Справа №173/631/14-ц
Провадження №2/173/990/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 р. Верхньодніпровський
районний суд Дніпропетровської
області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Верхньодніпровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася позивач ОСОБА_1, з
позовом про розірвання шлюбу до
відповідача ОСОБА_2, посилаючись на
наступне: 02.10.2010 між нею та відповідачем
був укладений шлюб, який був
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області. Актовий запис № 108.

В період шлюбу у них народився син -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У лютому місяці 2013 року вони з
відповідачем припинили шлюбні
відносини.

Причиною розпаду сімейних відносин
стало те, що через різність характерів
вони з чоловіком не розуміють один
одного, через що у них часто виникають
сварки і конфлікти, що й стало причиною
звернення до суду.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримала, просить
розірвати шлюб, давши пояснення
фактично установлені матеріалами
справи .Також пояснила, що майже з
самого початку вони з відповідачем
проживали окремо один від одного,
відповідач не бажав переїздити жити до
неї, мотивуючи це тим, що тут відсутня
робота, але і її жити до себе не
запрошував. Їхня дитина майже не знає
батька. Після скасування заочного
рішення відповідач не те, що намагався
налагодити з нею подружні відносини, а
навіть не зателефонував, вона сама
його телефонувала та просила приїхати
для вирішення питання їхнього
подальшого перебування у шлюбі, але
відповідач відмовився, посилаючись на
зайнятість, хоч це було у вихідний
день. Крім того, після постановлення
заочного рішення, відповідач подавши
заяву на його скасування, ніяких дій не
вчинив для відновлення їхніх шлюбних
відносин, до неї не приїздив, не
телефонував, та її до себе не
запрошував.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти розірвання шлюбу,
посилаючись на те, що саме позивачка не
бажає проживати разом з ним, переїхати
до нього, він в свою чергу не може
переїхати жити до позивачки, так як
тут у нього немає роботи. Він бажає
зберегти сім»ю, але виходу із
ситуації, що склалась не бачить, так як
позивачка не бажає переїхати жити до
нього

Вислухавши осіб, що приймали участь
у розгляді справи, дослідивши
матеріали справи суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню за наступними підставами:
судом встановлено, що 02.10.2010 року між
сторонами був укладений шлюб, який був
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області. Актовий запис № 108, що
підтверджується свідоцтвом про шлюб

В період шлюбу у сторін народився
син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження дитини, де позивачка та
відповідач вказані батьками дитини

Судом встановлено, що причиною
розпаду сімейних відносин стало
відсутність взаємопорозуміння між
сторонами з приводу того, що сторони не
можуть вирішити питання про місце
проживання їхньої сім»ї, що приводить
до виникнення сварок та конфліктів.
Сторони протягом тривалого часу разом
не проживають, подружніх відносин не
підтримують та спільного господарства
не ведуть.

З лютого місяця 2013 року сторони
припинили подружні відносини, ведення
спільного господарства та спільне
проживання, що підтверджується
пояснення сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Виходячи з вищевикладеного, суд
вважає, що причини, які спонукали
позивача на розірвання шлюбу є
обгрунтованими, подальше проживання
сторін та їх примирення стало не
можливим. До цього висновку суд
приходить і з тих підстав, що з метою
збереження шлюбу сторін судом
скасовувалось заочне рішення,
ухвалене про розірвання шлюбу між
сторонами, але сторони, протягом трьох
місяців будь-яких заходів, спрямованих
на відновлення шлюбних відносин,
відшукання компромісу щодо проживання
сім»ї та в ведення спільного
господарства не знайшли. Позивач
настоює на розірванні шлюбу, поясняючи,
що вона не бачить сенсу подальшого
перебування її у шлюбі з відповідачем
за обставин, що склались. Відповідач
заперечуючи проти розірвання шлюбу, в
свою чергу не вживає будь-яких
заходів, спрямованих на відновлення
подружніх відносин, вирішення
конфлікту, що виник між сторонами,
розв»язання питання щодо спільного
проживання сім»ї, яке б задовольнило
обох сторін, та прийняття участі у
вихованні дитини. За таких обставин
збереження шлюбу на думку суду буде
суперечити як інтересам сторін так і
їх дитини, так як короткочасні
зустрічі з батьком декілька разів на
рік не є належним виконанням
відповідачем своїх батьківських
обов»язків, та не свідчить про його
турботу про сім»ю в цілому. Виходячи з
вищевикладеного суд вважає за можливе
розірвати шлюб між сторонами

Відповідно до ст. 113 СК України
особа, яка змінила прізвище у зв»язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватись
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище

Після розірвання шлюбу відповідно
до прохання позивачки суд вважає за
можливе залишити їй прізвище, обране
при реєстрації шлюбу - ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 115 СК України
рішення суду після набрання ним
законної сили надсилається органу
державної реєстрації актів цивільного
стану громадян для внесення відомостей
до Державного реєстру актів цивільного
стану громадян та проставлення
відмітки в актовому записі про шлюб.

Так як з позивачкою залишається
проживати неповнолітня дитина, суд
вважає, що витрати пов»язані з
реєстрацію розірвання шлюбу в органах
реєстрації актів цивільного стану
повинні бути покладені на відповідача.

Відповідно дж ост. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивачки
підлягають стягненню понесені судові
витрати по сплаті судового збору в
сумі 243 грн., 60 коп.

На основі ст. 110, 112 Сімейного
Кодексу України, керуючись ст. 10,60,88,212.
213, 214, 215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
задовольнити

Шлюб, зареєстрований 02.10.2010 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Верхньодніпровського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області. Актовий запис № 108 між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 -
розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці
залишити прізвище - ОСОБА_1.

Після набрання рішенням законної
сили його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 збір на користь
держави за реєстрацію розірвання шлюбу
в органах державної реєстрації актів
цивільного стану.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 понесені судові витрати: 243
грн., 60 коп., за сплачений судовий збір

Рішення може бути оскаржене до
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з моменту його
проголошення, шляхом подачі
апеляційної скарги через
Верхньодніпровський районний суд.

Особи, які брали участь у судовому
засіданні, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання цього
рішення.

Рішення набирає чинності після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо така скарга
не подавалась. У випадку подання
апеляційної скарги рішення набирає
чинності після розгляду справи судом
апеляційної інстанції якщо рішення не
було скасоване або змінене.

Суддя
Петрюк Т.М.