АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року. Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В., Нежури В.А.

при секретарі - Меєчко Д.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
03 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя, в якому з урахуванням
уточнень просила виділити їй 2/3 частини
однокімнатної квартири АДРЕСА_1,
пральну машину, «Індезит» вартістю 3000,00
грн., духовку електричну «Фагор»
вартістю 4000,00 грн., а у власність
відповідача виділити 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1, холодильник
«Самсунг» вартістю 4000,00 грн., телевізор
«Шарп» вартістю 8 000,00 грн.,
мікрохвильову піч вартістю 4000,00 грн.,
плиту електричну «Фагор» вартістю 3000,00
грн., пилосос «Самсунг» вартістю 600,00
грн., а також автомобіль «Форд-Фьюжн» 2010
р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
вартістю 95 000,00 грн., стягнувши з
відповідача на її користь грошову
компенсацію Ѕ частини цього автомобіля
у розмірі 47 500,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог
зазначала, що зазначене майно було
придбано у шлюбі з відповідачем, який
було укладено 20.12.2002 р.

При поділі квартири просила
відступити від рівності часток сторін,
з урахуванням проживання з нею
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дарницького районного
суду м. Києва від 03.06.2014 р. позов
задоволено частково.

Виділено у власність ОСОБА_1
автомобіль марки «Форд Фьюжн», 2010 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
холодильник марки «Самсунг», телевізор
марки «Шарп», мікрохвильову піч,
комп'ютер, плиту електричну «Фагор»,
пилосос «Самсунг».

Виділено у власність ОСОБА_2
пральну машину «Індезіт», духовку
електричну «Фагор».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 грошову компенсацію за Ѕ
частину вартості автомобіля, у розмірі
47 500,00 грн.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1 222,00 грн.

Справа № 753/10051/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/9292/2014 Головуючий у
суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І. В апеляційній
скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду
скасувати в частині виділення у його
власність автомобіля «Форд-Фьюжн» 2010 р.
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
стягнення з нього на користь ОСОБА_2
грошової компенсації вартості Ѕ
частини цього автомобіля в розмірі 47
500,00 грн., і просив ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та неправильне застосування
норм матеріального і процесуального
права.

Зазначав, що суд першої інстанції
неправильно застосував положення
ст.ст. 69-72 СК України, ст.372 ЦК України, а
також роз'яснення, викладені у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та
поділ спільного майна подружжя» від
21.12.2007 р. №11.

Звертав увагу на те, що суд не
урахував його незгоду на отримання
грошової компенсації та положення ч.2
ст.365 ЦК України, відповідно до якої суд
постановляє рішення про припинення
особи на частку у спільному майні за
умови попереднього внесення позивачем
вартості цієї частки на депозитний
рахунок суду, а у разі, коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності. .

Вказував на те, що суд
безпідставно відхилив висновок
автотоварознавчого дослідження та не
допитав особу, яка його проводила,
натомість послався на висновок
автотоварознавчої експертизи при
проведенні якої експерт автомобіль не
оглядав, і не урахував при визначенні
його вартості, що він мав технічні
пошкодження після ДТП.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну
скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_2 та її представник просили
відмовити в задоволенні апеляційної
скарги, посилаючись на те, що її доводи
не грунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Зазначали, що в суді першої
інстанції ОСОБА_1 не заперечував проти
виділення у його власність автомобіля,
і не погоджувався лише з вартістю
автомобіля та розміром грошової
компенсації 1/2 його частки. На
підтвердження своїх доводів надав звіт
про оцінку ринкової вартості
транспортного засобу з явно заниженою
ціною, та неодноразово на вимогу
експерта відмовлявся надати
автомобіль для огляду.

Також вказували на те, що
відповідач не надав доказів на
підтвердження пошкодження автомобіля
внаслідок ДТП, що могло б істотно
вплинути на його вартість.

Вважали поведінку ОСОБА_1
недобросовісною з огляду на те, що він
одноосібно користуючись автомобілем,
після ухвалення судового рішення
розпорядився ним на власний розсуд,
переоформивши його на іншу особу.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які приймали участь в
судовому засіданні, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України,
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба, тощо) самостійного
заробітку (доходу).

За змістом ч.1 ст.70 цього Кодексу у
разі поділу майна частки майна
подружжя є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_2 в частині виділення у власність
ОСОБА_1 автомобіля «Форд Фьюжн», 2010 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та
про стягненням з нього на користь
позивача грошової компенсації Ѕ
частини вартості автомобіля у розмірі
47 500,00 грн., суд першої інстанції виходив
з того, що частки подружжя в майні, що є
його спільною сумісною власністю, є
рівними, а також з вартості цього
автомобіля відповідно до висновку
судової автотоварознавчої експертизи
від 27.12.2013 р.

Покладаючи в основу рішення
зазначений висновок експерта, суд
першої інстанції правильно виходив з
того, що він був виконаний відповідно
до ухвали суду особою, яка була
попереджена про кримінальну
відповідальність, і є об'єктивним.

Відповідач не надав будь-яких
доказів, які б підтверджували доводи
про те, що експерт не урахував технічні
пошкодження автомобіля, що виникли
внаслідок ДТП. Заяв про відвід експерта
чи експертної установи, клопотань про
призначення додаткової чи повторної
експертизи він не подавав, ухилився від
вимог експерта про надання автомобіля
для огляду.

В письмових поясненнях та в суді
першої інстанції ОСОБА_1 не заперечував
проти виділення у його власність
автомобіля, і не погоджувався лише з
його вартістю та розміром грошової
компенсації. На підтвердження своїх
доводів надав звіт про оцінку ринкової
вартості транспортного засобу, який
суд обґрунтовано не прийняв до уваги.

Ураховуючи наведене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи та ухвалив законне і
обґрунтоване рішення.

Про те, що відповідач не
заперечував проти виділення йому
автомобіля свідчать і подальші його
дії щодо відчуження цього
транспортного засобу ОСОБА_6, яке ним
було здійснено 02.07.2014 р., що
підтверджується додатком до відповіді
Управління ДАІ УМВС України у
Вінницькій області від 22.07.2014 р.

Рішення суду в частині іншого
поділу майна сторонами не
оскаржувалось.

Зважаючи на викладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 03 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Судді: