Справа № 750/7739/14
Провадження № 2/750/2445/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м.Чернігів

Деснянський районний суд міста
Чернігова у складі:

головуючого - судді Сапона А.В.,

при секретарі - Шиловій Ж.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення частки
виплаченої суми зобов'язань за
кредитною угодою, -

в с т а н о в и в:

29 липня 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом до відповідача про
стягнення сплачених ним грошових
зобов'язань за кредитною угодою в сумі
10424,47 грн., сплачених відсотків за
користування кредитом з 16.02.2014 року по
16.05.2014 року в розмірі 76,27 грн. та ?
частину витрат, понесених за зняття
заборони відчуження квартири.

Позивач в судовому засіданні
підтримав свої позовні вимоги та
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Відповідач та її представник у
судовому засіданні проти позову
заперечили, мотивуючи його
безпідставністю.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що позов задоволенню не підлягає через
його необґрунтованість.

Судом встановлено, що 08.12.1999 року
між ОСОБА_1 та Чернігівським
регіональним відділенням Фонду
сприяння молодіжному житловому
будівництву при Державному комітеті
України у справах сім'ї та молоді було
укладено кредитну угоду № 03,
відповідно до якої позивачу було
надано прямий зворотній адресний
(цільовий) кредит на будівництво
(реконструкцію) житла загальною площею
72 кв.м. в сумі 56182 грн. з терміном
повернення 30 років з часу отримання
документів на право володіння та
користування житлом.

Вищевказану кредитну угоду від
08.12.1999 року позивачем було укладено під
час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, в
якому сторони перебували з 14.07.1995 року
по12.08.2010 року.

Рішенням Деснянського районного
суду м. Чернігова від 29.06.2011 року
поділено між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 нерухоме
майно, що є спільною сумісною власністю
подружжя. Судом визнано за кожною
стороною право власності на ? частину
квартири АДРЕСА_1.

Крім цього, вищевказаним рішенням
суду між сторонами було розподілено в
рівних частинах зобов'язання, що
випливають з кредитної угоди від 08.12.1999
року № 03.

Позивач свої зобов'язання за
вказаною кредитною угодою виконав
достроково 17.02.2014 року, сплативши 11122,70
грн.

16.05.2014 року позивач самостійно
одноособово без будь-яких угод і
домовленостей з відповідачем вніс
грошові кошти в сумі 10500,74 грн. на
дострокове виконання зобов'язань
відповідача по кредитній угоді, у
зв'язку з чим у своїй позовній заяві
просить стягнути цю суму з останньої.

У позові ОСОБА_1 обґрунтовує свої
вимоги, посилаючись на норми ст.ст. 360 та
544 ЦК України, проте, суд вважає таке
посилання безпідставним і
неправомірним, зважаючи на наступне.

По перше, зобов'язання за
кредитною угодою не є витратами на
управління, утримання та збереження
спільного майна, що унеможливлює
застосування ст. 360 ЦК України.

По друге, позивач, за вказаних
обставин, не може набути права на
зворотну вимогу (регрес), оскільки
відсутній солідарний обов'язок сторін,
так як зобов'язання за кредитною угодою
судом розділені між сторонами порівну.

Статтею 527 ЦК України передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належними сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 528 ЦК України
інша особа може задовольнити вимогу
кредитора без згоди боржника у разі
небезпеки втратити право на майно
боржника (право оренди, право застави
тощо) внаслідок звернення кредитором
стягнення на це майно. У цьому разі до
іншої особи переходять права кредитора
у зобов'язанні і застосовуються
положення статей 512-519 цього Кодексу.

Проте, з матеріалів справи
вбачається відсутність простроченої
заборгованості, термін повного
виконання зобов'язання відповідачем не
наступив, а також відсутні підстави,
передбачені ч. 3 ст. 528 ЦК України.

За таких обставин, суд дійшов
висновку про безпідставність вимог
позивача і про необхідність їх
відхилення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 292,
294-296 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення частки виплаченої суми
зобов'язань за кредитною угодою
відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області протягом десяти днів, у
порядку, передбаченому ст.ст. 294-296 ЦПК
України.

Суддя
А.В. Сапон