Справа № 750/3847/14 Провадження №
22-ц/795/1644/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Рахманкулова І. П. Доповідач - Лакіза Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи
Г.П.,суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Позняк О.М., за
участю:позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" на
заочне рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 16 травня 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного
акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" про
стягнення коштів за договором
банківського вкладу та моральної шкоди
-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ
„Всеукраїнський Акціонерний Банк"
просить скасувати заочне рішення
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 16 травня 2014 року в
частині задоволених позовних вимог та
ухвалити в цій частині нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Оскаржуваним заочним рішенням позов
ОСОБА_5 до ПАТ „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" про стягнення коштів
за договором банківського вкладу та
моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ „Всеукраїнський
Акціонерний Банк" на користь ОСОБА_5
заборгованість за договором
банківського вкладу № 751542/2014 в сумі 196745
грн. 22 коп. та на користь держави 1967 грн.
45 коп. судового збору. В задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що рішення суду першої інстанції
є необґрунтованим та незаконним в
зв'язку з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи;
недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального права; порушенням норм
процесуального права.

На думку апелянта, суд першої інстанції
безпідставно дійшов висновку про
обмеження прав позивача щодо отримання
грошових коштів, оскільки станом на
04.07.2014 року Банк повністю повернув
кошти ОСОБА_5 з її поточного рахунку, на
який було перераховано суму депозиту
та нараховані проценти після
дострокового припинення договору
банківського вкладу по заяві ОСОБА_5,
про що свідчить виписка з поточного
рахунку. Отже, за відсутністю предмета
спору, позовні вимоги ОСОБА_5 є
безпідставними, а тому заочне рішення
суду підлягає скасуванню.

Заочне рішення суду в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди не
оскаржується.

В засідання апеляційного суду
представник відповідача не з"явився;
про час та місце розгляду справи
повідомлений 15.08.2014р.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін, виходячи з
наступного.

По справі встановлено, що 24 лютого 2014
року між ОСОБА_5 та Публічним
акціонерним товариством
„Всеукраїнський Акціонерний Банк"
було укладено договір банківського
вкладу № 751542/2014, відповідно до якого
відповідач прийняв у позивача грошові
кошти в сумі 200000 грн. зі сплатою 25%
річних на строк 13 місяців (а.с.3).

13 березня 2014 року позивачем було
поповнено вклад на суму 500 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 599542 (а.с.4).

28 лютого 2014 року ОСОБА_5 подала заяву
про дострокове розірвання
вищевказаного договору банківського
вкладу, в якій відповідачем зазначено
дату повернення вкладу - 31 березня 2014
року (а.с.5). Відповідач 31 березня 2014 року
не повернув позивачу вклад, а лише
надав виписку по особовому рахунку.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з доведеності
факту неповернення Банком вкладу
позивачці, а тому дійшов висновку, що її
вимога про стягнення з відповідача
суми банківського вкладу в сумі 196745
грн. 22 коп. (за відрахуванням відсотків
в сумі 3754 грн. 78 коп.), є обґрунтованою, а
тому підлягає задоволенню. Відмовляючи
в задоволенні позовних вимог про
стягнення моральної шкоди, суд першої
інстанції зазначив, що ні Цивільним
кодексом України, ні Законом України
"Про банки і банківську діяльність" не
передбачена можливість відшкодування
моральної шкоди у зв'язку з неналежним
виконанням договірних зобов'язань
пункт 5 ст. 4 Закону України "Про захист
прав споживачів" передбачає право
споживача на відшкодування моральної
шкоди лише у випадках, коли така шкода
заподіяна небезпечною для життя і
здоров'я людей продукцією, що в даному
випадку відсутнє.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується апеляційний
суд, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства.

Частиною 2 статті 1060 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
банківського вкладу незалежно від його
виду банк зобов'язаний видати вклад або
його частину на першу вимогу вкладника.

В постанові Верховного Суду України
від 25 грудня 2013 року по справі №6-140цс13,
прийнятій відповідно до ст.360-7 ЦПК
України, висловлено правову позицію,
згідно з якою за змістом ст. 526 ЦК
України та ст. 1058 ЦК України, яка
регулює правовідносини, що випливають
з договору банківського вкладу,
зобов'язання банку з повернення вкладу
вважається виконаним, коли вкладнику
буде надана реальна можливість
отримати та розпорядитися на свій
розсуд вкладом. У випадку
перерахування коштів на поточний
банківський рахунок вкладника в цьому
ж банку, однак не надання вкладнику
можливості використання цих коштів
зобов'язання банку з повернення вкладу
не є виконаним.

З наданої позивачкою в судове
засідання апеляційного суду виписки по
особовим рахункам з 01.04.2014 по 14.08.2014
вбачається, що 31.03.2014 року відповідач
перерахував суму депозитного вкладу на
поточний рахунок ОСОБА_5 НОМЕР_1,
відкритий у відділенні №37 ПАТ „ВіЕйБі
Банк", незважаючи на подану нею 28.03.2014
року заяву про перерахування всієї
суми вкладу на її поточний рахунок,
відкритий у філії „Центральне РУ" АТ
Банк „Фінанси та Кредит".

Крім того, згідно з вказаною вище
випискою по особовому рахунку
позивачки, станом на 13.06.2014 року, тобто
вже після ухвалення 16.05.2014 року рішення
судом першої інстанції, на рахунку
ОСОБА_5 обліковувалась сума 190 000 грн.

Доказів того, що сума вкладу і
перерахованих відсотків були отримані
ОСОБА_5 з поточного рахунку НОМЕР_1
матеріали справи не містять, а тому
доводи відповідача про повернення ним
позивачеві вкладу, не можна визнати
доведеними.

Враховуючи наведене вище, сам факт
перерахування коштів на поточний
банківський рахунок вкладника в цьому
ж банку, але без доведення надання
вкладнику реальної можливості
отримати та розпорядитися на свій
розсуд вкладом, не може бути визнано
належним виконаним зобов'язання банку
з повернення вкладу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують правильний висновок
суду першої інстанції про задоволення
позову і не дають підстав для її
задоволення. Тому апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду -
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
„Всеукраїнський Акціонерний Банк" -
відхилити.

Заочне рішення Деснянського районного
суду м. Чернігова від 16 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: