Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Тучков С.С.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 333/243/14
Справа № 22ц-778/3554/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції на ухвалу
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 11.07.2014 року у справі за
скаргою ОСОБА_1 на дії державного
виконавця та визнання рішення
неправомірним, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із скаргою (яка була уточнена) на
дії Орджонікідзевського відділу
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (далі-Державна виконавча
служба) про визнання неправомірним
рішення та визнання незаконними дій
державного виконавця
Орджонікідзевського відділу Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції,
посилаючись на те, що 02.12.2013 року,
державний виконавець, своєю постановою
незаконно відкрив виконавче
провадження за виконавчим листом №
333/4828/13-ц, який 16.07.2013 року виданий
Комунарським районним судом
м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1
грошових коштів на користь Публічного
акціонерного товариства "Креді
Агріколь Банк", та, в той же день,
окремою постановою повернув
виконавчий документ стягувачеві.
Наголошував, що державний виконавець
мав право вчиняти виконавчі дії лише
щодо боржників, місце проживання чи
місцем знаходження, яких визначено в
Орджонікідзевському районі
м.Запоріжжя. Проте, це правило не було
дотримано. Окрім того, в супереч
вимогам закону, рекомендованою
кореспонденцією йому не направлена
постанова про відкриття провадження у
справі. Покликав суд скасувати
оскаржувані постанови та визнати дії
державного виконавця щодо сповіщення
про виконавчі дії неправомірними.

Ухвалою Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 11.07.2014 року вимоги
скарги задоволенні.

У скарзі Державна виконавча служба
просила скасувати ухвалу суду першої
інстанції, посилаючись на її
незаконність.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду дійшла до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної
інстанції скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено з
порушенням норм процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що
16.07.2013 року Комунарський районний суд
м.Запоріжжя видав виконавчий лист на
стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на
користь Публічного акціонерного
товариства "Креді Агріколь Банк" (а.с.70).

За ст.2 Закону України "Про виконавче
провадження" (далі-Закон) примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України.

У статті 17 Закону йдеться, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Виконавче провадження відкривається
за заявою стягувача (ст.19 Закону).

З огляду на матеріали справи, Публічне
акціонерне товариство "Креді Агріколь
Банк" подало до Державної виконавчої
служби відповідну заяву та пакет
необхідних документів для вирішення
питання про відкриття виконавчого
провадження.

У своєму зверненні до Державної
виконавчої служби Стягувач навів місце
знаходження Боржника за адресою: вул.40
років Радянської України,45-а в
м.Запоріжжі, що в Орджонікідзевському
районі м.Запоріжжі, а отже в межах
компетенції Орджонікідзевського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (а.с.69).

Статтею 20 Закону України "Про виконавче
провадження" окреслено, що виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна.

Порядок прийняття рішень у виконавчому
провадженні регулюється, в тому числі і
ст.19,25,26 Закону.

Про відкриття виконавчого провадження
чи відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець
приймає постанову (ст.25,26 Закону).

Отже, правові приписи зазначених норм
Закону надають право державному
виконавцю за заявою стягувача прийняти
одне із таких рішень - відкрити
виконавче провадження або відмовити у
відкритті виконавчого провадження.

В такому разі, законодавчо, державний
виконавець наділений правом прийняття
рішення, як про відкриття так і про
відмову у відкритті виконавчого
провадження.

За результатами розгляду заяви Банку
державний виконавець, слідуючи
згаданим вимогам закону, прийняв
рішення про відкриття виконавчого
провадження. Своє рішення закріпив
постановою від 02.12.2013 року (а.с.75).

Із викладеного слідує, що державний
виконавець діяв у межах повноважень
наданих йому Законом України "Про
виконавче провадження".

Також суд зауважує, що, у разі, якщо у
процесі виконавчого провадження
державним виконавцем отримані дані про
зміну місця проживання, перебування чи
місцезнаходження боржника, його майна,
місця його роботи на території, на яку
не поширюється компетенція державного
виконавця, чи з'ясувалося, що майно
боржника, на яке можна звернути
стягнення, відсутнє на території, на
яку поширюється компетенція
державного виконавця, державний
виконавець, надсилає виконавчий
документ за новим місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувача
(ст.20 п.5 Закону).

Але із справи спостерігається, що
державному виконавцю не вдалося
встановити дійсне місце знаходження
Боржника, а тому він прийняв рішення
про повернення виконавчого документу
Стягувачу, який, до того ж, не оскаржує
зазначені дії (постанова про
повернення виконавчого документу від
02.12.2013 року (а.с.7).

В апеляційній скарзі є твердження про
порушення державним виконавцем норм
Закону "Про виконавче провадження" щодо
відновлення виконавчого провадження.

Зокрема, заявник вважає, що після
відмови у відкритті виконавчого
провадження у Комунарському Відділі
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції (Постанова від 18.11.2013 року),
виконавче провадження у
Орджонікідзевському Відділі Державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції мало б
бути відновлено, а не відкрито (а.с.77,73).

Суд звертає увагу заявник на те, що
питання про відкриття виконавчого
провадження у Орджонікідзевському
Відділі Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції вирішувалось у серпні 2013 року,
а відмова у відкритті виконавчого
провадження у Комунарському Відділі
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції було проведена у листопаді 2013
року, а отже після вчинення виконавчих
дій у Орджонікідзевському Відділі
Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції.

Окрім того, суд наголошує, що
відновлення виконавчого провадження
може бути лише після прийняття
виконавчого документу та у відкритому
виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав у разі їх
порушення чи реальної небезпеки такого
порушення.

Як підсумок, захист права передбачає
відновлення порушеного права.

В аспекті викладеного, апеляційний суд
не встановив, що під час виконавчих дій
права заявника, в тому числі і щодо
надсилання документів виконавчого
провадження, були порушені та
обумовили негативні наслідки за
обставинами на які він покладався у
скарзі.

Якщо оскаржувані дії вчинені
відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги (ст.387 ЦПК).

Наведене суд першої інстанції не
врахував, а тому прийнята ухвала не
може бути визнана законною.

Керуючись ст.307,312,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Орджонікідзевського
відділу Державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 11.07.2014 року у цій справі
скасувати та прийняти нову ухвалу.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанов
відмовити.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: