РІШЕННЯ

Іменем України

26 серпня 2014 р.
м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької
області в складі: головуючого судді
Черкова В.Г., при секретарі Кідрон О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Селидове цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Селидівської
територіальної громади про визнання
права на землю, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду із позовом до
Селидівської територіальної громади
про визнання права на землю, в якому
зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
ОСОБА_2, після смерті якої залишилося
спадкове майно, що складається з
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Зазначений будинок померла
заповідача позивачу. За життя померла
не встигла отримати акт на право
приватної власності на землю. Він
оформив кадастровий номер №
:03:017:0151. Однак нотаріус не видає
свідоцтво про право на землю, так як акт
на землю було отримано після смерті
ОСОБА_2 Просив визнати за ним право
власності на земельну ділянку,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1,
розміром 0,0640 га, кадастровий №
:03:017:0151, на якому розташований
будинок, та яка призначена для
будівництва та обслуговування жилого
будинку та господарських споруд,
згідно Витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 27.03.2014 р.

Позивач в судове засідання не з»явився,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином. Надав
заяву, в якій просив розглянути справу
без його участі, позовні вимоги
підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - Селидівська
територіальна громада в судове
засідання не з»явився, про час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином. Надав заяву, в якій просив
розглянути справу без його участі та
ухвалити рішення на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши надані докази, (ст. 11 ЦПК
України) суд установив наступне:

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, спадкоємцем майна ОСОБА_2,
саме: житлового будинку АДРЕСА_1, є
ОСОБА_1(а.с.6).

Згідно довідки, земельній ділянці, що
розташована за адресою АДРЕСА_1,
присвоєно кадастровий № :03:017:0151
(а.с.10).

Постановою Першої Селидівської
державної нотаріальної конториОСОБА_1
було відмовлено у вчинені нотаріальної
дії - видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом, оскільки
померла заповідала лише будинок,
земельна ділянка біля будинку в
заповіті не зазначена.

Як вбачається з повідомлення Першої
селидівської державної нотаріальної
контори, після смерті ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 була заведена спадкова
справа № 22 за заявою № 31 від 10.02.2000 р.
ОСОБА_1 24.05.2001 р. за реєстровим № 129
видано свідоцтво про право на спадщину
за заповітом на жилий будинок за
АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_1 Згідно даних
Спадкового реєстру, Першою
селидівською держнотконторою
Донецької області від імені ОСОБА_2
було посвідчено заповіт 11.07.1996 р. за № 5.

Згідно ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст..16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу. Одним
із способів захисту цивільних прав та
інтересів є - визнання права.

Власник майна може пред»явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, які засвідчує його право
власності( ст..392 ЦК України).

Згідно п.7 ст. 16 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» державна
реєстрація прав проводиться на
підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
якими виникло право, уповноваженої
ними особи, або держаного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим законом.

Згідно ст..1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення. До спадкоємців житлового
будинку, інших будівель та споруд
переходить право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач не може вступити в право
власності на спадкове майно, оскільки
власник вищевказаного будинку помер,
провести державну реєстрацію прав
неможливо.

Проаналізувавши обставини по справі,
оцінивши надані в силу положень ст. 60
ЦПК України докази в їх сукупності,
судом встановлено, що позивач є
спадкоємцем за заповітом після смерті
ОСОБА_2, інших спадкоємців, які б бажали
прийняти спадщину, судом не
встановлено, до складу спадщини
входить земельна ділянка, проте в
заповіті вона не зазначена. Враховуючи
вищевикладене суд вважає, що заявлений
позов є обґрунтованим і таким, що
підлягає задоволенню, оскільки до
спадкоємців житлового будинку, інших
будівель та споруд переходить право
власності або право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені.

Керуючись ст.ст. 213 - 216, 218 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Селидівської
територіальної громади про визнання
права на землю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, розміром 0,0640 га,
кадастровий № :03:017:0151, на якому
розташований будинок, та яка
призначена для будівництва та
обслуговування жилого будинку та
господарських споруд, згідно Витягу з
технічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки від
27.03.2014 р.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя