченого 05 грудня 2005 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
під № 7430, право власності на яку
зареєстровано, згідно з реєстраційним
написом на правовстановлюючому
документі, реєстраційний номер 12988338,
від 15 грудня 2005 року за номером запису
40885, в книзі 173доп-109, шляхом продажу
предмету іпотеки ПАТ «Укрсоцбанк» від
свого імені будь-якій особі-покупцеві
на підставі договору купівлі-продажу, з
дотриманням вимог Закону України «Про
іпотеку» за початковою ціною,
встановленою на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду
із заявою про перегляд вищевказаного
заочного рішення, посилаючись на те, що
відповідач не отримував судових
повісток про призначення справи до
розгляду, а тому його неявка у судове
засідання мала поважні причини.

Також зазначає, що ПАТ «Укрсоцбанк» не
направляв до відповідача вимогу про
наявність заборгованості та
дострокове повернення кредитних
коштів. Крім того, неправомірним було
укладення між ПАТ «Укрсоцбанк» та
ОСОБА_2 Додаткової угоди №2 від 14
вересня 2010 року про внесення змін до
договору кредиту №2007/13-2.06/163,
відповідно до якої сторони домовились
виключити з договору кредиту від 21
березня 2007 року пп. 1.3.1 та 1.3.2 й
розірвати договір іпотеки між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 від 21 березня 2007
року, що є порушенням принципів
добросовісності, розумності та
справедливості в розумінні ст. 3 ЦК
України.

Представник ОСОБА_1 у судовому
засіданні підтримала вищевказану
заяву у повному обсязі та просила її
задовольнити.

Інші учасники процесу у судове
засідання не з'явились, про час та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ЦПК неявка осіб,
належним чином повідомлених про час і
місце судового засідання, не
перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до правила ст. 228 ЦПК України
заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість заяви представника
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 червня 2014 року, тому така заява не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.
Таким чином, підставою для скасування
заочного рішення є дві одночасно
наявні умови - поважність причин неявки
відповідача у судове засідання та
представлення доказів, що мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. За змістом
наведеного правила ці докази повинні
мати таке істотне значення для
вирішення справи, аби їх врахування
мали б змінити рішення суду по суті.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_1 про дату, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином за місцем його
реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК
України, заяву про розгляд справи за
його відсутності не подавав та про
причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України,
судова повістка надсилається фізичним
особам за адресою їх місця проживання
чи місця перебування, зареєстрованою у
встановленому законом порядку. У разі
відсутності таких осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручено їм
належним чином.

До суду повернулось поштове
повідомлення форми ф-119 від 20 травня 2014
року з відміткою «адресат вибув» (а. с.
33, 43). Зважаючи на викладене, згідно ч. 5
ст. 74 ЦПК України, вважається, що
судовий виклик на 04 червня 2014 року
ОСОБА_1 був вручений належним чином.

Таким чином, представник відповідача
не довела, що ОСОБА_1 не з'явився в
судове засідання з поважних причин, а
відповідно не довела, що розгляд справи
слід було відкласти через його неявку.

Стосовно другої частини підстави для
перегляду заочного рішення, то суд
виходить з того, що представником
відповідача не наведено та не
представлено жодного доказу, що має
істотне значення для правильного
вирішення справи, виходячи з
наступного.

Під час винесення судом заочного
рішення від 04 червня 2014 року було
встановлено, що 21 березня 2007 року між
АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був
укладений договір кредиту №2007/13-2.06/163,
відповідно до якого Банк зобов'язався
надати позичальнику у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти в сумі 189 560, 00 дол. США, зі
сплатою 11, 2 % річних, з кінцевим
терміном погашення заборгованості не
пізніше 20 березня 2032 року. З метою
забезпечення своєчасного та повного
виконання зобов'язання 21 березня 2007
року АКБ «Укрсоцбанк» уклав з ОСОБА_1
іпотечний договір, запис в реєстрі №612,
згідно з яким останній передав в
іпотеку позивачу у якості забезпечення
виконання позичальником основного
зобов'язання за договором кредиту
двокімнатну квартиру загальною площею
136, 1 кв. м., житловою площею 45, 8 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1

Також судом було встановлено, що Банком
було виконано свій обов'язок та
відкрито ОСОБА_2 позичковий рахунок у
ООФ АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму
кредиту готівкою. В свою чергу, у
зв'язку з неналежним виконанням
позичальником ОСОБА_2 зобов'язань за
вищевказаним договором кредиту, у неї
утворилась прострочена
заборгованість, яка станом на 19
листопада 2013 року склала 64 353, 25 дол. США.

Тому, виходячи з вищевикладеного, суд
дійшов висновку про стягнення
вищевказаної заборгованості шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що спростовує твердження
представника ОСОБА_1 про
безпідставність задоволення позовних
вимог Банку.

Крім того, під час розгляду справи по
суті ОСОБА_1 не подавав жодних
заперечень на позов ПАТ «УкрСоцбанк»
щодо неправомірного укладення між ПАТ
«Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 Додаткової
угоди №2 від 14 вересня 2010 року про
внесення змін до договору кредиту
№2007/13-2.06/163.

Згідно з ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України
передбачено, що суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Таким чином, у суду відсутні підстави
для задоволення заяви про перегляд
заочного рішення, оскільки відсутні
обидві підстави для задоволення такої
заяви, а саме судом не було встановлено,
що відповідач не з'явився в судове
засідання з поважних причин та не надав
жодного нового доказу, що міг би
істотно вплинути на розгляд справи та
на рішення суду в цілому.

При цьому суд виходить з принципу
недопустимості скасування рішення
суду за відсутності достатніх та
законних підстав для того, а також з
формальних міркувань.

У відповідності із п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК
України у результаті розгляду заяви
про перегляд заочного рішення суд
своєю ухвалою залишає заяву без
задоволення.

Керуючись ст. ст. 74, 208-210, 228, 231, 232 ЦПК
України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 04 червня 2014 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
до ОСОБА_1, за участю третьої особи -
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Рішення суду може бути оскаржене
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси
протягом десяти днів з дня
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя
Ю.Б. Свячена