Справа № 2-916/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2014смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд
Одеської області в складі:

судді Іванчука В.І.,

при секретарі Антиповій Л.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_1 до ТОВ «Причали Комінтерну» за
участю третьої особи Новобілярської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області про надання
благоустроєного житлового приміщення,
а також зустрічним позовом
Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, в будинку
АДРЕСА_2,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2010 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до ТОВ
«Причали Комінтерну» за участю третьої
особи Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області про надання благоустроєного
приміщення (справа №2-434/2011р). Ухвалою
від 13 липня 2010 року було відкрито
провадження по даній цивільній справі.

В свою чергу Новобілярська
селищна рада Комінтернівського району
Одеської області 06.11.2012 року звернулась
до ОСОБА_1 з зустрічною позовною заявою
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, та про
зняття її з реєстрації за вказаною
адресою. Ухвалою від 08 квітня 2013 року
зустрічний позов було прийнято до
провадження та об'єднано в одне
провадження.

В обґрунтування позовних вимог
стосовно надання благоустроєного
житлового приміщення, ОСОБА_1 та її
представник ОСОБА_2 посилаються на
наступні обставини та норми права.

ОСОБА_1 стверджує, що все життя
разом з батьками та братами проживала
за адресою: АДРЕСА_2. Будинок, в якому
вони мешкали, був розташований на
присадибній земельній ділянці, якою
вона та її родина володіли та
користувалась з метою ведення
домашнього господарства.

В рамках процесу відселення,
ОСОБА_1 наприкінці січня 2008 року
представниками ТОВ «Причали
Комінтерну» та Новобілярської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області була
запропонована квартира за адресою:
АДРЕСА_1. Позивачка відмовилася
переселятися у вказану квартиру у
зв'язку з тим, що вона не пригідна для
проживання і не відповідає вимогам ст.
ст. 50, 113 ЖК УРСР та просить суд
зобов'язати ТОВ «Причали Комінтерну»
надати їй інше благоустроєне житлове
приміщення у м. Южне Одеської області.

Позивачка також посилається на
те, що після відмови від переселення,
представники ТОВ «Причали Комінтерну»
частково зруйнували дах будинку за
адресою: АДРЕСА_2, відключили воду та
світло, зруйнували водовід і
електромережу, внаслідок чого стало
приходити у непридатність її майно.

На скарги, надіслані ОСОБА_1, були
отримані відповіді, відповідно до яких
квартиру АДРЕСА_1 селищна рада отримала
від ТОВ «Причали Комінтерну» за
договором міни, укладеним 30.06.2007 року, а
акт обстеження приміщення від 25.01.2008
року підтверджує її відповідність
технічним та санітарним нормам.

З вказаним актом обстеження
ОСОБА_1 не згодна, оскільки дата акту
25.01.2008 року, свідчить про те, що селищна
рада обмінювала комунальну власність
враховуючи будинок, де вона мешкала на
квартири, не переконавшись згідно з
законодавством у відповідності
вказаних квартир технічним та
санітарним нормам.

В обґрунтування позовних вимог
ОСОБА_1 також зазначила, що
Новобілярська селищна рада
Комінтернівського району Одеської
області не приймала рішення про
визнання будинку по АДРЕСА_2, аварійним,
а також рішення про знесення вказаного
будинку. Посилаючись на ст.22 Закону
України «Про основи містобудування»
позивачка також зазначає, що знесення
жилого будинку не допускається до
забезпечення особи, яка проживала в
ньому як власник, та членів її сім'ї, а
також особи, яка проживала в ньому як
наймач, та членів його сім'ї
помешканням у розмірі та в порядку,
установлених законом.

Позивачка зазначає, що договір
міни, укладений між ТОВ «Причали
Комінтерну» та Новобілярською
селищною радою Комінтернівського
району Одеської області від 30.06.2007 року
порушує її цивільне право та законний
інтерес, і як наслідок вказана угода
має бути визнана судом недійсною з
послідуючою реституцією.В
обґрунтування недійсності вказаного
договору ОСОБА_1 посилається на ч. 1 ст.203
ЦК України, а також вважає вказаний
договір міни таким, що порушує
публічний порядок і в силу ч.1 та ч.2 ст.228
ЦК України є нікчемним. При цьому, на
думку ОСОБА_1, порушення публічного
порядку полягає в тому, що оскільки
згідно ст. 715, 716 ЦК України договір міни
за своєю природою є договором про
відчуження, в силу ч.30, ч.43 ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування» в
підставу укладеного договору міни
повинно бути покладене відповідне
рішення селищної ради, яке в свою чергу
має ґрунтуватись на документах, які
чітко визначають вартість майна, яке
отримує рада, його технічний та
санітарний стан. Однак, Новобілярська
селищна рада Комінтернівського району
Одеської області не здійснила вказані
процедури, у тому числі, не затвердила
вказаний договір міни.

Представники ТОВ «Причали
Комінтерну» та Новобілярської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області проти позовів
заперечують.

У зустрічній позовній заяві про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
представник Новобілярської селищної
ради Комінтернівського району
Одеської області вказує, що 10.03.2007 року,
за ініціативи Новобілярської селищної
ради Комінтернівського району
Одеської області, в с. Старі Біляри
Комінтернівського району Одеської
області, було створено комісію та
проведено перевірку фактичного
проживання за місцем реєстрації
громадян, що зареєстровані в будинках,
належних Новобілярській селищній раді
на праві комунальної власності.

За результатами проведеної
перевірки було встановлено, що ОСОБА_1
фактично не проживає за місцем
реєстрації в АДРЕСА_2 протягом останніх
12 місяців, що підтверджується
відповідним актом. За весь цей період
ОСОБА_1 не оплачувала комунальні
послуги та не здійснювала інших витрат,
щодо утримання вказаного будинку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги
представники Новобілярської селищної
ради та ТОВ «Причали Комінтерну»
посилаються на ст. 71 ЖК УРСР, відповідно
до якої при тимчасовій відсутності
наймача або членів його сім'ї за ними
зберігається жиле приміщення протягом
шести місяців. Оскільки підстав для
зберігання за ОСОБА_1 житлового
приміщення понад шість місяців
встановлено не було, про їх існування
ОСОБА_1 не повідомляла, вона повинна
бути визнана такою, що втратила право
на зберігання житлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_2.При цьому, копія
паспорту громадянина України з
відміткою про реєстрацію, надана
ОСОБА_1, на думку представника
Новобілярської селищної ради, не є
доказом проживання її за вказаною
адресою.

Свідок ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що вона раніше
працювала на різних посадах, а в даний
час є головою селищної ради с.
Нові-Біляри. Також пояснила, що процес
відселення жителів села Старі Біляри
проходив з 2003 по 2007 р., згідно списків.
ОСОБА_1 за рішенням інвестора була
виділена квартира, незважаючи на те, що
вона з 2005 року не проживала в будинку
батьків. Від запропонованої квартири
по АДРЕСА_1 вона відмовилась, оскільки
вважала її непригодною для проживання,
після чого квартира була надана іншій
сім'ї.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 суду пояснили, що ОСОБА_1 була
членом їх сімї, та проживала з ними в
будинку з 1969 року в с. Старі Біляри,
який було зруйновано у 2008 році. Всі
отримали квартири крім ОСОБА_1, тому що
вона відмовилась від квартири по
АДРЕСА_1, яка була непридатна для
проживання. ОСОБА_1 продовжувала
проживати в будинку біля 6 місяців, до
його зруйнування, та відключення
світла і води.

Вислухавши пояснення ОСОБА_1, її
представника ОСОБА_2, представників ТОВ
«Причали Комінтерну», Новобілярської
селищної ради Комінтернівського
району Одеської області, свідків, суд
дійшов висновку, що у задоволені
позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання
договору міни недійсним та надання
іншого благоустроєного житлового
приміщення, а також позовні вимоги
Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області про визнання ОСОБА_1 такою, що
втратила право користування
приміщенням слід відмовити з наступних
підстав.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що ОСОБА_1 з 2001 року по
теперішній час зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_2, згідно довідки
виданої виконкомом Новобілярської
селищної ради від 04.12.2012 року. Разом з
тим, згідно акту від 10.03.2007р., складеного
комісією, створеною за ініціативою
Новобілярської селищної ради, ОСОБА_1
за вказаною адресою останніх 12 місяців
не проживала, її особисті речі за
місцем реєстрації були відсутні.
Згідно даних Комінтернівської
центральної районної лікарні ОСОБА_1 до
лікувально-профілактичних закладів
району не зверталась та медична
допомога не надавалась (лист від 14.05.2013
року №936).

Згідно технічного паспорту,
виданого ОСОБА_1 2002 року, а також
записів в погосподарській книзі №1 по
с. Старі Біляри житловий будинок за
адресою: АДРЕСА_2, в якому проживала
родина ОСОБА_7, а також присадибна
ділянка закріплена за даним будинком,
рахувались як комунальна власність
Новобілярської територіальної громади
до моменту відселення 26.11.2007 року
згідно довідки, виданої виконкомом
Новобілярської селищної ради від 15.10.2012
року.

Таким чином, власником будівель
та споруд за адресою: АДРЕСА_2 була
Новобілярська селищна рада.

Згідно ст.1 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
право комунальної власності - право
територіальної громади володіти,
доцільно, економно, ефективно
користуватися і розпоряджатися на свій
розсуд і в своїх інтересах майном, що
належить їй, як безпосередньо, так і
через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.5, 6, 7 ст. 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правомочності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду. Доцільність,
порядок та умови відчуження об'єктів
права комунальної власності
визначаються відповідною радою.

Враховуючи надані повноваження,
13.07.2006 року між Новобілярською селищною
радою Комінтернівського району та ТОВ
«Причали Комінтерну» було укладено
нотаріально посвідчений договір про
організацію процесу відселення.

Предметом вказаного договору є
зобов'язання ТОВ «Причали Комінтерну»
за власний рахунок згідно з чинним
законодавством України здійснити
переселення всіх мешканців, зазначених
у списках мешканців за узгодженням з
такими мешканцями, а також передати
відповідним державним органам України
в комунальну або державну власність
житло для заселення, тощо. Рада в свою
чергу зобов'язана виселити всіх осіб,
передати всі об'єкти комунальної
нерухомості у власність інвестора,
тощо. При цьому, в даному випадку мова
йде про поліпшення умов проживання
всіх мешканців (згідно зі списком
мешканців) шляхом їх переселення за
рахунок інвестора, оскільки будівлі
розташовані в санітарній зоні, а
відповідно до підп. 5.10 розділу 5
Державних санітарних правил
планування і забудови населених
пунктів, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№173 від 19 червня 1996 року, в межах
санітарних зон не допускається
розміщення житлових будівель.

Крім того, Новобілярською
селищною радою Комінтернівського
району Одеської області було прийнято
рішення №70-V «Про надання згоди на
укладення договорів міни селищному
голові» від 24.04.2007 року, згідно якого
Голові Новобілярської селищної ради
Налисник О.В. надано згоду на укладання
договорів міни будинків, які є об'єктом
комунальної власності Новобілярської
селищної ради на квартири, що надаються
ТОВ «Причали Комінтерну».

Рішенням №89-V «Про затвердження
договору міни та уповноваження
селищного Голови на укладення договору
міни» від 19.06.2007 року Новобілярською
селищною радою Комінтернівського
району Одеської області затверджено
договір міни вказаних будинків на
квартири, що є об'єктом власності ТОВ
«Причали Комінтерну» без будь-яких
доплат та компенсацій, а також
уповноважено Налисник О.В. укласти від
імені Новобілярської селищної ради
договір міни та підписати його.

30.06.2007 року між Новобілярською
селищною радою та ТОВ «Причали
Комінтерну» укладено договір міни,
згідно з яким ТОВ «Причали Комінтерну»
обміняло належні йому квартири. В тому
числі квартиру АДРЕСА_1 на належні
Новобілярській селищній раді будівлі,
в тому числі житловий будинок АДРЕСА_2.
Вказаний договір був нотаріально
посвідчений 30.06.2007 року.

Після проведення обміну, 12.07.2007
року Новобілярською селищною радою
було прийнято рішення «Про завершення
процесу відселення мешканців с. Старі
Біляри» №106-V, згідно з яким укладення
вказаного договору міни вважалось
повним виконанням ТОВ «Причали
Комінтерну» договору про організацію
процесу відселення.

При цьому, після отримання
відповідних квартир у власність від
ТОВ «Причали Комінтерну», за ОСОБА_1
було закріплено право на отримання
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 (двокімнатна квартира,
загальною площею 45,9 кв.м.) на підставі
рішення Новобілярської селищної ради
«Про виділення житлових приміщень
мешканцям с. Старі Біляри
Комінтернівського району Одеської
області, які підлягають відселенню»
№11від 25.01.2008 р.).

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов до наступних висновків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається.

Статтею 203 ЦК України визначені
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину, а
саме:

1. Зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Вказаною статтею
встановлені загальні вимоги до
правочину.

2. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

При цьому, згідно з абз.3 п.2 ПП ВСУ від
06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідність
чи невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Позивачем правильно зазначено, що
згідно ст. 715, 716 ЦК України договір міни
за своєю природою є договором
відчуження, оскільки за договором міни
(бартеру) кожна із сторін
зобов'язується передати другій стороні
у власність один товар в обмін на інший
товар.

Разом з тим, вказаний договір міни,
укладений між ТОВ «Причали Комінтерну»
та Новобілярською селищною радою, не є
таким, що порушує публічний порядок.

Згідно ст. 228 ЦК України правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

При цьому, згідно п. 18 ПП ВСУ від
06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» такими є
правочини, що посягають на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави, зокрема: правочини, спрямовані
на використання всупереч закону
комунальної, державної або приватної
власності; правочини, спрямовані на
незаконне відчуження або незаконне
володіння, користування, розпорядження
об'єктами права власності українського
народу - землею як основним
національним багатством, що перебуває
під особливою охороною держави, її
надрами, іншими природними ресурсами
(стаття 14 Конституції України);
правочини щодо відчуження викраденого
майна; правочини, що порушують правовий
режим вилучених з обігу або обмежених в
обігу об'єктів цивільного права тощо.
Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок.

При кваліфікації правочину за
статтею 228 ЦК має враховуватися вина,
яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним тощо.

Разом з тим, матеріали справи
свідчать, що наміри порушити публічний
порядок при укладенні договору міни у
діях ТОВ «Причали Комінтерну» та
Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області відсутні, що також
підтверджується, письмовими доказами
та поясненнями сторін по справі.

Крім того, при укладенні договору
міни дотримано положень ч.5, 6, 7 ст. 60 ,
п.30, 43 ст. 26, Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно з
якими органи місцевого самоврядування
від імені та в інтересах
територіальних громад відповідно до
закону здійснюють правоможності щодо
володіння, користування та
розпорядження об'єктами права
комунальної власності, при цьому
питання про прийняття рішень щодо
відчуження відповідно до закону
комунального майна, а також
затвердження договорів, укладених
сільським, селищним, міським головою
від імені ради, з питань, віднесених до
її виключної компетенції, вирішується
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради.

Оскільки будинок по АДРЕСА_2,
знаходився у комунальній власності, а
не у власності ОСОБА_1, прийняття
Новобілярською селищною радою
Комінтернівського району Одеської
області рішення №70-V «Про надання згоди
на укладення договорів міни селищному
голові» від 24.04.2007 року, а також рішення
№89-V «Про затвердження договору міни та
уповноваження селищного Голови на
укладення договору міни» від 19.06.2007
року свідчить про дотримання
вищевказаних норм законодавства та
правомірність укладення вказаного
договору міни.

Більше того, вказаний договір
нотаріально посвідчений, при цьому
вартість обмінюваного нерухомого
майна визначалась відповідно до
відомостей, викладених у витягах з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданих Комунальним
підприємством «Одеське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації об'єктів нерухомості» та
Комунальним підприємством «Южненське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості», а
підтвердженням належного технічного
стану квартир є дані, відображені у
технічних паспортах.

Щодо квартири АДРЕСА_1,
запропонованій ОСОБА_1 для переселення,
належність технічним та санітарним
нормам вказаної квартири додатково
підтверджується:

- актом обстеження житлового
приміщення від 25.01.2008 року,
підготовленим Комісією у складі
головного санітарного лікаря
Комінтернівської рай СЕС, начальника
Комінтернівського районного відділу
головного управління МНС в Одеській
області, секретаря виконкому
Новобілярсько селищної ради та двох
депутатів Новобілярської селищної
ради, згідно з яким надано висновок, що
вказана квартира відповідає всім
нормативним та санітарним нормам і
придатна для проживання мешканців всіх
вікових категорій.

- технічним висновком 2008 року,
підготовленим архітектором Дмитренок
Р.В. на замовлення Новобілярської
сільської ради Комінтернівського
району Одеської області (далі -
Технічний висновок 2008 року), згідно
якого кв. АДРЕСА_1, рекомендовано
визнати придатною для майбутньої
експлуатації (стор. 6, 7), яким одночасно
підтверджується, що будинок за адресою:
АДРЕСА_2 було рекомендовано визнати не
придатним для наступної експлуатації у
зв'язку з його незадовільним технічним
та санітарно гігієнічним станом.

При цьому, суд не погоджується з
доводами ОСОБА_1, що акт обстеження
житлового приміщення від 25.01.2008 року не
може бути належним доказом у цивільних
справах зазначеної категорії,
оскільки згідно ст. 58, 59 ЦПК України
містить інформацію щодо предмета
доказування (є належним), а також
одержаний без порушення порядку,
встановленого законом (є допустимим).

