Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
Справа № 279/3740/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 вересня 2014 року
Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді
Шульги О.М.

з секретарем
Башинською Н.М.

за участю

позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

представника відповідача
ОСОБА_4

3 особи
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Коростені цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_5 про визнання
заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
позовом до відповідача в якому
зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат
ОСОБА_6. У встановлений законом строк
вона звернулась з заявою про прийняття
спадщини до нотаріуса. Ій стало відомо,
що 21.07.2009 року ОСОБА_6 склав заповіт,
яким заповідав все своє майно ОСОБА_3.
Оскільки, починаючи з 2008 року, тобто на
час складання заповіту ОСОБА_6 страждав
тяжким психічним захворюванням і за
своїм станом здоров"я не міг
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, вважає, що відповідач
скористалась станом здоров"я
спадкодавця оформивши на свою користь
заповіт, у зв"язку з чим рішенням суду
просила визнати недійсним заповіт
ОСОБА_6, посвідчений приватним
нотаріусом Коростенського району
ОСОБА_7 21.07.2009 року, який
зареєстрований в реєстрі за №1725.

В судовому засіданні сторона позивача
позовні вимоги підтримала і просила
задовольнити з підстав, зазначених у
позові.

Сторона відповідача позовні вимоги не
визнала і пояснила, що заповіт був
складений за ініціативою ОСОБА_6 і саме
на це було його волевиявлення.

Третя особа ОСОБА_5 пояснила, що її брат
був психічно хворий і вона разом з
сестрою, позивачем по справі,
здійснювали за ним догляд. Відповідачі
використовували стан ОСОБА_6, возили
останнього до банку знімати кошти,
«накручували» його проти сестер, із-за
чого ОСОБА_6 ставав агресивним.
Зазначила, що ОСОБА_6 проживав окремо,
проте кожного дня вона навідувалась до
нього, але відповідачку там не бачила.

Свідок ОСОБА_8 показав, що ОСОБА_6 був
його дядьком. Вказав, що складання
заповіту на користь його доньки було
зроблено за ініціативою ОСОБА_6.
Останній напередодні зателефонував
йому і попросив приїхати з документами.
До нотаріуса ходили всі разом і ОСОБА_6
при цьому почувався нормально.

З показань свідка ОСОБА_9 слідує, що з 2010
року він проживає з ОСОБА_3. Разом з нею
в 2011 році він двічі приїжджав до її
дядька, який проживав в центрі міста
Коростеня. Крім дядька в помешканні
квартири нікого не бачив.

З показань свідка ОСОБА_10 слідує, що
заповіт на користь її доньки був
зроблений ОСОБА_6 за власною волею. Свій
намір вчинити дану дію спадкодавець
висловив ще в 2005 році. Однак, оскільки у
доньки на той час був відсутній
паспорт, заповіт був посвідчений в 2009
році. Перед тим, як йти до нотаріуса
ОСОБА_6 зателефонував її чоловіку,
просив взяти документи і приїхати до
нього. Вона, її чоловік, донька та
ОСОБА_6 пішли до нотаріуса, який працює
неподалік будинку ОСОБА_6, де і було
посвідчено заповіт.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона
проживала по сусідству з ОСОБА_6. Від
останнього вона чула, що він зробив
заповіт на свою сестру. Вказала, що з
кінця 2010 року ОСОБА_6 поводився
неадекватно, часто її затоплював,
перекладаючи при цьому провину на
сусідів. Також ОСОБА_6 іноді не розумів
оточуючу обстановку, оскільки своїм
ключем намагався відчинити як її двері
так і двері інших сусідів. Також їй
відомо, що внаслідок неадекватної
поведінки ОСОБА_6 останньому викликали
лікаря Бондарук, після чого ОСОБА_6
було направлено на лікування.

З показань свідка ОСОБА_13 слідує, що за
ОСОБА_6 здійснювали догляд сестри
ОСОБА_5 та ОСОБА_12. Протягом останніх 4-5
років ОСОБА_6 поводився неадекватно,
говорив то про одне, тут же починав
говорити зовсім протилежне. Іноді він
їй телефонував та просив прийти до
нього, а інколи вона телефонувала
ОСОБА_6. В таких розмовах він іноді
починав сварити сестер, а потім
відходив.

