Справа № Провадження №369/5234/13
22-ц/780/4651/14 Головуючий у І інстанції
Ковальчук Л.М.Категорія58Доповідач у 2
інстанціїМихайло 14.08.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Журба С.О., Коцюрба О.П.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 12 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання права власності на ?
частину земельної ділянки, будівельних
матеріалів і конструктивних елементів
будинку та виділ майна в натурі, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В червні 2013 року позивач звернулась до
суду з зазначеним позовом, який згодом
уточнила та просила визнати за нею в
порядку спадкування після смерті
ОСОБА_4 право власності на ? частку
земельної ділянки та на ? частку
будівельних матеріалів і
конструктивних елементів будинку, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
виділити їх в натурі.

Позов обґрунтовувала тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер їх з
відповідачкою батько ОСОБА_4. Після
його смерті залишилось спадкове майно
у вигляді земельної ділянки площею 0,12
га та ? частки недобудованого жилого
будинку, що розташовані за адресою
АДРЕСА_1. Спадкоємцями майна є дружина
спадкодавця ОСОБА_5, мати ОСОБА_6 і вони
з відповідачкою як діти спадкодавця..
На протязі шестимісячного строку після
смерті ОСОБА_4 вони звернулись до
Вишневої міської державної
нотаріальної контори із заявами про
прийняття спадщини, а їх мати та бабуся
відмовилися від своїх часток на
користь відповідача. Оскільки у неї з
сестрою ОСОБА_7 виникли неприязні
стосунки, остання утримує документи на
спадщину та створює перешкоди в її
оформленні позивач вимушена була
звернутися до суду. Також зазначала, що
у них існує спір стосовно розподілу
спадщини в натурі.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
червня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для
справи, порушення і неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив із того, що
відсутність умов для одержання ОСОБА_2
в нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину не підтверджено
належними доказами, а саме відмовою
нотаріуса у видачі свідоцтва про право
на спадщину на спірне майно в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4

Проте повністю погодитись із такими
висновками не можна, оскільки вони
не відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_4, який
доводився батьком позивача та
відповідача у справі і відкрилась
спадщина на належне йому на праві
власності майно.

11 травня 2013 року ОСОБА_7 звернулась до
Вишневої міської державної
нотаріальної контори Київської
області із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4

11 травня 2013 року ОСОБА_6 і ОСОБА_5 подали
заяву до Вишневої міської державної
нотаріальної контори Київської
області про відмову від прийняття
спадщини після смерті їхнього сина і
чоловіка ОСОБА_4 на користь дочки
померлого ОСОБА_7

22 березня 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
Вишневої міської державної
нотаріальної контори Київської
області із заявою про прийняття
спадщини після смерті батька ОСОБА_4

Встановивши вказані обставини
справи, суд застосував до
правовідносин сторін Порядок
вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затверджений
наказом Міністерства юстиції України
від 22.02.2012 року №296/5, роз'яснення,
надані в п.п.23,24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про спадкування»
від 20.05.2008 року № 7 і мотивував
рішення тим, що ОСОБА_2 не позбавлена
можливості отримати у нотаріуса
свідоцтво про право на спадщину і
у неї відсутні належні докази щодо
відсутності умов для одержання
цього свідоцтва.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції неповно з'ясував обставини,
що мають значення для вирішення
справи по суті, не застосував норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 1218 ЦК України
до складу спадщини входять усі права
та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Як вбачається із матеріалів справи
до складу спадкового майна після
смерті ОСОБА_4 входить земельна
ділянка площею 0,1347 га, розташована в
АДРЕСА_1 із цільовим призначенням: для
будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель, кадастровий номер
земельної ділянки :01:020:0044.

Вказана земельна ділянка належала на
праві власності ОСОБА_4 на підставі
державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯЖ № 686035.
(а.с.39), який знаходиться у
відповідача.

В судовому засіданні відповідач і
його представник відповідно до ст.61
ЦПК України визнали, що з
врахуванням відмови від прийняття
спадщини ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 має право на
спадкування 14 частини земельної
ділянки.

Також встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до вимог ст.ст.1269, 1270 ЦК
України в установлений законом строк
прийняла спадщину.

Статтею 1278 ЦК України визначено, що
частки кожного спадкоємця у спадщині
є рівними. Кожен із спадкоємців має
право на виділ його частки в натурі.

За вказаних обставин, коли у ОСОБА_2
відсутні правовстановлюючі документи
на спадкове майно, проте
встановлено, що вона прийняла
спадщину, відповідач, частка якого у
спадщині становить 34, користується
спадковою земельною ділянкою,
колегія суддів приходить до
висновку, що права позивача в
частині позовних вимог про визнання
в порядку спадкування права
власності на ? частину земельної
ділянки підлягають захисту, а
рішення суду в цій частині
скасуванню із ухваленням нового
рішення з підстав, передбачених ст.309
ЦПК України, а саме: невідповідністю
висновків суду обставинам справи,
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на ? частину земельної
ділянки задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4
право власності на 14 частину
земельної ділянки площею 0,1347 га,
розташованої в АДРЕСА_1 із цільовим
призначенням будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, кадастровий
номер земельної ділянки :01:020:0044.

Підстав для виділення ОСОБА_2 14
частини земельної ділянки площею 0,1347
га в натурі колегія суддів не
вбачає, так як ці вимоги позивачем
відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України не
доведені.

Що стосується позовних вимог в
частині визнання за позивачем права
власності на 14 частку будівельних
матеріалів і конструктивних
елементів будинку, розташованого в
АДРЕСА_1 та виділ їх в натурі,
колегія суддів вважає висновок суду
щодо відсутності підстав
задоволення позову в цій частині
законним і обґрунтованим із таких
підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
передбачених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 331 ЦК України визначено, що
право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

3. До завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Згідно із ст.376 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
належного дозволу чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

2. Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

Відповідно до роз'яснень, наданих в
п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30.05.2008 року «Про
судову практику у справах про
спадкування» якщо спадкодавцем було
здійснене самочинне будівництво
(частина перша статті 376 ЦК) , до
спадкоємців переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва.

Як вбачається із матеріалів справи
рішенням виконкому Крюківщинської
сільської ради від 18.11.1992 року №28/19
ОСОБА_4 надано земельну ділянку
площею 0,12га в с.Крюківщина для
будівництва індивідуального
житлового будинку та господарських
будівель і надано дозвіл на
будівництво за типовим проектом
будинку, який складається із 5 кімнат,
житловою площею 69,50 кв м, загальною 126,50
кв.м. (а.с.33).

10 березня 1995 року затверджено
акт про відведення в натурі
присадибної земельної ділянки для
будівництва індивідуального жилого
будинку ОСОБА_4 (а.с.36).

На вказаній земельній ділянці,
розташованій по АДРЕСА_1, було
розпочато будівництво
індивідуального жилого будинку, який
на час відкриття спадщини є
самочинним будівництвом, оскільки з
пояснень відповідача будівництво
будинку здійснювалось з відхиленням
від типового проекту та з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Проте доказів того, що вказане
самочинне будівництво здійснював
спадкодавець ОСОБА_4 позивачем не
надано.

Також позивачем не доведено коли в
часі і які саме будівельні
матеріали та конструктивні елементи
було використано під час
будівництва, їх вартість.

Призначена судом першої інстанції
за клопотанням позивача судова
будівельно-технічна експертиза, на
вирішення якої було поставлено
питання, в тому числі і щодо
визначення вартості будівельних
матеріалів і конструктивних
елементів будинку та можливих
варіантів виділу 14 їх частини,
залишилась без виконання у зв'язку
із ненанаданням експертам технічного
паспорту БТІ на житловий будинок
АДРЕСА_1 та технічного звіту про
встановлення зовнішніх меж земельної
ділянки.

При апеляційному розгляді з пояснень
сторін, довідки КП «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області» від
4.07.2014 року встановлено, що технічний
паспорт на самочинно збудований
жилий будинок БТІ не виготовлявся.

Відповідно до ст.57 ЦПК України

1. Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

2. Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Враховуючи вказані вимоги
процесуального права, обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що позов в цій частині
заявлених позовних вимог позивачем
відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК
України не доведений.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 12
червня 2014 року в частині позову про
визнання права власності на 14
частину земельної ділянки скасувати
і ухвалити нове рішення:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на ? частину земельної
ділянки задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_4
право власності на 14 частину
земельної ділянки площею 0,1347 га,
розташованої в АДРЕСА_1 із цільовим
призначенням будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель, кадастровий
номер земельної ділянки :01:020:0044.

В іншій частині рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 12 червня 2014 року
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: