Справа № 2034/3943/14-ц
Провадження №2/635/1894/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

27 серпня 2014 року Харківський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Березовської І.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Коваленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в сел.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - Управління служб у справах
дітей Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

13 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду зі вказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначила, що
ОСОБА_3, який є батьком її сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, не приймає участі у його
вихованні, не спілкується з ним,
ухиляється від виконання своїх
батьківських обов'язків, допомоги на
утримання сина не надає, на теперішній
час має значну заборгованість за
аліментами.

Посилаючись на вказані обставини,
ОСОБА_2 просила позбавити ОСОБА_3
батьківських прав щодо сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали з підстав,
викладених в позові. При цьому позивач
зазначила, що відповідач не
спілкується з сином на протязі 8
останніх років, за цей час жодного разу
не привітав з днем народження, аліменти
сплачує не в повному обсязі. Так, до 2010
року сплачував по 150 грн. на місяць, з 2010
року по 200 грн. на місяць, а з восени 2013
року по 300 грн., що є недостатнім для
утримання дитини. Крім того,
відповідач в минулому та в цьому році
відмовився надати дозвіл на виїзд сина
за кордон, тим самим, позбавивши сина
відпочинку.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на те, що позивач перешкоджає йому у
спілкуванні з сином, вона змінила місце
проживання та не повідомила йому нову
адресу. До теперішнього часу місце
мешкання сина йому було невідомо. Він
приходив до сина за старою адресою,
проте двері йому ніхто не відчиняв. Він
звертався до позивачки письмово щодо
його участі у вихованні сина, але
позивач не надала йому такої
можливості. Що стосується аліментів, то
він їх сплачує щомісячно в розмірі 1/4
частини від заробітку, перераховуючи
на картковий рахунок ВДВС. Відповідач
також стверджує, що жодним чином не
відмовляв позивачці у наданні дозволу
на виїзд сина за кордон, а лише
намагався отримати більш повну
інформацію про подорож.

Представник третьої особи Управління
служб у справах дітей Департаменту
праці та соціальної політики
Харківської міської ради Ананченко
Л.Б., належним чином повідомлена про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилася, надала заяву, в
якій позовні вимоги підтримала,
просила розглядати справу за її
відсутності, а також надала для
залучення до матеріалів справи
висновок Управління служб у справах
дітей про доцільність позбавлення
ОСОБА_3 батьківських прав.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
представника позивача, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази в їх
сукупності, приходить до висновку, що
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Судом встановлено, а особами, які
беруть участь у справі, не оспорюється,
що ОСОБА_2 знаходилася з ОСОБА_3 у шлюбі
з 25 грудня 1999 року. Згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 04
жовтня 2005 року шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 розірвано, про що в Книзі
реєстрації розірвання шлюбів зроблено
відповідний актовий запис за № 240 від 31
травня 2005 року. (а.с. 4)

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження
серії НОМЕР_2 від 20 червня 2000 року ), на
утримання якого з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/4
частини з усіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 17 грудня 2004 року
та до досягнення дитиною повноліття.
(а.с.5)

Неповнолітній ОСОБА_4 постійно
проживає зі своєю матір'ю, позивачкою
ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України
однією з підстав позбавлення особи
батьківських прав є ухилення від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини.

Разом з тим, така санкція як
позбавлення батьківських прав, з
огляду на зміст норми закону (п. 2 ч. 1 ст.
164 СК України), може застосовуватися
лише тоді, коли батько, мати не просто
не виконує свої обов'язки по вихованню
дитини, а й ухиляється від їх виконання,
тобто за умови доведення винної
поведінки того з батьків, який свідомо
нехтує здійсненням своїх обов'язків,
передбачених ст. 150 СК України.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав» (зі
змінами, внесеними згідно з постановою
Пленуму Верховного Суду України № 20
від 19 грудня 2008 року) визначено, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справ, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Як встановлено судом, відповідач
дійсно тривалий час зі своїм сином не
спілкується, у школі за місцем навчання
ОСОБА_4 не буває, вихованням сина
займається ОСОБА_2

Разом з тим, судом також встановлено, та
не заперечується сторонами, що ОСОБА_2
створила нову сім'ю та в 2006 році
змінила місце проживання, не
повідомивши нову адресу відповідачу,
чим створила перешкоди відповідачу у
спілкуванні з сином.

ОСОБА_3 щомісячно сплачує аліменти на
утримання сина шляхом перерахування
грошових коштів на картковий рахунок
ВДВС Харківського районного
управління юстиції. (а.с. 25-52)

Згідно розрахунку заборгованості по
стягненню аліментів, виконаного
державним виконавцем ВДВС
Харківського районного управління
юстиції Харківської області Нагорною
К.В., сума заборгованості ОСОБА_3 за
аліментами станом на 08 серпня 2014 року
за весь період стягнення аліментів
складає 5 703 грн. 69 коп.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не
надано безспірних доказів винної
поведінки відповідача та свідомого
ухилення ним від виконання своїх
обов'язків по вихованню сина.

Що стосується наявної заборгованості
за аліментами, то сам по собі факт
наявності такої заборгованість не
може бути достатньою підставою для
визнання доведеним ухилення
відповідача від участі у вихованні
сина.

Крім того, в судовому засіданні сама
позивачка підтвердила, що до 2013 року
ніяких претензій до відповідача з
приводу утримання та виховання сина
вона не пред'являла, а з позовом про
позбавлення батьківських прав
звернулася у зв'язку з тим, що
відповідач у відповідь на її звернення
до нього в минулому році та в цьому році
за нотаріально посвідченою згодою на
виїзд сина такої згоди не надав, тобто
створив перешкоду у оформленні
документів для виїзду сина за кордон.

Отже, зверненню до суду з вказаним
позовом передувала саме відмова ОСОБА_3
у наданні дозволу на виїзд сина за
межі України, який ОСОБА_2 не позбавлена
можливості отримати іншим шляхом,
зокрема шляхом пред'явлення
відповідного позову до суду.

Суд також не погоджується з висновком
Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
доцільність позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 19 СК
орган опіки та піклування подає до суду
письмовий висновок щодо вирішення
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Згідно із ч. 6 ст. 19 СК України суд може
не погодитися з висновком органу опіки
та піклування, якщо він є недостатньо
обґрунтованим, суперечить інтересам
дитини.

Вказаний висновок про доцільність
позбавлення відповідача батьківських
прав, суд вважає формальним, оскільки в
ньому повно та всебічно не з'ясовано
ставлення батька до дитини, причини
спору, що виник між сторонами, не
зазначено будь-яких об'єктивних даних
про ухилення відповідача від виконання
батьківських обов'язків. Крім того,
посилання у висновку на те, що ОСОБА_3
матеріально не утримує сина
спростовується вказаним вище фактом
сплати ним аліментів, довідки, на які
посилається Управління служб у справах
дітей не містять дати та вихідного
номеру документу.

Що стосується заяви неповнолітнього
ОСОБА_4, то суд вважає, що вона носить
виключно емоційний характер через
взаємовідносини, що склалися між
батьками дитини.

Враховуючи те, що позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а позивачем
безспірних доказів свідомого
нехтування відповідачем своїми
обов'язками щодо виховання дитини не
надано, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Одночасно з цим, суд вважає за
необхідне попередити відповідача про
необхідність належного ставлення до
виконання батьківських обов'язків та
обов'язок ставити у пріоритет інтереси
сина, сприяти матері у здійсненні
передбачених ст. 150 СК України
обов'язків щодо виховання та розвитку
дитини.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
судові витрати суд залишає за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209,212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа - Управління служб у
справах дітей Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про позбавлення
батьківських праввідмовити.

Судові витрати віднести за рахунок
позивача.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Харківський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -
І.В. Березовська