АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/369/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1087/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

позивача: ОСОБА_1

і його представника: ОСОБА_2

представників відповідача:
Васильченка В.О., Пивовара І.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційними скаргами
ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 на
рішення Шепетівського міськрайонного
суду від 24 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Шепетівської
центральної районної лікарні, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача - головний лікар
Шепетівської центральної районної
лікарні Поліщук Валентин Миколайович,
про поновлення на роботі, зобов'язання
укладення трудового договору,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та відшкодування
моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з
вказаним позовом, зазначив, що з 01
серпня 1990 року працював
лікарем-стоматологом,
лікарем-стоматологом-хірургом,
головним лікарем стоматполіклініки,
лікарем-стоматологом-ортопедом в
Шепетівській центральній районній
лікарні. 24 грудня 2013 року його
звільнили з роботи у зв'язку із
скороченням штату працівників. Вважає
звільнення незаконним. Всупереч
вимогам законодавства не було
враховано його переважне право на
залишення на роботі, тривалий стаж
роботи і продуктивність праці.
Адміністрація лікарні не пропонувала
йому іншу роботу при наявності
вакансій. Копія наказу про звільнення
не була вручена. Рішення профкому про
надання згоди на звільнення надійшло
адміністрації лікарні після видання
наказу про його звільнення. Внаслідок
незаконного звільнення завдано
моральну шкоду, оскільки погіршилось
самопочуття, перебував у депресивному
стані, порушився сон та апетит,
зіпсувались стосунки з оточуючими
людьми. У зв'язку з погіршенням стану
здоров'я звертався за допомогою до
медичного закладу за місцем
проживання. Неправомірними діями
відповідача принижено його ділову
репутацію, престиж, професійну
гідність. Безпідставне звільнення
обговорюється всім колективом та
жителями м. Шепетівки. Нервозність
призводить до загострення у відносинах
з дружиною і дітьми. Моральні
страждання, втрата улюбленої роботи
призвели до втрати нормальних життєвих
зв'язків і вимагають від нього
додаткових зусиль для організації
свого життя. Тому просив поновити на
роботі на посаді лікаря
стоматолога-ортопеда, стягнути
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, судові витрати, 5000 грн. на
відшкодування моральної шкоди,
зобов'язати головного лікаря укласти з
ним трудовий договір про прийняття на
роботу на посаду лікаря-стоматолога.

Рішенням Шепетівського міськрайонного
суду від 24 березня 2014 року у позові
відмовлено.

ОСОБА_1 і його представник ОСОБА_2, не
погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, в апеляційних скаргах
просять його скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позову.
Посилаються на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права. Судом не взято до
уваги те, що адміністрація лікарні не
провела з профкомом консультації про
заходи по запобіганню звільнень чи
зведенню їх кількості до мінімуму або
несприятливих наслідків звільнень. В
порушення вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України
йому не пропонували будь-яку іншу
роботу. При звільненні не враховано
тривалий, безперервний стаж роботи у
Шепетівській ЦРЛ, наявність у позивача
утриманців - двох дочок, які є
студентами контрактної форми навчання.
Судом не надано правову оцінку того, що
всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України
несвоєчасно проведено розрахунок при
звільненні. Судом не досліджено
обставини справи щодо дотримання
адміністрацією лікарні вимог ст. ст. 42,
42-1 КЗпП України при поворотному
прийнятті на роботу у зубопротезний
кабінет стоматологічного відділення
Шепетівської ЦРЛ.

У засіданні апеляційного суду позивач
і його представник апеляційні скарги
підтримали. Представники відповідачів
визнали їх не обґрунтованими у повному
обсязі. Третя особа не з'явився, про
розгляд справи належним чином
повідомлений.

Апеляційні скарги підлягають
відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що ОСОБА_1 з 11 лютого 2008
року працював на посаді
лікаря-стоматолога-ортопеда
зубопротезного відділення
Шепетівської центральної районної
лікарні (далі ЦРЛ). 15 жовтня 2013 року
головний лікар ЦРЛ з метою оптимізації
структури лікарні видав наказ № 253 «Про
реорганізацію зубопротезного
відділення на спецкоштах ЦРЛ у
зубопротезний кабінет
стоматологічного відділення», згідно
якого реорганізація проводиться з 25
грудня 2013 року. Відповідно до наказу
головного лікаря ЦРЛ № 254 від 15 жовтня
2013 року «Про зміну штатного розпису» з
25 грудня 2013 року зі штатного розпису
виключено посади, у тім числі й
лікаря-стоматолога-ортопеда по
зубопротезному відділенню. 15 жовтня 2013
року працівники зубопротезного
відділення ЦРЛ, у тім числі й ОСОБА_1
були повідомлені про наступне
звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України, що
підтверджується наказом № 79-к від 15
жовтня 2013 року. Станом на 15 жовтня 2013
року у ЦРЛ були відсутні посади
стоматологічного профілю, на які б за
наявними у ОСОБА_1 кваліфікаційними
вимогами до спеціальності він міг бути
прийнятий. 20 грудня 2013 року профком
медпрацівників Шепетівського району
надав згоду на звільнення з посади за п.
1 ст. 40 КЗпП України працівників
зубопротезного відділення ЦРЛ, у тім
числі й позивача. Наказом № 208-к від 24
грудня 2013 року ОСОБА_1 звільнений з
посади лікаря-стоматолога-ортопеда з 24
грудня 2013 року у зв'язку із скороченням
штату працівників. У день звільнення
позивачу вручена трудова книжка. При
поворотному прийнятті на роботу у
зубопротезний кабінет
стоматологічного відділення ЦРЛ на
посаду лікаря-стоматолога-ортопеда
перевага у прийнятті на роботу була
надана звільненим у зв'язку із
скороченням штату працівників ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 по 0,5 ставки, у яких вища
кваліфікація лікаря -
стоматолога-ортопеда І категорії.

Наведене підтверджується
матеріалами справи.

Відмовляючи у позові, суд виходив з
того, що звільнення позивача проведено
з дотриманням вимог закону, відповідно
підстав для поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди і зобов'язання
укладення трудового договору немає.

Висновок суду узгоджується з
матеріалами справи і відповідає
вимогам закону, на які посилався суд
при ухвалення рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

Частинами 1 і 2 ст. 42-1 КЗпП України
передбачено, що працівник, з яким
розірвано трудовий договір з підстав,
передбачених пунктом 1 статті 40 цього
Кодексу (крім випадку ліквідації
підприємства, установи, організації),
протягом одного року має право на
укладення трудового договору у разі
поворотного прийняття на роботу, якщо
власник або уповноважений ним орган
провадить прийняття на роботу
працівників аналогічної кваліфікації.
Переважне право на укладення трудового
договору у разі поворотного прийняття
на роботу надається особам, зазначеним
у статті 42 цього Кодексу, та в інших
випадках, передбачених колективним
договором.

На підставі ч. 1 ст. 42 КЗпП України при
скороченні чисельності чи штату
працівників у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці
переважне право на залишення на роботі
надається працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5, 9 ст. 43 КЗпП
України розірвання трудового договору
з підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 і
пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу,
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник. У випадках,
передбачених законодавством про працю,
виборний орган первинної
профспілкової організації, членом якої
є працівник, розглядає у
п'ятнадцятиденний строк обґрунтоване
письмове подання власника або
уповноваженого ним органу про
розірвання трудового договору з
працівником. Подання власника або
уповноваженого ним органу має
розглядатися у присутності працівника,
на якого воно внесено. Виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.
У разі пропуску цього строку
вважається, що виборний орган
первинної профспілкової організації
(профспілковий представник) дав згоду
на розірвання трудового договору. Якщо
розірвання трудового договору з
працівником проведено власником або
уповноваженим ним органом без
звернення до виборного органу
первинної профспілкової організації
(профспілкового представника), суд
зупиняє провадження по справі, запитує
згоду виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника) і після
її одержання або відмови виборного
органу первинної профспілкової
організації (профспілкового
представника) в дачі згоди на
звільнення працівника (частина перша
цієї статті) розглядає спір по суті.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівників
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці. При вивільненні
працівників у випадках змін в
організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством. Одночасно з
попередженням про звільнення у зв'язку
із змінами в організації виробництва і
праці власник або уповноважений ним
орган пропонує працівникові іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації. При відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно.

Доводи апеляційних скарг про те, що
позивачу при звільненні не
запропоновано іншу роботу є
безпідставними, оскільки згідно
довідки про вакантні посади станом на
15.10.2013 року (т. 1, ас. 48) у ЦРЛ були
відсутні посади стоматологічного
профілю, на які б за наявними у ОСОБА_1
кваліфікаційними вимогами до
спеціальності він міг бути прийнятий.
При поворотному прийнятті на роботу у
зубопротезний кабінет
стоматологічного відділення ОСОБА_1
подав заяву про прийняття на роботу
лише на посаду лікаря-стоматолога,
бажання зайняти будь-яку іншу посаду не
виявляв.

Твердження апелянтів про переважне
право позивача на залишення на роботі у
зв'язку з тривалим, безперервним стажем
роботи у Шепетівській ЦРЛ, вищою
продуктивністю праці, наявністю у
нього утриманців не можуть бути
прийняті до уваги, так як у зв'язку з
реорганізацією зубопротезного
відділення на спецкоштах ЦРЛ у
зубопротезний кабінет
стоматологічного відділення з посади
лікаря-стоматолога-ортопеда були
звільнені всі три працюючих особи (2,5
штатних одиниці).

Посилання апелянтів на порушення
вимог ст. ст. 42, 42-1 КЗпП України
спростовуються дослідженими судом
доказами.

Відповідно до вимог зазначених
правових норм при поворотному
прийнятті на роботу у зубопротезний
кабінет стоматологічного відділення
ЦРЛ на посаду
лікаря-стоматолога-ортопеда (1 штатна
одиниця) перевага у прийнятті на роботу
була надана звільненим разом із
позивачем у зв'язку із скороченням
штату працівників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по 0,5
ставки, у яких вища кваліфікація лікаря
- стоматолога-ортопеда І категорії, у
той час, коли ОСОБА_1 категорія не
присвоєна, що підтверджується
відповідними посвідченнями (т. 1, а.с.
64,91-92).

Для працевлаштування на посаду
лікаря-стоматолога згідно поданої
заяви у позивача відсутній сертифікат
лікаря-спеціаліста за спеціальністю
«стоматологія», який необхідний
відповідно до наказу Міністерства
охорони здоров'я України № 117 від 29
березня 2002 року, яким затверджено
Довідник кваліфікаційних
характеристик професій працівників,
випуск 78, «Охорона здоров'я», що
встановлює відповідні кваліфікаційні
вимоги до посади.

Інші доводи апеляційних скарг на
законність рішення суду не впливають і
його висновки не спростовують.

Процесуальних порушень, які були би
підставою для скасування судового
рішення не встановлено.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на повно, всебічно
досліджених матеріалах справи,
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав у межах доводів апеляційних
скарг для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 і його
представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шепетівського
міськрайонного суду від 24 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

__________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Головко
Н.П. Провадження: №
22-ц/792/1087/14

Доповідач: Талалай О.І.
Категорія: 51, 52