АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/791/2436/2014р.
Головуючий в І інстанції
Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 21 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_1, яка
діє в інтересах ОСОБА_2, та Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
на рішення Горностаївського районного
суду Херсонської області від 09 липня 2014
року в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ПАТ «Дельта Банк»
звернулось до суду з позовом
зазначаючи, що 06 травня 2008 року між ТОВ
«Український промисловий банк» (далі
за текстом ТОВ «Укрпромбанк») та
відповідачем було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого Банк
надав відповідачеві кредит в сумі 50000
доларів США з кінцевим строком
повернення 01 травня 2028 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12,3 % річних та щомісячної
комісії за управління кредитом в
розмірі 0,15 % від суми кредиту. 30 червня
2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ
«Дельта Банк» та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов'язань, відповідно до якого ТОВ
«Укрпромбанк» передав ПАТ «Дельта
Банк» право вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, в тому
числі за кредитним договором №
187-023/ФКВ-08 від 06 травня 2008 року.
Посилаючись на те, що відповідач не
виконує свої договірні зобов'язання,
внаслідок чого виникла заборгованість,
просили стягнути з ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 570744,25 грн.

Рішенням Горностаївського районного
суду Херсонської області від 09 липня 2014
року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Дельта Банк», з урахуванням строку
позовної давності, заборгованість за
кредитним договором в сумі 495922,92 грн.
Вирішено питання щодо судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«Дельта Банк» подало апеляційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, просили рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє в
інтересах ОСОБА_2, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовує
порушенням судом норм матеріального та
процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційні
скарги до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що скарги
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
кредитним договором по своєчасному та
повному погашенню необхідних
щомісячних платежів, заборгованість,
яка виникла станом на 27 лютого 2014 року,
з урахуванням відсотків та комісії, у
розмірі 495922,92 грн., підлягає
примусовому стягненню.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов до нього на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, та наявних в ній
доказів, яким дана відповідна оцінка.
Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що 06
травня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та
відповідачем було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого Банк
надав відповідачеві кредит в сумі 50000
доларів США з кінцевим строком
повернення 01 травня 2028 року, зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12,3 % річних та щомісячної
комісії за управління кредитом в
розмірі 0,15 % від суми кредиту (а.с.5-11).

Відповідно до п.2.4 кредитного договору
повернення кредиту здійснюється
щомісячно частинами в розмірі не менш
як 208,00 доларів США по 20 число кожного
місяця починаючи з місяця наступного
за місяцем отримання кредиту.

Відповідно до п.2.6 кредитного договору
проценти за користування кредитом
нараховуються за період з дня його
надання до дня його повернення.
Проценти нараховуються щомісячно на
фактичну заборгованість по кредиту за
період з першого по останній день
кожного календарного місяця.

Відповідно до п.2.7 кредитного договору
нараховані проценти сплачуються
позичальником у валюті кредиту по
двадцяте число (включно) кожного
наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту.

Відповідно до п.2.10 кредитного договору
нарахування комісії за управління
кредитом здійснюється щомісячно у
валюті кредиту (для кредитів у
національній валюті) або у гривневому
еквіваленті по офіційному курсу НБУ на
день нарахування (для кредитів в
іноземній валюті). Нарахована комісія
сплачується позичальником у
національній валюті по двадцяте число
(включно) кожного наступного місяця, що
слідує за місяцем її нарахування та
одночасно з остаточним поверненням
кредиту.

Відповідно до п.6.2 кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повного повернення кредиту, сплати
процентів, комісії, штрафних санкцій та
інших платежів, передбачених цим
договором, а позичальник зобов'язаний
протягом 30 календарних днів з дати
отримання відповідної вимоги від банку
повернути суму заборгованості по
кредиту, що залишилась, сплатити
проценти, комісії, штрафні санкції,
інші платежі за цим договором, у разі
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені цим договором.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
ПАТ «Дельта Банк» та Національним
банком України було укладено договір
про передачу активів та кредитних
зобов'язань, відповідно до якого ТОВ
«Укрпромбанк» передав ПАТ «Дельта
Банк» право вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, в тому
числі за кредитним договором №
187-023/ФКВ-08 від 06 травня 2008 року (а.с.21-25).

Відповідач, отримавши грошові кошти, не
виконує свої договірні зобов'язання
щодо своєчасного повернення кредиту,
сплати відсотків за користування
кредитом та сплати комісії за
управління кредитом, внаслідок чого
станом на 27.02.2014 рік в нього виникла
заборгованість: по кредиту - в сумі
45215,84 доларів США (в гривневому
еквіваленті - 430359,84 грн.), по відсоткам
за користування кредитом - в сумі 12993,83
доларів США (в гривневому еквіваленті -
123673,97 грн.), по комісії за управління
кредитом - в сумі 16710,44 грн., всього в
гривневому еквіваленті - 570744,25 грн
(а.с.96зв.-97).

Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути кредит
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредитодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини кредиту, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює та обґрунтовано дійшов до
висновку про те, що позивач, як
кредитодавець, відповідно до
ст.ст. 1050,1054 ЦК України має право
вимагати від ОСОБА_2, як позичальника,
що прострочив виконання зобов'язань,
повернення частини кредиту, що
залишилася та сплати належних йому
процентів і обґрунтовано стягнув з
відповідача, в межах строку позовної
давності, з підстав передбачених
умовами укладеного сторонами договору
кредиту та відповідно до вимог ст.ст.
553,554 ЦК України належні позивачеві
грошові кошти, в тому числі, комісії та
пеню за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитним договором
згідно з наданим банком розрахунку.

Доводи ОСОБА_1, яка діє в інтересах
ОСОБА_2, про неправильне визначення
банком розміру заборгованості
колегією відхиляються, оскільки в
матеріалах справи маються докази,
якими належно підтверджується розмір
заборгованості відповідача за
укладеним ним кредитним договором. Ці
докази апелянтом не спростовані. Крім
того, не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо належного
виконання відповідачем умов
кредитного договору, оскільки жодних
доказів на підтвердження даного факту
суду не надано.

Також колегія суддів не бере до уваги
доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта
Банк» щодо невірного застосування
судом строку позовної давності
оскільки, як вбачається із змісту
кредитного договору та графіку
повернення заборгованості (а.с. 12),
сторони визначили умови щомісячного
повернення кредитних коштів у
відповідності до вказаного графіку (п.
2.4). Таким чином, погашення кредитної
заборгованості та строки сплати
чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії
договору сторони встановили і строки
виконання боржником окремих
зобов'язань, тобто внесення
щомісячних платежів, що входять до
змісту зобов'язання, яке виникло на
основі договору.

Оскільки умовами договору між
сторонами встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок відповідача
повернути весь борг частинами, то право
позивача вважається порушеним з
моменту недотримання позичальником
строку погашення кожного щомісячного
платежу, а відтак і початок перебігу
позовної давності за кожний черговий
платіж починається з моменту
порушення строку його погашення.

Така правова позиція міститься у
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року (справа № 6-20 цс14) і є
обов'язковою для застосування
судами України.

За таких обставин та за наявності заяви
відповідача про застосування строку
позовної давності, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що звернувшись до суду 11
березня 2014 року позивач має право на
стягнення платежів, строк внесення
яких настав після 11 березня 2011 року.

Під час апеляційного розгляду справи
представник ПАТ «Дельтабанк» заявив,
що будь-якого іншого розрахунку
заборгованості боржника перед Банком
ніж той, що є в матеріалах справи він
надати не може, а тому доводи
апеляційної скарги відносно
неправильного розрахунку
заборгованості, який застосував суд, з
урахуванням строку позовної давності,
колегією суддів не приймаються, як
необґрунтовані доказами.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

Оскільки порушень норм матеріального і
процесуального права, що можуть
слугувати підставою для скасування чи
зміни судового рішення, колегією
суддів не встановлено, то підстав для
задоволення апеляційних скарг не
вбачається, рішення законне та
обґрунтоване, а тому скасуванню не
підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
та ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Горностаївського
районного суду Херсонської області від
09 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: