Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С., суддів:
Кафідової О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Умнової О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення
Калінінського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 20
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 27 листопада
2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ПАТ «КБ «Надра»
звернулось до суду з указаним позовом,
в якому просив стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 8 148,61 грн, а також судові
витрати. В обґрунтування позову
зазначив, що 11 січня 2007 року ВАТ «КБ
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«КБ «Надра», та відповідач уклали
договір про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб (далі -
договір). Даний договір був укладений
шляхом отримання від відповідача
письмового підтвердження про
приєднання до умов договору,
підписаного відповідачем, яким є
«Анкета клієнта на оформлення
кредитної картки» та підписання
виписки-повідомлення, що надається
позивачем відповідачу. Згідно з
указаним договором, відповідачу була
надана кредитна картка з пільговим
періодом користування - «45 днів кредиту
без відсотків» у валюті - гривня, сумою
ліміту кредитування - 3 400 грн,
відсотковою ставкою за користування
кредитом, яка зазначена в
виписці-повідомленні. Позивач надав
відповідачу кредитну картку VISA. Згідно
з умовами договору та умов тарифного
пакету у випадку несплати відповідачем
у строк до 15 числа наступного місяця
обов'язкового мінімального платежу,
позивач нараховує штраф за несвоєчасне
погашення мінімального платежу в
розмірі зазначеному в тарифному
пакеті, за кожен випадок; додаткову
відсоткову ставку за перевищення
ліміту кредитування та прострочення
сплати мінімального платежу в розмірі,
зазначеному в тарифному пакеті, за
кожний день прострочення. Станом на 01
січня 2013 року за відповідачем наявна
заборгованість за картковим рахунком у
розмірі 8 148,61 грн.

Заочним рішенням Калінінського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 20 серпня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Донецької області від 27 листопада 2013
року, позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_6 на користь ПАТ «КБ «Надра»
заборгованість за кредитним договором
станом на 01 січня 2013 року у розмірі 8 148,61
грн. Вирішено питання розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню на
таких підставах.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення вказаним
вимог закону не відповідають з огляду
на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, керуючись статтями
610, 625, 1054 ЦК України, виходив із того, що
відповідач порушив умови кредитного
договору, прострочив виплату
щомісячних платежів, у зв'язку з чим у
позивача є законні підстави вимагати
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Однак з такими висновками судів
погодитись не можна.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 11 січня 2007 року між ВАТ
«КБ «Надра», правонаступником якого є
ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем було
укладено договір карткового кредиту з
пільговим періодом кредитування, на
який розповсюджується умови типового
договору про комплексне банківське
обслуговування фізичних осіб, шляхом
отримання позивачем від відповідача
підтвердження про приєднання до умов
договору, підписаного відповідачем,
яким є «анкета на оформлення кредитної
картки» та підписання виписки -
повідомлення, що надається позивачем
відповідачу.

Згідно з пунктами 3.1, 18.2, 18.3 договору
підписанням анкети відповідач
підтверджує ознайомлення з умовами
договору, який є публічним та
розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ
«Надра», а також підтверджує
ознайомлення та згоду з тарифами
позивача відповідно до обраного
тарифного пакету.

Приєднавшись до договору, відповідач
та позивач визначилися з усіма
істотними умовами договору, а саме
найменування банківського продукту -
«Кредитна картка з пільговим періодом
кредитування «45 днів кредиту без
відсотків»; валютою рахунку -
українська гривня; сумою ліміту
кредитування - 3 400 грн, відсотковою
ставкою за користування кредитом, що
зазначена в виписці - повідомленні. Для
користування кредитом відповідачу
видано картку Visa Classic № НОМЕР_1 лімітом
кредитування 3 400 грн на строк, що
дорівнює строку дії картки (два роки)
під 26,76 % річних з обов'язковою сплатою
щомісячного мінімального платежу в
відсотках від фактичної суми кредитної
заборгованості згідно обраного
тарифного пакету. Прийняті на себе
зобов'язання відповідач виконувала
неналежним чином, в результаті чого за
станом на 01 січня 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 8 148,61 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
вказувала на пропуск позивачем строку
позовної давності і наполягала на
застосуванні наслідків його пропуску.

Апеляційний суду визнав вказані доводи
відповідача безпідставними,
посилаючись на те, що відповідно до п.
14.11 типового договору, який є складовою
укладеного сторонами кредитного
договору, договір вважається
продовженим на наступний термін, якщо
клієнт не повідомив банк про бажання
розірвати (припинити) його дію за 20
календарних днів до дня закінчення
строку дії основної картки. Оскільки
відповідачем не надані дані про факт
надходження від відповідача до банку у
встановлені строки інформації про
бажання розірвати (припинити)
договірні відносини, то договір
вважається пролонгованим на подальший
строк.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Відповідач заявив клопотання про
застосування строку позовної давності,
що відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК
України є підставою для відмови у
позові.

Отже висновок апеляційного суду про
продовження строку дії кредитного
договору й, відповідно, дотримання
позивачем строку позовної давності при
зверненні до суду з даним позовом є
передчасним, оскільки судами не
встановлені обставини щодо строку дії
виданої на виконання умов договору
картки Visa Classic № НОМЕР_1 та, у разі
пролонгації дії договору, отримання
відповідачем нової картки та строку її
дії.

Вказані обставини мають визначальне
значення, оскільки перебіг позовної
давності (ст. 257 ЦК України) щодо
повернення кредиту в повному обсязі
починається зі спливом останнього дня
місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Крім того, суди не врахували, що
оскільки сторонами в кредитному
договорі передбачена черговість
погашення заборгованості та відсотків
(розмір яких залежить від своєчасності
сплати кредиту), то позовна давність у
таких випадках обчислюється окремо по
кожному простроченому платежу (правова
позиція Верховного Суду України,
висловлена у постановах від 06
листопада 2013 року (справа № 6-116цс13), від
19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14) та
ін).

Таким чином, вирішуючи спір, суди не
перевірили коли у кредитора виникло
право на звернення до суду та чи в межах
строку позовної давності позивач
звернувся до суду із заявленими
вимогами.

Оскільки неповнота з'ясування обставин
у справі та порушення зазначених норм
процесуального права унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення спору, то оскаржувані судові
рішення відповідно до ст. 338 ЦПК України
необхідно скасувати і передати справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись статями 335, 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити
частково.

Рішення Калінінського районного суду
м. Горлівки Донецької області від 20
серпня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Донецької області від 27
листопада 2013 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. ВисоцькаСудді:
О.В. Кафідова Л.М. Мазур Т.О. Писана
О.В. Умнова