Враховуючи вищевикладене, а також
об'єктивну неможливість на
сьогоднішній день встановити
санітарно-технічний стан вказаних
квартир у 2007 році, суд вважає
недоцільним проведення
комплексноїбудівель-технічноїексперт
изи, проведення якої просила ОСОБА_1

Таким чином, договір міни від 30.06.2007
року, укладений між ТОВ «Причали
Комінтерну» та Новобілярською
селищною радою, не суперечить ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам, відповідно в силу ст.203, ч.1 ст.228
ЦК України вказаний договір не порушує
публічний порядок і не є нікчемним.

Підстави задоволення вказаних
позовних вимог ОСОБА_1 стосовно надання
ТОВ «Причали Комінтерну» їй іншого
благоустроєного житла у м. Южне
Одеської області, у зв'язку з
незадовільним станом квартири АДРЕСА_1,
запропонованій їй Новобілярською
селищною радою, відсутні.

Питання надання жилих приміщень у
зв'язку з відселенням регулюються ЖК
УРСР.

Згідно ст. 109 ЖК УРСР України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Громадянам, яких виселяють
з жилих приміщень, одночасно
надається інше постійне жиле
приміщення.

Відповідно до ст.110 ЖК УРСР
громадяни виселяються з жилих будинків
державного і громадського житлового
фонду з наданням іншого
благоустроєного жилого приміщення,
якщо:

- будинок, у якому знаходиться жиле
приміщення, підлягає знесенню;

- будинок (жиле приміщення)
загрожує обвалом;

- будинок (жиле приміщення)
підлягає переобладнанню в нежилий
тощо.

Згідно договору про організацію
переселення передбачалось знесення
всіх об'єктів нерухомості комунальної
власності, з яких передбачалось
відселення мешканців, Новобілярською
селищною радою за рахунок ТОВ «Причали
Комінтерна» та/або наданняТОВ «Причали
Комінтерну» права на знесення всіх
об'єктів нерухомості, отриманих від
Новобілярської селищної ради, оскільки
розміщення житлових будівель в
санітарній зоні заборонено відповідно
до Державних санітарних правил
планування і забудови населених
пунктів, затверджених наказом
Міністерства охорони здоров'я України
№173 від 19 червня 1996 року.

Щодо будинку за адресою: АДРЕСА_2,
згідно акту обстеження від 08.02.2006 року
було встановлено, що будинок з пічним
опаленням, після косметичного ремонту,
у кухні виявлена мілка тріщина, а
господарські будинки знаходились у
«ветхому» стані. Крім того,згідно
Технічного висновку 2008 року, будинок за
адресою АДРЕСА_2 було рекомендовано
визнати не придатним для наступної
експлуатації у зв'язку з його
незадовільним технічним та санітарно
гігієнічним станом (стор. 7).

При цьому, згідно із ст. 111 ЖК УРСР
якщо будинок, в якому знаходиться жиле
приміщення, підлягає знесенню у зв'язку
з вилученням земельної ділянки для
державних або громадських потреб,
громадянам, виселеним з цього будинку,
інше благоустроєне жиле приміщення
надається органами місцевого
самоврядування, а у випадках, коли
земельна ділянка відводиться
державній, кооперативній або іншій
громадській організації, - цією
організацією.

В даному випадку земельні
ділянки вилучались з користування
громадян, які мешкали в с. Старі Біляри
Комінтернівського району Одеської
області,та передавались в землі запасу
з подальшим відведенням ТОВ «Причали
Комінтерну» в оренду.

Враховуючи викладене, а також
належне виконання ТОВ «Причали
Комінтерну» договору про організацію
переселення, що підтверджується
рішенням Новобілярської селищної ради
«Про завершення процесу відселення
мешканців с. Старі Біляри» №106-V12.07.2007
року, згідно з яким укладення договору
міни, по якому ТОВ «Причали Комінтерну»
передало Новобілярській селищній раді
квартири для переселення мешканців,
вважалось повним виконанням ТОВ
«Причали Комінтерну» договору про
організацію процесу відселення,
очевидно, що вимога до ТОВ «Причали
Комінтерну» про надання
благоустроєного житлового приміщення
безпідставна. Право на отримання
житлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 було закріплене
Новобілярською селищною радою після
отримання її від ТОВ «Причали
Комінтерну».

Відповідно до ст.113 ЖК УРСР
надаване громадянам у зв'язку з
виселенням інше благоустроєне жиле
приміщення повинно знаходитись у межах
даного населеного пункту і відповідати
вимогам статті 50 цього кодексу.Згідно
ст. 50 ЖК УРСР передбачено, що жиле
приміщення, що надається громадянам
для проживання, має бути
благоустроєним стосовно до умов даного
населеного пункту, відповідати
встановленим санітарним і технічним
вимогам.

Як було встановлено судом,
квартира АДРЕСА_1, відповідає технічним
та санітарним нормам.

Щодо місця розташування вказаної
квартири в м. Одеса, судом встановлено,
що у Новобілярської селищної ради
відсутні житлові приміщення у с. Старі
Біляри, що можуть бути надані для
переселення. Відповідно, надання
ОСОБА_1 квартири у м. Одеса є свідченням
дотримання вимоги ст.110 ЖК УРСР в
частині надання іншого
благоустроєного житлового приміщення
у разі виселення. При цьому, позовні
вимоги ОСОБА_1 стосовно надання іншого
благоустроєного приміщення в м. Южне не
відповідають ст. 113 ЖК УРСР.

Щодо посилання на ст. 22 «Про
основи містобудування» для
обґрунтування своїх позовних вимог,
воно є некоректним, оскільки ст. 22 «Про
основи містобудування» не містить
норм, про які зазначала ОСОБА_1

Таким чином, доводи ОСОБА_1 щодо
невідповідності квартири АДРЕСА_1,
вимогам ст.ст. 50, 113 Житлового кодексу
України, спростовуються наданими
доказами та поясненнями сторін, що
свідчить про відсутність правових
підстав для задоволення її позову в
частині надання їй іншого
благоустроєного приміщення в іншому
населеному пункті.

Щодо позовних вимог
Новобілярської селищної ради про
визнання ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, суд встановив наступне.

Згідно ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій
відсутності наймача або членів його
сім'ї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести
місяців.Згідно ст. 72 ЖК УРСР
передбачена можливість визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, що провадиться в
судовому порядку.

При цьому, згідно п. 4 ПП
Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України»в силу ст. 61 ЖК УРСР стороною в
спорах, що виникають з договорів найму
жилого приміщення, може бути
житлово-експлуатаційна організація, а
при її відсутності - підприємство,
установа, організація як наймодавець,
які в свою чергу мають право
пред'являти позови про визнання
наймача таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, тощо.

Разом з тим, Новобілярська селищна
рада на сьогоднішній день не є
наймодавцем в розумінні ЖК УРСР,
відповідно не може бути позивачем по
даній категорії справ.

Щодо позовної вимоги про зняття
ОСОБА_1 з реєстрації, згідно ст.7 Закону
України від 11 грудня 2003 р. N 1382-IV «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання може бути
здійснено на підставі рішення суду
виключно про: 1) позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2)
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) визнання особи
безвісно відсутньою; 4) оголошення
фізичної особи померлою.

Відповідно згідно листа ВСУ від
01.07.2012 «Висновки Верховного Суду
України», викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України, за I півріччя 2012 р.» роз'яснено,
що у разі будь-яких обмежень у
здійсненні права користування та
розпорядження своїм житловим
приміщенням, власник має право
вимагати усунення відповідних
перешкод, зокрема, шляхом зняття особи
з реєстрації місця проживання,
пред'явивши одночасно одну із таких і
вимог: 1) про позбавлення права
власності на житлове приміщення; 2) про
позбавлення права користування
житловим приміщенням; 3) про визнання
особи безвісно відсутньою; 4) про
оголошення фізичної особи померлою.

Разом з тим, у зв'язку з переходом
права власності на будинок за адресою:
АДРЕСА_2 від Новобілярської селищної
ради Комінтернівського району до ТОВ
«Причали Комінтерну»,Новобілярська
селищна рада не може звернутись з
вказаною позовною вимогою.

Враховуючи вищевикладене,
позовні вимоги про визнання ОСОБА_1
такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_2 та зняття її з
реєстрації за вказаною адресою не
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, та
ст.ст. 110, 113 ЖК України, ст. 203, 215, 228ЦК
України, каруючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212,
215 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ТОВ «Причали Комінтерну» за участю
третьої особи Новобілярської селищної
ради Комінтернівського району
Одеської області про надання
благоустроєного житлового приміщення,
відмовити.

У задоволені позовом вимог
Новобілярської селищної ради
Комінтернівського району Одеської
області до ОСОБА_1 про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги 10 денний строк в порядку,
передбаченому ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя
В.І. Іванчук