У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Готри Т.Ю.,

суддів - Кеміня М.П., Куштана Б.П.,

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги відділу
державної виконавчої служби
Тячівського районного управління
юстиції на ухвалу Тячівського
районного суду від 26 листопада 2013 року
та додаткову ухвалу цього ж суду від 20
березня 2014 року в справі за скаргою
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення та дії органу
державної виконавчої служби,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулися до суду зі скаргою на
рішення та дії органу державної
виконавчої служби, в якій просили: -
визнати оскаржувані дії органу
державної виконавчої служби
неправомірними; - зобов'язати
державного виконавця Фекете А.Ф.
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження про виселення
та таке закрити.

Ухвалою Тячівського районного суду від
26 листопада 2013 року скаргу ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 задоволено. Визнано оскаржувані
дії органу державної виконавчої служби
неправомірними.

Додатковою ухвалою Тячівського
районного суду від 20 березня 2014 року
ухвалу від 26 листопада 2013 року
доповнено наступним змістом :
«Зобов»язати державного виконавця
Фекете А.Ф. скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження про
виселення та таке закрити».

Не погоджуючись із зазначеними
ухвалами начальник відділу ДВС
Тячівського РУЮ Олашин М.І. та в.о.
начальника відділу Дзябко С.І. подали
на них апеляційні скарги, в яких
просили скасувати ухвали, як
незаконні.

У судовому засіданні представник
відділу ДВС Тячівського РУЮ Малик Ю.Л.
апеляційні скарги підтримала.

Заявники ОСОБА_2 і ОСОБА_3 апеляційні
скарги не визнали, просили такі
відхилити, а ухвали суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника апелянта відділу ДВС
Тячівського РУЮ Малик Ю.Л., заявників
ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши доводи
апеляційної скарги та матеріали справи
вважає, колегія суддів вважає, що
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Однак, заявники ОСОБА_2 і ОСОБА_3
оскаржили не дії державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби, як це встановлено
ст. 383 ЦПК України, а дії органу
державної виконавчої служби, що не
передбачено законом. Тому ухвала
Тячівського районного суду від 26
листопада 2013 року, якою визнано
оскаржувані дії органу державної
виконавчої служби неправомірними, не
ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки оскаржувана ухвала від 26.11.2013
року постановлена з порушенням норм
процесуального права, тому така у
відповідності до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України
підлягає скасуванню з постановленням
нової ухвали з цього питання, якою у
задоволенні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про
визнання дій органу державної
виконавчої служби неправомірними слід
відмовити.

Стосовно додаткової ухвали
Тячівського районного суду від 20
березня 2014 року, то така також підлягає
скасуванню з огляду на наступне.

Так, зобов'язуючи державного виконавця
Фекете А.Ф. скасувати постанову про
відкриття виконавчого провадження про
виселення та таке закрити, суд першої
інстанції не зазначив дату постанови,
тобто не зрозуміло яка постанова
скасована, і закривши виконавче
провадження не перевірив чи таке не
закінчено виконанням.

Як вбачається з оглянутого в суді
апеляційної інстанції виконавчого
провадження №115/2, номер за ЄДРВП : 27763781,
копію якого долучено до матеріалів
справи, на виконанні у відділі ДВС
Тячівського районного управління
юстиції знаходився виконавчий лист
№2-706/11, виданий 14.07.2011 року Тячівським
районним судом, про : «Зобов'язати
ОСОБА_2 разом з членами сім»ї усунути
перешкоди у здійсненні Тячівською
міською радою права користування
адміністративною будівлею,
розташованою по АДРЕСА_1, шляхом
звільнення ними кімнат НОМЕР_1,
НОМЕР_2-НОМЕР_3 другого поверху
адміністративної будівлі АДРЕСА_1».

22.07.2011 року головним державним
виконавцем Фекете А.М. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
зазначеного виконавчого листа, яку,
згідно супровідного листа відділу ДВС
Тячівського РУЮ від 22.07.2011 року
№14051/07-43/2, було надіслано боржнику
ОСОБА_2, яку вона згідно
рекомендованого повідомлення отримала
28 липня 2011 року, що стверджується її
підписом на цьому повідомленні (а.с.
виконавчого провадження 7-10).

Посилання заявниці ОСОБА_2 на те, що
вона вказану постанову не отримувала і
не знала про неї, не заслуговують на
увагу, так як спростовуються вище
наведеним, а також її скаргою
начальнику відділу ДВС Тячівського РУЮ
на дії державного виконавця від 01.08.2011
року, в якій вона вказувала на те, що на
її адресу надійшло повідомлення та
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження ВП 27763781 від
27.07.2011 року в якому пропонується
звільнити приміщення НОМЕР_1,
НОМЕР_2-НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 (а.с.
виконавчого провадження 11-12).

Однак, вказану постанову від 22.07.2011 року
ОСОБА_2 не оскаржувала.

Щодо строку виконання виконавчого
листа №2-706/11 боржником добровільно, то
такий державним виконавцем був наданий
не до 14.04.2011 року, яка зазначають
заявники у скарзі, а до 06.08.2011 року (а.с.
виконавчого провадження 10), який був
наданий згідно постанови від 22.07.2011
року і є достатнім для звільнення
приміщення.

Постановою головного державного
виконавця Фекете А.М. відділу ДВС
Тячівського РУЮ від 13.03.2012 року
виконавче провадження з примусового
виконання вище зазначеного
виконавчого листа - закінчено (а.с.
виконавчого провадження 70).

Вказана постанова сторонами
виконавчого провадження не
оскаржувалася.

Також судом апеляційної інстанції
встановлено, що примусове виконання
виконавчого листа №2-706/11 головним
державним виконавцем відділу ДВС
Тячівського РУЮ Фекете А.М.
здійснювалось у відповідності до вимог
чинного законодавства та під час
чинності рішення Тячівського
районного суду від 14 квітня 2011 року, яке
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 21 червня 2011
року було залишено без змін. Вказані
судові рішення ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31 жовтня 2011 року також були
залишені без змін (а.с. виконавчого
провадження 36).

Ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 16 травня 2011
року, за результатами розгляду
апеляційної скарги ОСОБА_3, рішення
Тячівського районного суду від 14
квітня 2011 року також було залишено без
змін. Однак ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 вересня 2012 року вказані
судові рішення були скасовані, а справу
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції. (а.с.6-7).

Разом з цим, колегія суддів констатує,
що вказана ухвала від 12 вересня 2012 року
була винесена вже після виконання і
закінчення виконавчого провадження з
виконання вище зазначеного
виконавчого листа, що стверджується
постановою від 13.03.2012 року.

Оскільки заявники не довели, що під час
виконання судового рішення було
порушено їх права чи свободи, тому
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про задоволення їхньої скарги за
наведених вище обставин.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
ухвала суду першої інстанції від 26
листопада 2013 року та додаткова ухвала
від 20 березня 2014 року у відповідності
до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України підлягають
скасуванню з постановленням нової
ухвали з цього питання, якою у
задоволенні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
рішення та дії органу державної
виконавчої служби слід відмовити, а
апеляційні скарги ДВС Тячівського РУЮ
задовольнити.

Керуючись статтями 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги відділу державної
виконавчої служби Тячівського
районного управління юстиції -
задовольнити.

Ухвалу Тячівського районного суду від
26 листопада 2013 року та додаткову ухвалу
цього ж суду від 20 березня 2014 року -
скасувати.

У скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення та
дії органу державної виконавчої служби
- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, після чого протягом
двадцяти днів може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач :

Судді :