У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Гвоздика
П.О.,суддів: Амеліна В.І.,
Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г.,
Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
про відшкодування шкоди та судових
витрат, понесених у кримінальному
проваджені, за касаційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 18 березня 2014
року та додаткове рішення апеляційного
суду Чернігівської області від 22
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до суду з зазначеним позовом, мотивуючи
вимоги тим, що 05.05.2013 року неповнолітні
відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_5 близько 03-
00 год . прибули до його господарства в
смт. Березна Менського району
Чернігівської області та заволоділи
його автомобілем марки «VOLKSWAGEN» моделі
Passat B-5 державний номерний знак НОМЕР_2. В
подальшому, рухаючись на викраденому
автомобілі по дорозі Чернігів-Мена -
Сосниця - Грем'яч, в с.Волосківці
Менського району, на небезпечному
повороті не впорались із керуванням та
з'їхали в кювет, в результаті чого
автомобілю було спричинено
пошкодження . Відповідно до висновку
експерта, вартість матеріального
збитку, завданого протиправними діями
відповідачів становить 33 814 грн. 17 коп.
Позивач посилаючись на вирок Менського
районного суду Чернігівської області
від 10 вересня 2013 року ( справа 738/1630/13- к
№ провадження 1-кп /738/82/2013 ), вважає , що
неповнолітні відповідачі визнані
винними у протиправному діянні щодо
викрадення його авто, тому він
звернувся до суду за захистом своїх
інтересів

Рішенням Менського районного суду
Чернігівської області від 25 січня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_10 задоволено
частково. Стягнуто з неповнолітнього
ОСОБА_8, а у разі відсутності в нього
коштів з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_4 16 907
грн в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди та 3000 грн в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Чернігівської області від 18 березня
2014 року рішення Менського
районного суду Чернігівської області
від 25 січня 2014 року в частині стягнення
з ОСОБА_8, ОСОБА_9 відшкодування шкоди й
судових витрат змінено, стягнуто з
неповнолітнього ОСОБА_8 на користь
ОСОБА_4 16 907 грн на відшкодування
матеріальної шкоди, 3 000 грн на
відшкодування моральної шкоди,
1621,98 грн на відшкодування судових
витрат; стягнуто з неповнолітнього
ОСОБА_8 243,60 грн судового збору на
розрахунковий рахунок УК у Менському
районі; у разі відсутності у
неповнолітнього ОСОБА_8 майна,
достатнього для відшкодування
завданої ним шкоди, стягнення
постановлено проводити з матері ОСОБА_8
- ОСОБА_9; в частині відмови у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_7 і ОСОБА_6 і стягнути з
неповнолітнього ОСОБА_7 на користь
ОСОБА_4 16907 грн на відшкодування
матеріальної шкоди, 300 грн на
відшкодування моральної шкоди і 1621,98
грн на відшкодування судових витрат; у
разі відсутності коштів у
неповнолітнього ОСОБА_5 майна,
достатнього для відшкодування
завданої ним шкоди з батька ОСОБА_5 -
ОСОБА_7 і опікуна ОСОБА_6

Додатковим рішенням апеляційного суду
Чернігівської області
від 22 квітня 2014 року стягнуто з батька
ОСОБА_5 - ОСОБА_7 і опікуна ОСОБА_6 на
користь ОСОБА_4 відшкодування
понесених ним судових витрат у сумі
1621,98 грн у разі відсутності майна у
неповнолітнього ОСОБА_5 майна,
достатнього для відшкодування витрат.

Стягнуто з неповнолітнього ОСОБА_5 до
бюджету 243,60 грн судового збору, у разі
відсутності у неповнолітнього майна,
стягненню підлягаю сума з батьку
неповнолітнього - ОСОБА_7 і опікуна
ОСОБА_6

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та додаткове рішення
апеляційної інстанції, посилаючись на
порушення норм процесуального та
неправильне застосування норм
матеріального права, залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги
та заперечень на неї, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню частково з огляду
на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги частково
та стягуючи з ОСОБА_8 суму заподіяних
збитків, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився й
апеляційний суд, виходив з доведеності
вини останнього та наявності підстав,
передбачених ст. 1179 ЦК України для їх
задоволення.

Відмовляючи у задоволенні вимог до
ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з
того, що вина неповнолітнього вироком
суду не встановлена, у зв'язку з чим не
підлягають стягненню понесені
позивачем витрати.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, в частині відмови в
задоволенні позовних вимог та стягуючи
з ОСОБА_5 заподіяну шкоду, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку
про наявність вини неповнолітнього та
підстав для задоволення вимог з
урахуванням положень ст. 1179 ЦК України.

Проте повністю погодитись з висновком
суду апеляційної інстанції не можна з
огляду на наступне.

Судами встановлено, що 05.05.2013 року
неповнолітні відповідачі ОСОБА_8 та
ОСОБА_5 близько 03- 00 год . прибули до його
господарства в смт. Березна Менського
району Чернігівської області та
заволоділи його автомобілем марки
«VOLKSWAGEN» моделі Passat B-5 державний
номерний знак НОМЕР_2. В подальшому,
рухаючись на викраденому автомобілі
по дорозі Чернігів-Мена - Сосниця -
Грем'яч, в с.Волосківці Менського
району, на небезпечному повороті не
впорались із керуванням та з'їхали в
кювет, в результаті чого автомобілю
було спричинено пошкодження

Постановою Менського РВ УМВС України в
Чернігівській області від
29.07.2013 р. кримінальне провадження в
частині притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_5 за ст. 289 ч.ч. 1, 2
КК України за фактом незаконного
заволодіння ним автомобілем марки
«VOLKSWAGEN», державний номерний знак
НОМЕР_2, який належить позивачеві,
закрито у зв'язку із недосягненням
ОСОБА_5 віку кримінальної
відповідальності (а.с. 170 т. 2
кримінального провадження Менського
районного суду № 738/1630/13-к).

У цій постанові зазначено, що 05.05.2013 р.
ОСОБА_8 разом з ОСОБА_5, який не досяг
віку кримінальної відповідальності, не
маючи дозволу власника, проникли на
територію домогосподарства позивача,
де умисно незаконно заволоділи
належним останньому легковим
автомобілем марки «VOLKSWAGEN», державний
номерний знак НОМЕР_2, після чого,
рухаючись на цьому автомобілі по
дорозі Чернігів - Грем'яч, у с.
Волосківці Менського району на
небезпечному повороті ОСОБА_8 не
впорався із керуванням та з'їхав у
кювет, внаслідок чого даному
автомобілю було заподіяно механічних
пошкоджень, чим позивачеві завдано
матеріального збитку на суму 33814 грн. 17
коп. Ця постанова є чинною по даний час.

Вироком Менського районного суду від
10.09.2013 р. у кримінальному провадженні
Менського районного суду № 738/1630/13-к,
який набрав законної сили, встановлено,
що 05.05.2013 р. ОСОБА_8 спільно з особою, яка
не досягла віку кримінальної
відповідальності, не маючи дозволу
власника, проникли на територію
домогосподарства позивача, де умисно
незаконно заволоділи належним
останньому легковим автомобілем марки
«VOLKSWAGEN», державний номерний знак
НОМЕР_2, після чого, рухаючись на цьому
автомобілі по дорозі Чернігів - Грем'яч,
у с. Волосківці Менського району на
небезпечному повороті ОСОБА_8 не
впорався із керуванням та з'їхав у
кювет, внаслідок чого даному
автомобілю було заподіяно механічних
пошкоджень, чим позивачеві завдано
матеріального збитку на суму 33814 грн. 17
коп. (а.с. 119-129 т. 3 кримінального
провадження). У даному вироку також
зазначено, що допитаний судом як
обвинувачений ОСОБА_5 (такий статус він
має по інших епізодах цього ж
кримінального провадження) показав, що
вину у заволодінні автомобілем
позивача у описаний вище спосіб він
повністю визнав.

В силу ст.ст. 61 ч. 4, 64 ЦПК України ці
постанова й вирок є належними та
допустимими доказами по справі. Ними
спростовується посилання місцевого
суду про те, що у рамках кримінального
провадження по справі Менського
районного суду № 738/1630/13-к причетність
ОСОБА_5 до викрадення належного
позивачеві автомобіля не перевірялася.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України, згідно
з якою неповнолітня особа (у віці від
чотирнадцяти до вісімнадцяти років)
відповідає за завдану нею шкоду
самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої
особи майна, достатнього для
відшкодування завданої нею шкоди, ця
шкода відшкодовується в частці, якої не
вистачає, або в повному обсязі її
батьками (усиновлювачами) або
піклувальником, якщо вони не доведуть,
що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Якщо неповнолітня особа перебувала у
закладі, який за законом здійснює щодо
неї функції піклувальника, цей заклад
зобов'язаний відшкодувати шкоду в
частці, якої не вистачає, або в
повному обсязі, якщо він не доведе, що
шкоди було завдано не з його вини.

Обов'язок батьків (усиновлювачів),
піклувальника, закладу, який за
законом здійснює щодо неповнолітньої
особи функції піклувальника,
відшкодувати шкоду припиняється після
досягнення особою, яка завдала шкоди,
повноліття або коли вона до досягнення
повноліття стане власником майна,
достатнього для відшкодування шкоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення з
ОСОБА_5 шкоди в порядку ст. 1179 ЦК
України, суд апеляційної інстанції не
врахував вини повнолітнього та
причинно-наслідкового зв'язку між
крадіжкою та дорожньо-транспортною
пригодою.

Як вбачається з матеріалів позивач
просив відшкодувати вартість
понесених позивачем витрат на
відновлення автомобіля, яким через
неправомірну поведінку неповнолітніх
був пошкоджений у
дорожньо-транспортній пригоді. Однак
суд апеляційної інстанції дану
обставину не врахував, стягнув витрати
не встановивши вини ОСОБА_5 у
спричиненій шкоді.

Колегія суддів, враховуючи
вищевикладене, дійшла висновку, що
судом апеляційної інстанції допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що є
підставою для скасування судового
рішення з направленням справи на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково .

Рішення апеляційного суду
Чернігівської області від 18 березня
2014 року та додаткове рішення
апеляційного суду Чернігівської
області від 22 квітня 2014 року
скасувати, матеріали справи направити
на новий судовий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О.
Гвоздик

Судді:

В.І. Амелін

О.І. Євтушенко

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік