Справа № 717/1277/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого - судді
Телешмана О.В.,

при секретарі
Попельницькій С.С.,

з участю відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Кельменці
Чернівецької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, в якому просить:

1. Розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1,
який вони зареєстрували 29 березня 2012
року у Лівинецькій сільській раді
Кельменецького району Чернівецької
області, про що був зроблений актовий
запис за № 01.

2. Після розірвання шлюбу залишити їй
дошлюбне прізвище ОСОБА_2.

Позивачка ОСОБА_2 подала до суду
заяву, в якій просить слухати справу в
її відсутності, позовні вимоги
підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 пояснив, що
позов він визнає і вважає, що шлюб
необхідно розірвати, так як позивачка
має співмешканця.

В ході судового засідання судом були
досліджені такі докази: копія
свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії
НОМЕР_1 від 1 серпня 2013 року, довідка №645
від 17 липня 2014 року, видана Лівинецькою
сільською радою Кельменецького району
Чернівецької області, копія паспорта
громадянки України ОСОБА_2, серії
НОМЕР_2, свідоцтво про шлюб між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, серії НОМЕР_3.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_1, зареєстрували
шлюб 29 березня 2012 року у Лівинецькій
сільській раді Кельменецького району
Чернівецької області, про що був
зроблений актовий запис за № 01. Під час
шлюбу у них народився син - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні відносини сторони
не підтримують. У подружжя відсутність
взаєморозуміння, позивачка проживає із
іншим чоловіком.

Суд вважає, що подальше
збереження шлюбу порушує передбачене
ст.56 Сімейного кодексу України право
дружини та чоловіка на особисту
свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного
кодексу України кожен з подружжя має
право припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, в тому числі примушування
до статевого зв'язку за допомогою
фізичного або психічного насильства, є
порушенням права дружини, чоловіка на
свободу та особисту недоторканність і
може мати наслідки, встановлені
законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55
Сімейного кодексу України дружина та
чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

В порушення ст.60 ЦПК України відповідач
не надав суду жодного доказу, який би
підтверджував можливість примирення.
Крім того відповідач не надав суду
доказів, що між ним та позивачкою
дійсно існують сімейні відносини як
між подружжям.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки
ОСОБА_2 про залишення їй дошлюбного
прізвища не підлягають задоволенню,
оскільки даний спосіб зміни прізвища
не передбачений законодавством. Так,
відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у
рішенні суду про розірвання шлюбу
зазначається про вибір прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається. Дане рішення суду
ухвалюється відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК
України, якою передбачено, що у порядку
окремого провадження розглядаються
також справи про розірвання шлюбу за
заявою подружжя, яке має дітей, за
заявою будь-кого з подружжя, якщо один з
нього засуджений до позбавлення волі,
про встановлення режиму окремого
проживання за заявою подружжя. Тобто,
це категорія справ, яка розглядається
на підставі ст.109 Сімейного кодексу
України.

На підставі ст.110 Сімейного кодексу
України суди приймають рішення в
порядку позовного провадження,
керуючись ст.215 ЦПК України, в якій
відсутня вказівка про зазначення в
рішенні суду вибору прізвища тим з
подружжя, який змінив прізвище під час
державної реєстрації шлюбу, що
розривається.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що
позивачка категорично заперечує проти
збереження шлюбу, суд вважає, що
збереження шлюбу суперечить інтересам
позивачки, а тому позовні вимоги
ОСОБА_2 слід задовольнити частково та
розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
який був зареєстрований 29 березня 2012
року у Лівинецькій сільській раді
Кельменецького району Чернівецької
області, про що був зроблений актовий
запис за № 01, а в решті позовних вимог
слід відмовити за безпідставністю.

На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55,
56, 105, 110, 112 СК України, керуючись
ст.ст.3,8,10,11,15,60, 79,88,213,214,215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який
був зареєстрований 29 березня 2012 року у
Лівинецькій сільській раді
Кельменецького району Чернівецької
області, про що був зроблений актовий
запис за № 01 - розірвати.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243
(двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят)
копійок судових витрат у вигляді
судового збору.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного
суду Чернівецької області через
Кельменецький районний суд. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя