Справа №: 398/8637/13-цРІШЕННЯ
"07" липня 2014 р. Олександрійський
міськрайонний суд Кіровоградської
головуючого Крімченко С.А.
при секретарі Величко Т.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Олександрії позовну
заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
застосування наслідків недійсності
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
відповідачів про скасування рішення
Постійно діючого Третейського суду
при Асоціації «Українських
виробників обладнання для станції
технічного обслуговування
автомобілів» по справі №133/31/10-2008
від 30.10.2008 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1 від 20.12.2006 року та визнання за
ОСОБА_2 права власності на 1/4 частки
квартири АДРЕСА_1 , а також скасування
державної реєстрації права власності
за ОСОБА_2. А також просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 від 26 червня 2012
року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_6 та
скасувати державну реєстрацію даного
договору купівлі-продажу та право
власності ОСОБА_5 на дану квартиру і
зобов'язати останнього повернути йому
1/4 частину квартири АДРЕСА_1. Мотивує
позов тим, що з 1991 року по 2008 рік
перебував в зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_2 Під час перебування в шлюбі в
грудні 2006 року ними була
приватизована квартира АДРЕСА_1.
Співвласниками даної квартири
являлися відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 та він. Квартира належала їм
на підставі Свідоцтва про право
власності на житло від 18.12.2006 року ,
виданого Олександрійською міською
радою .В 2008 році шлюб між ними був
розірваний і майно не ділилося. На
даний час йому стало відомо , що його
колишня дружина продала дану квартиру
ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу від 26 червня 2012 року,
посвідченого приватним нотаріусом
ОСОБА_6 При укладенні даного договору
купівлі-продажу відповідачка надала
нотаріусу рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
«Українських виробників обладнання
для станції технічного обслуговування
автомобілів» по справі №133/31/10-2008
від 30.10.2008 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1 від 20.12.2006 року та визнання за
ОСОБА_2 права власності на 1/4 частки
квартири АДРЕСА_1. Про наявність даного
рішення йому не було відомо, він нічого
не підписував, участі в засіданні не
приймав. Тому з метою захисту своїх
прав вимушений звернутися до суду.

Позивач і його представник в
судовому засіданні підтримали позов і
просять його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала,
пояснила, що в 2006 році після
приватизації квартири сплатила
позивачу 4000 грн. за його частку в даній
квартирі , про що позивач написав
розписку. Відзив на позовну заяву,
подану в третейський суд підписував
позивач. Вона надала в третейський суд
відзив і розписку позивача .

Представник ОСОБА_2 підтримала
позицію відповідачки і вважає, що
позов не підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала ,
пояснивши, що її мати ОСОБА_2
розрахувалася з позивачем за його
частку в спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав,
пояснив, що в червні 2012 році придбав
дану квартиру за 124 000 грн. для
багатодітної сім ї своєї дочки, з часу
придбання несе затрати по утриманню
квартири. В липні 2012 року він знайшов
позивача і повідомив, що він купив дану
квартиру і порадив звертатися до його
колишньої дружини ОСОБА_2 , якщо у
нього є якість майнові претензії до
останньої щодо продажу квартири. За
його зверненням в управління юстиції
щодо перевірки правомірності
укладення нотаріусом ОСОБА_6 договору
купівлі-продажу спірної квартири ,
він отримав відповідь, що дії ОСОБА_6 є
правомірними.

Представник ОСОБА_5 вважає що позов
не підлягає задоволенню , ОСОБА_5 є
добросовісним набувачем , дії
нотаріуса ОСОБА_6 згідно проведеної
перевірки визнані правомірними.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників вважає що позов не
підлягає задоволенню.

Стаття 15 ЦК України передбачає
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення
, невизнання або оспорювання.

Встановлено, що на підставі рішення
Постійно діючого Третейського суду
при Асоціації «Українських
виробників обладнання для станції
технічного обслуговування
автомобілів» по справі №133/31/10-2008
від 30.10.2008 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 визнано дійсним договір
купівлі-продажу 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1 від 20.12.2006 року та визнано за
ОСОБА_2 право власності на 1/4 частки
квартири №199 в будинку по АДРЕСА_1

26 червня 2012 року був укладений
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 , посвідчений приватним
нотаріусом ОСОБА_6 Право власності на
дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_5

Ухвалою Олександрійського
міськрайонного суду від 7 липня 2014
року вимогу позивача про скасування
рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації «
Українських виробників обладнання
для станції технічного обслуговування
автомобілів» по справі №133/31/10-2008
від 30.10.2008 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання дійсним договору
купівлі-продажу 1/4 частки квартири
АДРЕСА_1 від 20.12.2006 року та визнання за
ОСОБА_2 права власності на 1/4 частки
квартири АДРЕСА_1 - залишено без
розгляду.

Відповідно до змісту ч.3 ст.215 ЦК
України та роз яснень, які надав
Пленум Верховного суду України в п.10
постанови від 6 .11.2009 року № 9 « Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними«, вимога про повернення
майна , переданого на виконання
недійсного правочину, за правилами
реституції може бути пред явлена
тільки стороні недійсного правочину.

Норма ч.1 ст.216 ЦК України не може
застосовуватися як підстава позову
про повернення майна, переданого на
виконання недійсного правочину, яке
було відчужене третій особі. Не
підлягають задоволенню позови
власників майна про визнання
недійсними наступних правочинів щодо
відчуження цього майна , які були
вчинені після недійсного правочину. У
цьому разі майно може бути витребувано
від особи, яка не є стороною недійсного
правочину, шляхом подання
індикаційного позову, зокрема від
добросовісного набувача, - з підстав,
передбачених ч.1 ст.388 ЦК України.

Позивач не являвся стороною
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 26.06.2012 року, посвідченого
приватним нотаріусом ОСОБА_6 і тому не
підлягає задоволенню його вимога про
визнання даного договору недійсним.

В разі задоволення вимоги про
скасування рішення Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації «
Українських виробників обладнання
для станції технічного обслуговування
автомобілів» по справі №133/31/10-2008
від 30.10.2008 року позивач міг би
пред'явити індикаційний позов про
витребування майна від
добросовісного набувача з підстав,
передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України.

В задоволенні інших позовних вимог
необхідно також відмовити.

Керуючись ст. ст. 215, 216 ЦК України ,
ст.ст. 209, 215 ЦПК України,-

Вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу недійсним та
застосування наслідків недійсності
правочину відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Кіровоградської
області через Олександрійський
міськрайонний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя