РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд
Харківської області у складі:

головуючого
- судді
Овсяннікова В.С.,

при секретарі судового засідання
- Гомон Р.Л.,

за участю:

позивача
- ОСОБА_1,

представника позивача
- ОСОБА_2,

відповідача
- ОСОБА_3,

представника відповідача
- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною
заявою, в якій після уточнення просить
поділити майно, що є спільною сумісною
власністю подружжя, а саме: житловий
будинок літ. « А-1» з верандою літ. «а»,
тамбуром літ. «а1», навісом літ. «а2» з
надвірними будівлями: сарай літ. «Б» з
навісом літ. «б», сарай літ. «К», сарай
літ. «З», навіс літ. «Е», зливна яма літ.
«В», вбиральня літ. «Г», літній душ літ.
«Д», вигрібна яма літ. «Ж», льох літ. «Й»,
огорожа № 1; №2, що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку
площею 2500 кв.м., що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову посилаються на
те, що ОСОБА_3 - її колишній чоловік, з
яким вона перебувала в шлюбі,
зареєстрованому 8 лютого 1991 року в
Палаці укладення шлюбу « Центральний»
м. Харкова. В книзі реєстрації актів про
укладення шлюбу було зроблено актовий
запис № 248. Від спільного подружнього
життя мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний
час шлюб розірвано рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 02.07.2012 року.

За час спільного проживання з ОСОБА_3
вони придбали житловий будинок із
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Дана обставина підтверджується
договором купівлі-продажу жилого
будинку та земельної ділянки від 23
лютого 2001 року, посвідченого державним
нотаріусом Дергачівської державної
нотаріальної контори Харківської
області Задоріною Т.В. за реєстровим №
1-356.

Відповідно до технічного паспорту,
виданого КП технічної інвентаризації
«Інвенрос» 28.09.2013 року проведено
інвентаризацію житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Розділити майно між собою добровільно
вони не можуть, а тому вона вимушена
звернутись до суду.

Просить розділити майна та визнати за
нею право власності на 1/2 частину
житлового будинку та 1/2 частину
земельної ділянки.

В судовому засіданні позивачка та її
представник позовні вимоги підтримали,
пояснили про обставини справи так, як
вказано вище. Крім того позивач
зазначила, що частина грошей для
придбання житловий будинок із
земельною ділянкою, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 вона отримала від
продажу її власної квартири.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти позову
заперечували, посилаючись на те, що
житловий будинок із земельною
ділянкою, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який вони придбали за час
спільного проживання був придбаний за
кошти від продажу будинку, який належав
його батькам.

Заслухавши пояснення позивача,
представника позивача, відповідача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд доходить до
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з
08.02.1991 року по 02.07.2012 року.

Від шлюбу мають двох дітей: сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час шлюбу відповідно договору
купівлі-продажу жилого будинку та
земельної ділянки від 23.02.2001 року,
посвідченого державним нотаріусом
Дергачівської державної нотаріальної
контори Харківської області Задоріною
Т.В. за реєстровим № 1-356, сторонами було
придбано житловий будинок за адресою:
АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією
адресою.

Житловий будинок з надвірними
будівлями та земельна ділянка за цією
адресою зареєстровані за ОСОБА_3

Тобто, спільним сумісним майном
подружжя є житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 та
земельна ділянка за цією адресою.

Відповідно до вимог ст.ст. 22, 28 КпроШтаС
України 1969 року, які відповідають
вимогам ст.ст. 60, 70 СК України, майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не
мав з поважної причини (навчання,
ведення домашнього господарства,
догляд за дітьми, хвороба тощо)
самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. У разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними,якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», в п.19 зазначено, що вирішуючи
спори про поділ майна подружжя, суди
повинні враховувати, що само по собі
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності подружжя
на майно, набуте за час шлюбу.

Виходячи з цих вимог закону та обставин
по справі суд вважає можливим
задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та
провести розподіл майна подружжя та
визнати за нею та за відповідачем право
власності по 1/2 частині земельної
ділянки та жилого будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, які
зареєстровані за ОСОБА_3

Що стосується заперечень відповідача,
то вони судом не приймаються.

Житловий будинок та земельна ділянка
придбані під час зареєстрованого шлюбу
сторін за спільні кошти, а тому кожному
з них належить по 1/2 частині цього
майна.

Будь-яких доказів, що це майно є
особистою приватною власністю
відповідача, ним не представлено.
Посилання ОСОБА_3 що йому дали кошти
його батьки на купівлю житлового
будинку та земельної ділянки, а тому, як
він вважає, і житловий будинок і
земельна ділянка є його особистим
майном - безпідставні.

Доказів, що батьки подарували
відповідачу кошти і саме за ці кошти
було придбано житловий будинок та
земельну ділянку - відповідачем не
надано.

Отже, спірне майно є спільним майном
подружжя.

Згідно довідки КП «Інвенрос» на
земельній ділянці самовільно
побудовано сараї «З» та «К». Тому
об'єктом спільного майна подружжя, що
підлягає розподілу на цей час, є
надвірні будівлі, окрім сараїв «З» та
«К».

Керуючись ст.ст. 22, 28 КпроШтаС України
1969 року, ст.ст. 60, 70 СК України, ст.ст. 10, 11,
27, 60, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнити.

Розподілити спільно набуте майно
подружжя, а саме: житловий будинок літ.
« А-1» з верандою літ. «а», тамбуром літ.
«а1», навісом літ. «а2» з надвірними
будівлями: сарай літ. «Б» з навісом літ.
«б», сарай літ. «К», сарай літ. «З», навіс
літ. «Е», зливна яма літ. «В», вбиральня
літ. «Г», літній душ літ. «Д», вигрібна
яма літ. «Ж», льох літ. «Й», огорожа № 1;
№2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;
земельну ділянку площею 2500 кв.м., що
розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3 право
власності за кожним на ? частину
житлового будинку літ. «А-1» з верандою
літ. «а», тамбуром літ. «а1», навісом літ.
«а2» з надвірними будівлями: сарай літ.
«Б» з навісом літ. «б», сарай літ. «К»,
сарай літ. «З», навіс літ. «Е», зливна
яма літ. «В», вбиральня літ. «Г», літній
душ літ. «Д», вигрібна яма літ. «Ж», льох
літ. «Й», огорожа № 1; №2, що розташовані
за адресою: АДРЕСА_1, що зареєстровані
за ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_3 право
власності за кожним на 1/2 частину
земельної ділянки площею 2500 кв.м.,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка
зареєстрована за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові
витрати у розмірі 1282 (одна тисяча
двісті вісімдесят дві) гривні.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня ухвалення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

В.С. Овсянніков