Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22ц-778/3354/2014 р.
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року

місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:Онищенко
Е.Асуддів:Ломейко В.О. Кухаря С.В.при
секретаріКамінській О.Є.розглянувши
апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління ДВС
Головного управління юстиції у
Запорізькій області на ухвалу
Заводського районного суду м.Запоріжжя
від 23 червня 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_5 на дії державного виконавця
Відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області Юлдашева
Андрія Алішеровича, заінтересована
особа Публічне акціонерне товариство
«Фідобанк», -

ВСТАНОВИЛА :

Заявник звернулася до суду зі скаргою
на дії державного виконавця.

У своїй скарзі ОСОБА_5 вказала, що їй на
підставі договору купівлі-продажу від
30.04.2008 року на праві власності належать
адміністративна будівля під літ. А-3, що
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
АДРЕСА_1.

30 травня 2014 року державним виконавцем
відділ примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області
Юлдашевим Л.А. при примусовому
виконанні виконавчого листа, виданого
08 лютого 2013 року Заводським районним
судом м. Запоріжжя про стягнення
солідарно із ОСОБА_5 та кожного окремою
з поручителів на користь ПАТ «Ерсте
Банк» (в подальшому було перейменовано
на ПАТ «Фідобанк») заборгованість за
кредитними договорами, було складено
акт опису та арешту майна, а саме:
адміністративну будівлю під літ. А-3, що
знаходиться за адресою: м. Запоріжжя,
АДРЕСА_1.

Описане майно було передано на
відповідальне зберігання представнику
стягувана - Романько І.А.

Заявник вважає, що оскаржуваний акт
складений з суттєвими порушеннями норм
діючого законодавства.

У своїй скарзі ОСОБА_5 просить визнати
дії державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області Юлдашева
A.A. неправомірними щодо складання акту
опису та арешту майна від 30.05.2014 року, а
саме адміністративну будівлю під літ.
А-3, що знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_1 та скасувати даний
акт опису та арешту майна від 30.05.2014
року.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 червня 2014 року скаргу
задоволено.

ВДВС Головного управління юстиції у
Запорізькій області звернувся до суду
із апеляційною скаргою на зазначену
ухвалу суду, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати,
постановити нову про відмову у
задоволенні скарги.

ПАТ «Фідобанк» в своїй апеляційній
скарзі якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції скасувати,
постановити нову про відмову у
задоволенні скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційні скарги
підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи скаргу, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця при виконанні
судового рішення не узгоджуються з
вимогами Закону України "Про виконавче
провадження" і порушують права
скаржника.

Проте в повній мірі погодитися з такими
висновками суду не можна, оскільки суд
дійшов їх з порушенням норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, ст.
14 ЦПК України, ст. 13 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів" судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Чинним законодавством України у разі
невиконання судових рішень, які
набрали законної сили, передбачена
процедура їх примусового виконання.

Так, статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ст. 2
цього Закону).

Відповідно до п. 2 ст. 1, ст.11 Закону
України "Про державну виконавчу службу"
завданням державної виконавчої служби
є своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом. Державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює
необхідні заходи щодо своєчасного і
повного виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом і цим законом.

Як передбачено ч.2 ст.30 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачено, що арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

Отже, в силу наведених норм, державний
виконавець для забезпечення реального
виконання рішення може накласти арешт
на майно боржника та оголосити
заборону на його відчуження;
процесуальні дії з виконання судового
рішення мають бути проведені протягом
шести місяців з дня винесення постанов
про відкриття виконавчого провадження.

Встановлено, що в провадженні відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України (м.
Київ) знаходиться виконавче
провадження №36958874 з примусового
виконання виконавчого листа виданого 08
лютого 2013 року Заводським районним
судом м. Запоріжжя про стягнення
солідарно із ОСОБА_5 та кожного окремою
з поручителів на користь ПАТ «Ерсте
Банк» (в подальшому було перейменовано
на ПАТ «Фідобанк») заборгованості за
кредитними договорами в загальній сумі
14700198,37 грн.

Старшим державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України в
рамках вказаного виконавчого
провадження видано доручення (а.с. 43-44)
на уповноваження в тому числі
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області Юлдашева
А.А. провести виконавчі дії щодо опису
та арешту нерухомого майна в тому
числі і адміністративної будівлі під
літ. А-3, що знаходиться за адресою: м.
Запоріжжя, АДРЕСА_1.

30 травня 2014 року державним виконавцем
відділ примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області
Юлдашевим А.А. в рамках вказаного
доручення було складено акт опису та
арешту майна, а саме: адміністративної
будівлі під літ. А-3, що знаходиться за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1.

Таким чином Юлдашев А.А. виконував
вказані дії за дорученням, від імені
особи в провадженні якої знаходиться
виконавче провадження.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Як зазначено у п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07.02.2014 року "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
виконання судових рішень у цивільних
справах" згідно зі статтею 26 ЦПК
сторона виконавчого провадження, яка
звернулася до суду зі скаргою, бере
участь в її розгляді як заявник, а інші
учасники цього провадження, прав і
обов'язків яких безпосередньо
стосується розгляд і вирішення цієї
скарги, - як заінтересовані особи.

Однак суд вирішуючи питання зв'язане з
виконанням судового рішення не вирішив
питання про залучення до участі у
справі органу в провадженні якого
знаходиться виконавче провадження а
саме Державну виконавчу службу України
(м. Київ), і таким чином вирішив питання
щодо прав та обов'язків особи яка не
брала участь у справі.

Розглядаючи скаргу, суд першої
інстанції допустився порушень норм
процесуального права, які
унеможливлюють прийняття рішення за
скаргою боржника судом апеляційної
інстанції за результатом розгляду
апеляційної скарги.

За таких обставин оскаржувану ухвалу
не можна визнати такою, що постановлена
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому вона на
підставі ч. 1 п. 3 ст. 312 ЦПК України
підлягає скасуванню з передачею
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312 п.3 ч.1, 313, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Запорізькій області та
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Фідобанк»
задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 червня 2014 року у цій
справі скасувати а справу направити до
того ж суду першої інстанції на новий
розгляд процесуального питання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: