АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9779/2014
Головуючий у 1- й інстанції: Белоконна
Доповідач: Гаращенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою представника ОСОБА_2 за
довіреністю - ОСОБА_3 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 17 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м.
Києві, третя особа: Комунальне
підприємство "Автодорсервіс", про
визнання договору дійсним, визнання
права власності та звільнення майна
з-під арешту, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про визнання договору
дійсним, визнання права власності та
звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 1
червня 2012 року між ним та ОСОБА_4 був
укладений договір купівлі-продажу
транспортного засобу за умовами якого
відповідач продав позивачу автомобіль
марки «OpelColombo», 2006 р. випуску, держ.н.з. №
НОМЕР_1 за суму 8 300 доларів США.

За умовами даного договору відповідач
повинен був після сплати повної суми
коштів обумовленої сторонами, зняти
автомобіль з реєстрації в органах МРЕО
і передати позивачу. Умовами договору
також було передбачено, що частина суми
а саме 2100 доларів США, позивач сплачує
відповідачу ОСОБА_4 протягом 10 місяців.

На підставі відкритого 03.09.2013 р. ВДВС
Оболонського РУЮ у м. Києві виконавчого
провадження на підставі виконавчого
листа № 2-4687, виданого Оболонським
районним судом м. Києва щодо стягнення
з ОСОБА_4 на користь «Автодорсервіс»
суми боргу у розмірі 48 684,20 грн.
постановою державного виконавця від
03.09.2013 р. було накладено арешт на майно
боржника ОСОБА_4 та оголошено заборону
на його відчуження. По становою
державного виконавця від 04.11.2013 р.
оголошено розшук майна боржника, а саме
транспортних засобів, одним з яких є
автомобіль марки «Opel Colombo», 2006 р.
випуску, держ. н.з. № НОМЕР_1.

22 листопада 2013 р. спірний автомобіль
був затриманий працівниками ДАІ та
вилучений.

Вважаючи своє право порушеним позивач
звернувся з позовом до суду.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 17 червня 2014 р. в задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції представник ОСОБА_2 за
довіреністю - ОСОБА_3 подала апеляційну
скаргу в якій просила рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що суд
першої інстанції прийшов до хибного
висновку, що договір купівлі-продажу
автомобіля між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не
укладався, та безпідставно не
застосував норми права, на які
посилався позивач в своєму позові.

Позивач обґрунтовано вважає, що він
набув право власності на автомобіль з
дати підписання договору
купівлі-продажу та передачі йому
автомобіля.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення учасників процесу які
з'явились у судове засідання, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
11 червня 2012 р. між сторонами був
укладений договір купівлі-продажу
транспортного засобу, відповідно до
умов якого позивач зобов'язується
купити та оплатити вартість автомобіля
марки «ОреlСоmbо», 2006 року випуску, д.н.з.
НОМЕР_1 в розмірі 8300,00 доларів США (а.с.8).

Також відповідно до умов зазначеного
договору відповідач повинен був після
повної сплати грошових коштів
позивачем, зняти автомобіль з
реєстрації в органах МРЕО і передати
його позивачу. Умовами договору було
передбачено, що частину суми, а саме
2100.00 доларів США позивач зобов'язувався
сплатити протягом десяти місяців після
його укладення (а.с.8).

Суд першої інстанції встановив, що
відповідно до розписок, наявних
матеріалах справи, станом на 07 грудня
2012 року позивач загалом сплатив за
спірний автомобіль 8 100,00 доларів США
(а.с.9-15).

Суд першої інстанції вірно встановив,
що згідно з п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодекс.

Письмова форма договору
купівлі-продажу автомобіля
передбачена й постановою Кабінету
Міністрів України від 7 вересня 1998 року
№ 1388, якою затверджені Правила
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин на шасі, автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок
(далі Правила), згідно з п. 2 яких вони є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб.

Відповідно до п.8 зазначених Правил
державна реєстрація транспортних
засобів здійснюється за умови його
попереднього зняття йото з обліку в
підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 40 цих Правил зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо
договір про відчуження майна підлягає
державній реєстрації, право власності
у набувача виникає з моменту такої
реєстрації.

Отже, судом було встановлено, що
спірний автомобіль не був знятий з
обліку в органах ДАІ та залишився
зареєстрованим за відповідачем.

Пунктом 42 Правил державної реєстрації
та обліку автомобілів, автобусів, а
також самохідних машин на шасі,
автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок
передбачено, що у разі коли
транспортний засіб знімається з обліку
у зв'язку з його відчуженням, у
свідоцтві про реєстрацію (технічному
паспорті) або на копії реєстраційної
картки, що додається до свідоцтва про
реєстрацію на пластиковій основі
робиться запис: "Транспортний засіб
знято з обліку для реалізації".
Відповідно до п. 8 зазначених Правил,
правомірність придбання транспортного
засобу підтверджується зазначеними в
них документами, зокрема довідкою -
рахунком, виданою за формою згідно з
додатком № 1, видана суб'єктом
господарювання, діяльність якого
пов'язана з реалізацією транспортних
засобів та їх складових частин, що
мають ідентифікаційні номери, та
іншими посвідченими у встановленому
порядку документами, що встановлюють
право власності автомобіля.

Крім того згідно зі ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Позивач не надав суду доказів того, що
вказаний автомобіль був переданий йому
відповідачем. В судовому засіданні
позивач пояснив, що відповідач видав
йому довіреність на право керування
спірним транспортним засобом, без
права зняття з обліку і постановки на
облік. Але вказана довіреність суду не
була надана, так як і докази на
підтвердження передачі авто позивачу у
власність.

Крім того судова колегія встановила, що
позивачем надані суду тільки копії
розписок, а не оригінали на
підтвердження оплати ним коштів
відповідачу за автомобіль, але
розписки написані різним почерками.
Так, розписка на а.с 9 відрізняється від
інших розписок у справі, хоча усі вони
написані від імені позивача.

З самих розписок не можливо встановити
чи дійсно відповідач отримував
вказані гроші і приймав на себе будь
які зобов'язання.

Інших доказів на підтвердження нібито
отримання відповідачем коштів на
оплату автомобіля сторони суду не
надали.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що у встановленому порядку договір
купівлі-продажу спірного автомобіля
між сторонами укладений не був.

Щодо застосування ст. 220 ЦК України, то
вимоги вказаної статті стосуються
правових наслідків недодержання
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення. Підписаний сторонами
договір укладений в простій письмовій
формі та його нотаріальне посвідчення
не є обов'язковим згідно з вимогами
закону.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу належить
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
за довіреністю - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 17 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді