АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 211/8100/13-ц
головуючий в І інстанції
Провадження № 22-ц/774/1725/К/14
суддя Рибаєв О. А.
Категорія - 27 ( І )
Суддя-доповідач - Грищенко
УХВАЛА

Іменем України

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н. М.

суддів: Братіщевої Л.А., Турік В. П.

при секретарі: Бевзі М. О.

За участю: представника позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» -
Подолінного Романа Георгійовича,

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від 05
червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з
вказаним позовом, посилаючись на те, що
відповідно до договору № б/н від 07.05.2008
року ОСОБА_4. отримала кредит у сумі 7000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердила свою згоду тим,
що підписала заяву разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та Банком договір, що
підтверджується підписом у заяві.
ОСОБА_4 було порушено взяті на себе
зобов'язання щодо своєчасної сплати
кредиту, у зв'язку з чим станом на 30
листопада 2013 року вона має
заборгованість у розмірі 25367,09 грн., яку
позивач просив суд стягнути з
відповідача разом із судовими
витратами по справі.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2014
року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість по кредитному договору
б/н від 07.05.2008 року у розмірі 25 367, 09 грн.
та витрати по сплаті судового збору в
розмірі 253,67 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить
питання про скасування рішення суду з
відмовою у задоволенні позову,
оскільки рішення є незаконним,
винесеним з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, суд безпідставно не
застосував строк позовної давності та
дійшов помилкового висновку про те, що
строк дії договору не сплинув. Також
суд не взяв до уваги, що кредитного
договору між сторонами фактично
укладено не було, і відповідач його не
підписувала. Банк не направляв
відповідачу звіт про надані послуги та
не узгодив із останнім строк дії
карткового рахунку.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
під час розгляду справи, 07.05.2008 року між
сторонами укладено кредитний договір,
і відповідачці видано кредитну картку
НОМЕР_1. Відповідно до умов
вищезазначеного кредитного договору,
позивач надав відповідачці кредит у
сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок невиконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором,
станом на 30.11.2013 року утворилась
заборгованість у розмірі 25367,09 грн., яка
складається з:

- 6322,89 грн. - заборгованість за кредитом;

- 14542,44 грн. - заборгованість по
процентам за користування кредитом;

- 2817, 61 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 1184,15 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач законно та обґрунтовано
вимагає стягнення з відповідача коштів
за кредитним договором. Колегія суддів
погоджується з таким висновком з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 627 ЦК України зазначає, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як передбачено ч.1 ст. 638 ЦК України,
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних його умов.

Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Порушення
вищевказаних умов тягне за собою
встановлені наслідки порушення
договору позичальником.

Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач отримала кредитні кошти на
підставі власної заяви (а.с. 5), в якій
зазначено, що вона ознайомилась з
Умовами та правилами надання
банківських послуг. Своїм підписом
вона підтвердила факт отримання повної
інформації про умови кредитування в
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тому послання відповідача ОСОБА_4 на те,
що вона не укладала з банком договору
та що умови такого договору не були з
нею узгодженими, спростовуються
наявними у справі матеріалами.

Посилання апеляційної скарги на
незастосування строку позовної
давності колегія суддів вважає
необгрутнованими с наступних підстав.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК
України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно п. 3.1.3. Умов та правил надання
банківський послуг кредитного
договору, по закінченню строку дії
картка продовжує діяти на новий строк,
якщо від клієнта не надійшла письмова
заява про закриття рахунку.

З наведеного убачається, що сторони,
укладаючи зазначений договір, досягли
згоди, що по закінченню строку його дії
відповідна картка продовжується
банком на новий строк, якщо не
поступило письмової заяви держателя
про закриття картрахунку, а відтак
продовжується строк дії кредитного
договору, тобто, момент досягнення
домовленості вважається таким, що
настав.

Таким чином, на підставі умов
кредитного договору, строк дії картки
та строк дії кредитного договору
поновлюється кожного разу зі спливом
терміну дії карти.

Із матеріалів справи убачається, що з
моменту укладання кредитного договору,
07 травня 2008 року, ніхто зі сторін до
цього часу не заявив про намір його
припинити. У свою чергу, відповідач не
надала банку письмової заяви про
закриття картрахунку.

Тому строк позовної давності для
звернення до суду ПАТ КБ «ПриватБанк»
не пропустив.

Виходячи з наведеного, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, що призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.
Рішення суду є законним і підстав для
його скасування в межах доводів скарги
немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: