Провадження №: 2/752/846/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2014 року Голосіївський районний суд
м. Києва у складі:

Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

при секретарі Короткій
Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
договором новації, зустрічним позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю «М.С.Л.» про визнання
договору новації недійсним,

в с т а н о в и в :

18.09.2013 року ТОВ «М.С.Л.» звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за договором новації.

В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивачем зазначено, що
02.07.2013 року між ТОВ «М.С.Л.» та ОСОБА_1
укладено договір про реструктуризацію
заборгованості, за яким остання
зобов»язалася сплатити заборгованість
в розмірі 34 331, 89 грн. до 02.09.2013 року, яка
виникла у зв»язку з невиконанням
договору про розповсюдження державних
лотерей. Відповідно до умов
зазначеного договору, у зв»язку з його
укладенням, зобов»язання боржника по
погашенню заборгованості за
попереднім договором припиняються. На
виконання умов договору новації,
відповідачем частково виконано
зобов»язання за договором новації,
сплачено 5 914, 59 грн., залишок
заборгованості складає 28 417, 30 грн.
Просило стягнути з ОСОБА_1 залишок
заборгованості у примусовому порядку,
відшкодувати понесені судові витрати
по сплаті судового збору.

11.02.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з зустрічною позовною заявою про
визнання договору новації недійсним. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог відповідачем зазначено, що з
липня 2012 року остання працювала у ТОВ
«М.С.Л.» на посаді
продавця-консультанта. 01.07.2013 року
знаходилась на робочому місці та
виконувала функціональні обов»язки, в
цей час до приміщення зайшла
невстановлена особа та із
застосуванням насильства викрала
грошові кошти. По зазначеному вище
факту відкрито кримінальне
провадження та внесено його до Єдиного
реєстру досудових розслідувань. 02.07.2013
року менеджер компанії ТОВ «М.С.Л.»
ОСОБА_3, якому безпосередньо
підпорядковувалась ОСОБА_1,
використавши своє службове становище
змусив її підписати документ про
зобов»язання повернути компанії
викрадені кошти. При цьому ОСОБА_3
погрожував позбавленням волі та вчиняв
психологічний тиск, словесно ображав.
Також зазначила, що за час роботи у ТОВ
«М.С.Л.» не мала заборгованості, а
крадіжка сталася тому, що товариство не
забезпечило охорони та відео
спостереження приміщення у якому вона
працювала, тим самим поставивши її
життя та здоров»я під загрозу. Вказала,
що підписання документів не
відповідало її внутрішній волі щодо
взяття на себе будь-яких боргових
зобов»язань. Грошових коштів та інших
речей, визначених родовими ознаками
від ТОВ «М.С.Л.» не отримувала, договір
позики не укладала. Зазначила, що
договір про розповсюдження державних
лотерей у матеріалах справи відсутній.
Категорично заперечувала з приводу
погашення частини заборгованості,
оскільки добровільно її не сплачувала,
також вказувала на протиріччя самого
договору новації та про те, що
відповідно до протоколу допиту ОСОБА_3
останній зазначив, що зауважень до
виконання службових обов»язків ОСОБА_1
не було. Просила визнати договір
новації недійсним, оскільки був
укладений всупереч її волі та не
відповідав її інтересам.

У судовому засіданні
представники позивача заявлені вимоги
до ОСОБА_1 підтримували у повному
обсязі .

Відповідач та її представник,
позов ТОВ «М.С.Л.» про стягнення
заборгованості за договором новації
не визнали, просили відмовити в його
задоволенні. У своїх запереченнях на
позовну заяву ОСОБА_1 зазначила, що борг
утворився в результаті пограбування, а
не порушення нею умов договору, а також
про те, що договір про розповсюдження
державних лотерей не вказує і не може
вказувати на будь-яку заборгованість,
він є трудовим договором. Крім того,
заперечила зазначені позивачем
обставини щодо часткового виконання
нею договору про реструктуризацію
державних лотерей № 3/кс від 30.05.2013 року,
оскільки 1 000, 00 грн. це ті кошти, які
були дрібними купюрами та кинуті їй в
обличчя грабіжником, а тому вони
залишились у неї після пограбування.
Щодо 4 916, 07 грн. - то ці кошти також не
вносилися в добровільному порядку,
оскільки це була її заробітна плата,
яку позивач їй не виплатив, а зарахував
у рахунок погашення боргу. Просила у
задоволенні первісного позову
відмовити у повному обсязі, а
зустрічний позов задовольнити,
оскільки договір про
реструктуризацію заборгованості
уклала за відсутності у неї такої
заборгованості, відповідно при його
укладенні діяла не в своїх інтересах.

У своїх письмових запереченнях на
зустрічну позовну заяву позивачем
зазначено, що борг утворився у
результаті систематичного порушення
договору № 3/кс про розповсюдження
державних лотерей від 30.05.2013 року, а
саме щодо перерахування коштів,
одержаних від розповсюдження білетів
державних лотерей на банківський
рахунок ТОВ «М.С.Л.» чи в їх касу.
Зазначену у позовній заяві суму боргу,
ОСОБА_1 визнала шляхом підписання
розписки. При складанні договору про
реструктуризацію заборгованості від
02.07.2013 року була допущена технічна
помилка при посиланні на договір за
яким виникла заборгованість, його
копію також додано до матеріалів
справи. Також відповідач не надає
доказів того, що по-перше, за фактом її
звернення до правоохоронних органів
щодо тиску на неї відкрито кримінальне
провадження, по-друге, документи з
лікувального закладу не
переплітаються з укладенням договору,
оскільки не співпадають дати, тобто
хвороби відповідача ніяким чином не
могли бути зумовлені фактом укладення
договору, по-третє договір про
реструктуризацію заборгованості від
02.07.2013 року укладений відповідно до
норм чинного законодавства, в формі,
передбаченій нормами ЦК України,
по-четверте факт фактичного виконання
договору відповідачем підтверджується
внесенням останньою через касу
Київського міського представництва
ТОВ «М.С.Л.» в рахунок погашення
заборгованості 1 000, 00 грн. та 4 916, 07 грн.
Одночасно, представник позивача у
судовому засіданні визнав, що до 01.07.2013
року ОСОБА_4 не мала заборгованості
перед ТОВ «М.С.Л.» у зв»язку зі
здійсненням нею діяльності щодо
реалізації державних лотерей.

Заслухавши учасників судового
розгляду справи, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку про
необхідність задоволення зустрічного
позову та залишення без задоволення
позовних вимог ТОВ «М.С.Л.» з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02 липня 2013
року між ТОВ «М.С.Л.» та ОСОБА_1 було
укладено договір про реструктуризацію
заборгованості (а.с.5-6).

Відповідно до змісту зазначеного
вище договору ТОВ «М.С.Л.» надало
ОСОБА_1 розстрочку сплати
заборгованості в розмірі 34 331, 89 грн., що
виникла протягом 2013 року за період
розповсюдження білетів державних
лотерей МСЛ згідно з укладеним між МСЛ
та ОСОБА_1 договором №1 від 02.07.2013 року, а
боржник зобов»язується погасити
зазначену заборгованість рівними
частинами згідно з графіком погашення
протягом 2-х місяців з моменту
укладення цього договору, тобто до
02.09.2013 року. З укладенням цього договору
зобов»язання ОСОБА_1 по погашенню
заборгованості за договором №3/кс від
30.05.2013 року вважаються припиненими
(новація).

Звертаючись в суд з позовом, позивач
стверджує про невиконання
відповідачем зобов»язань за договором
про реструктуризацію заборгованості,
просить стягнути залишок боргу з
відповідача у примусовому порядку.

За правилами ст. 1053 ЦК України, за
домовленістю сторін борг, що виник із
договорів купівлі-продажу, найму майна
або з іншої підстави, може бути
змінений позиковим зобов»язанням.
Заміна боргу позиковим зобов»язанням
провадиться з додержанням вимог про
новацію і здійснюється у формі,
встановленій для договору позики
(стаття 1047 цього Кодексу).

За змістом статті 1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, коли позикодавцем є юридична
особа - незалежно від суми.

Як видно зі змісту, укладеного
сторонами у справі 02.07.2013 року
договору про реструктуризацію боргу,
підставою для його укладення є
заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 34 331,89
грн., що виникла протягом 2013 року за
період розповсюдження ОСОБА_1 білетів
державних лотерей МСЛ і з укладенням
цього Договору зобов»язання ОСОБА_1 по
погашенню заборгованості за договором
№3/кс від 30.05.2013 року вважаються
припиненими (новація).

Відповідно до цивільно-правового
договору №3/kс про розповсюдження
державних лотерей, укладеного 30.05.2013
року між ТОВ «М.С.Л.» (оператор) та
ОСОБА_1 (консультант), оператор доручає,
а консультант-продавець бере на себе
зобов»язання від імені оператора
вчиняти всі необхідні дії щодо
розповсюдження білетів державних
лотерей, невідступаючи від змісту
зобов»язань за договором.
Консультант-продавець зобов»язаний не
рідше ніж один раз на тиждень,
звітуватись за реалізовані лотерейні
білети та прийняті ставки в лотерею в
представництві оператора: проводити
звірку залишків білетів лотерей та не
рідше ніж один раз на тиждень здавати
кошти, отримані від розповсюдження
лотерейних білетів , чеків гравців
(прийняття ставок у лотерею).
Консультант-продавець зобов»язується
подавати на звіт всі залишки
лотерейних білетів, щомісяця
підписувати акти наданих послуг.
Консультант-продавець зобов»язаний
відшкодувати оператору вартість всіх
білетів, вказаних у супроводжувальному
описі за номінальною вартістю,
(вказаною на бланках білетів).

Відповідач ОСОБА_1 заперечила
наявність боргу перед ТОВ «М.С.Л.», що
міг виникнути за договором №3/кс від
30.05.2013 року , стверджувала, що 01.07.2013
року, коли вона в приміщенні ТОВ
«М.С.Л.» в кінці дня перераховувала
виручені грошові кошти від реалізації
державних лотерей мало місце п
пограбування з приводу чого нею було
зроблено повідомлення до
правоохоронних органів, а договір
новації підписала під впливом, діючи
всупереч своїй волі.

Представник позивача вказав суду на
недоведеність факту пограбування
відповідача, оскільки особа яка його
вчинила не встановлена. При цьому
представник позивача визнав, що ОСОБА_1
добросовісно відносилася до своїх
обов»язків, до 01.07.2013 року боргу за
реалізований товар перед ТОВ «М.С.Л.» не
мала.

Відповідно до правил статті 202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов»язків, а ч. 1 ст. 203 цього Кодексу
визначено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частиною третьою статті 203 цього
Кодексу.

На думку суду, та обставина, що
представник позивача визнав, що до
01.07.2013 року ОСОБА_1 не мала
заборгованості у зв»язку з виконанням
останньою цивільно-правового договору
№3/кс від 30.05.2013 року, відповідно
зазначені відповідачем підстави для
визнання недійсним договору, з приводу
якого ТОВ «М.С.Л.» заявлено спір, що на
момент укладення договору її
волевиявлення на його укладення не
було вільним і не відповідало її
внутрішній волі, оскільки вона не мала
боргу перед ТОВ «М.С.Л.» є такими, що
мали місце, а тому договір про
реструктуризацію заборгованості від
02.07.2013 року, укладений між сторонами у
справі має бути визнаний судом
недійсним.

З огляду на висновки суду, про
наявність підстав для визнання
недійсним договору на підставі якого
ТОВ «М.С.Л.» заявило до ОСОБА_1 позов про
стягнення заборгованості, а також
правило статті 216 ЦК України про те, що
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов»язані з його недійсністю,
відповідно у суду відсутні підстави
для задоволення позовних вимог ТОВ
«М.С.Л.».

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 509,525,,1053,1047,202,203,215,216 ЦК України,
суд -

вирішив:

позовні вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю «М.С.Л.» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за договором
новації, залишити без задоволення.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1
до товариства з обмеженою
відповідальністю «М.С.Л.» про визнання
договору новації недійсним,

задовольнити.

Визнати недійсним договір про
реструктуризацію заборгованості від 02
липня 2013 року, укладений товариством з
обмеженою відповідальністю «М.С.Л.» та
ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду протягом
десяти днів з дня його проголошення або
отримання копії, через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.