З показань свідка ОСОБА_14 слідує, що
іноді в помешканні ОСОБА_6 вона
відвідувала свою тітку ОСОБА_5. ОСОБА_6
іноді поводився нормально, пригощав
чаєм, а іноді її не впізнавав, вважаючи
її соціальним працівником. При розмові
міг сказати що хтось стукає у вікно,
хоча квартира знаходиться на 4 поверсі.
Про намір скласти заповіт та про
існування заповіту їй нічого не відомо.

Вислухавши пояснення сторін, свідків
та проаналізувавши їх в сукупності з
дослідженими матеріалами справи суд
дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 21.07.2009 року ОСОБА_6
склав заповіт, яким заповідав все
належне йому рухоме та нерухоме майно
ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер у віці
85 років в м.Коростені.

Загальні вимоги щодо форми
заповіту визначені у статі 1247 ЦК
України.

Відповідно до останньої заповіт
складається у письмовій формі із
зазначенням місця та часу його
складання, має бути підписаний
заповідачем. Заповіт має бути
посвідчений нотаріусом або іншими
посадовими, службовими особами,
визначеними у ст.1251-1252 ЦК України.

Вищевказаний заповіт був посвідчений
приватним нотаріусом Коростенського
районного нотаріального округу
Житомирської області ОСОБА_7 та
зареєстрований в реєстрі за №.1725 (а.с.29).
Даний заповіт прочитаний та
підписаний заповідачем ОСОБА_6, особу
якого нотаріусом було встановлено,
дієздатність якого перевірено.

Частиною 1 ст.1235 ЦК України
передбачено, що заповідач може
призначити своїми спадкоємцями одну
або кілька фізичних осіб, незалежно від
наявності у нього з цими особами
сімейних, родинних відносин, а також
інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Статтею 225 ЦК України
передбачено, що правочин, який
дієздатна фізична особа вчинила у
момент, коли вона не усвідомлювала
значення своїх дій та (або) не могла
керувати ними, може бути визнаний судом
недійсним за позовом цієї особи, а в
разі смерті - за позовом інших осіб, чиї
права або інтереси порушені.

Відповідно до ст.1257 ЦК України за
позовом заінтересованої особи суд
визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Проведена за ухвалою суду
судово-психіатрична експертиза не
змогла відповісти на запитання про те,
чи страждав ОСОБА_6 на час підписання
заповіту, тобто станом на 21.07.2009 року
психічним захворюванням, яке
позбавляло його можливості
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними, оскільки в медичній
документації, яка була надана в
розпорядження експертів, відсутня
об"єктивна інформація про психічний
стан ОСОБА_6 (а.с.93-96).

Пояснення сторін та показання
свідків, які були досліджені
безпосередньо судом в судовому
засіданні, не є об"єктивними та
достатніми даними на підставі яких суд
міг зробити беззаперечний висновок про
психічний стан ОСОБА_6 на момент
складання та підписання заповіту.

На час складання заповіту ОСОБА_6
не був визнаний недієздатним ( був
визнаний недієздатним 2.04.2001 року; 09.02.2005
року поновлений в дієздатності та
вважався дієздатним до 20.01.2012 року).

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень .

Позивач на обґрунтування своїх
позовних вимог про те, що на час
складання та підписання заповіту,
тобто станом на 21.07.2009 року, ОСОБА_6
внаслідок наявного психічного
захворювання не міг усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними або
про те, що воля спадкодавця не
відповідала його волевиявленню чи це
волевиявлення не було вільним або
піддавалось впливу інших осіб, а також,
що він був позбавлений можливості
сформувати чи висловити своє
волевиявлення щодо змісту свого
особистого розпорядження на випадок
своєї смерті внаслідок наявної хвороби
належних, достатніх та допустимих
доказів не подала; в судовому
засіданні такі докази також не було
здобуто, тому виходячи з засад
розумності та справедливості,
принципу непорушності волі
заповідача, позов задоволенню не
підлягає.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 203, 225, 1247, 1257 ЦК України , -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
третя особа ОСОБА_5 про визнання
заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Коростенський міськрайонний суд
шляхом подачі протягом десяти днів
апеляційної скарги.

Суддя :