Справа 328/2402/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 серпня 2014 року
м. Токмак

Токмацький районний суд
Запорізької області

у складі: головуючого:
Ушатого І.Г.

при секретарі: Дудка
С.В.

з участю прокурора
Мітленко С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в Токмацькому районному
суді цивільну справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
орган опіки та піклування Токмацької
міської ради Запорізької області,
Токмацький районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Запорізькій області про усунення
перешкод у користуванні будинком
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

08.07.2014 року позивач звернулася до
суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
будинком шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку, третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: орган опіки та
піклування Токмацької міської ради.

В обгрунтування свого позову ОСОБА_1
вказала, що на підставі свідоцтва про
право на спадщину від 04.04.2011 р. виданого
державним нотаріусом Токмацької
державної нотаріальної контори
Зиріною О.Ю. за №985 та зареєстрованого
КП "Абрис" Токмацької міської ради
21.04.2011р. позивач є власницею житлового
будинкуАДРЕСА_1.

03.04.2012р. ОСОБА_1 зареєструвала в
своєму будинку свою онуку ОСОБА_2 та
двої її неповнолітніх дітей ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Після цього онука позивачки вселилася
разом з дітьми до будинку.

Позивач зазначила, що під час
проживання в одному будинку відповідач
почала ставитися до неї дуже погано.
Виганяла її з дому, не впускала до
будинку, позивач змушена була
проживати в літній кухні. Онука
постійно вчиняла з нею сварки, вона
людина похилого віку та бажає
проживати у власному будинку, а не в
літній кухні, де зовсім ніяких умов для
проживання немає. Крім того стан
здоров'я позивачки є вкрай
незадовільним і через постійні сварки
лише значно погіршується.

Позиція позивачки вирішити спір без
звернення до суду не була прийнята
відповідачкою.

Згідно ст.ст.64, 156 ЖК України, до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать дружина власника,
їх діти і батьки; членами сім'ї власника
може бути визнано й інших осіб, якщо
дані особи постійно проживають разом з
власником і ведуть з ним спільне
господарство.

Позивач вказала, що її онука не є
членом її сім'ї та спільне господарство
ними не ведеться.

Таким чином, підставами
виникнення у члена сім'ї власника права
на прописку та проживання в житловому
приміщенні являється наявність
сімейних відносин, ведення спільного
господарства, яке не можливе без
спільного проживання з власником, а
також взаємні права та обов'язки з
власником.

Відповідачку позивачкою було
допущено до користування її будинком з
тієї підстави, що вона не мала де
проживати, позивачці було шкода її та
дітей. В теперішній час відповідач
робить її життя нестерпним, принижує її
та виганяє з власного будинку, закриває
в літній кухні.

Згідно п.15 Постанови Пленуму ВСУ
від 01.11.1996 р. №9 "Про застосування
Конституції України при здійсненні
правосуддя" - наявність чи відсутність
прописки сама по собі не може бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача ( власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Відповідно до п.5 Постанови
Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 р. "Про деякі
питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України" при розгляді спорів, що не
урегульовані житловим законодавством,
суд застосовує норми цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод в здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України
власник житлового будинку, квартири
має право використовувати помешкання
для власного проживання, проживання
членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України,
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Ч.7 цієї ж статті
говорить про те, що діялність власника
не може бути обмежена чи припинена або
власника може бути зобов'язано
допустити до користування його майном
інших осіб лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Згідно ст.41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Право приватної власності
набувається в порядку визначеному
законом. Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

26.06.2014р. позивачка звернулася з
заявою про неправомірні дії ОСОБА_2 до
Токмацького МВ ГУМВС України в
Запорізькій області, але жодного
результату це не дало.

В зв'язку з цим позивач просить суд
усунути перешкоди у користуванні
житловим будинкомАДРЕСА_1 шляхом
виселення з будинку ОСОБА_2 разом з її
дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та зняти ОСОБА_2 разом з її
дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з реєстраційного обліку за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 29.07.2014р. для
захисту інтересів малолітніх дітей
відповідача було залучено прокурора, а
також у зв'язку з тим, що в позові ОСОБА_1
просить суд зняти з реєстраційного
обліку відповідача та її дітей було
залучено до участі в справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
Токмацький районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Запорізькій області.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала повністю, пояснила, що
відповідач ОСОБА_2 є її рідною онукою,
Вона зареєструвала в своєму будинку
онуку з її двома дітьми, так як тим не
було де жити. Онука з дітьми живе в
будинку, а вона змушена була перейти
жити в літню кухню. Онука влаштовує з
нею сварки, через що вона змушена була
піти з дому. В зв'язку з цим вона просила
суд виселити її онуку з правнуками з її
будинку.

Відповідач в судовому засіданні
заперечувала проти позову, пояснила, що
вона фактично виросла в цьому будинку
та проживала у бабусі з перервами все
життя, за домовленістю з бабусею вона
разом з дітьми мешкала у будинку, а
бабуся мешкала у літній кухні. Вона
сплачувала та сплачує комунальні
платежі, за власний рахунок завела до
будинку воду. Сварок з бабусею вона не
влаштовувала, навпаки бабуся її з
дітьми почала виганяти з дому, коли
вона відмовилася робити ремонт в
будинку. Батько дітей постійно їздить
на заробітки та зареєстрований у
родичів в м.Молочанськ Токмацького
району. Свого житла ні вона, ні її
чоловік не мають.

Представник служби у справах дітей
виконавчого комітету Токмацької
міської ради в судове засідання не
з'явилася, в своїй заяві просила суд
справу розглянути без її участі. В
доданому до заяви висновку№01-13/434 від
01.08.2014р. зазначила, що за адресою
АДРЕСА_1 зареєстровані малолітні діти:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 Дозвіл органу опіки та
піклування на вчинення правочинів щодо
нерухомого майна дитини надається лише
у разі гарантування збереження її
права на житло. На даний час мати ОСОБА_2
не має іншого місця проживання.
Виходячи з вищевикладеного служба у
справах дітей не дає згоду на зняття з
реєстрації та виселення з дому за
адресою: АДРЕСА_1 малолітніх дітей:
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору Токмацького районного
відділу Управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області в судове засідання
не з'явився, в своїй заяві просив справу
розглянути без його участі, проти
позову не заперечував.

Прокурор в судовому засіданні
підтримав позицію служби у справах
дітей виконавчого комітету Токмацької
міської ради та з метою захисту
інтересів малолітніх дітей
відповідача -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 вважав
неприпустимим їх виселення та зняття з
реєстрації.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
пояснила, що вона є сусідкою сторін і
знає, що ОСОБА_1 проживає в літній кухні,
яка погано опалюється і бажає жити в
будинку, відповідач жила дитиною в
будинку бабусі, останні три роки теж
живе в будинку бабусі, особисто не
бачила конфлікту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
про відносини їх нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснила, що вона про працювала 25 років
квартальною на вулиці, де мешкають
сторони, їй відомо що ОСОБА_1 в
дитинстві виховувала ОСОБА_2, потім
онука поїхала за кордон. Після смерті
чоловіка ОСОБА_1 почала хворіти і
зареєструвала в своєму будинку онуку.
Тепер ОСОБА_2 не пускає ОСОБА_1 в будинок
і та живе в літній кухні, де взимку
холодно. Одного разу вона йшла мимо
двору ОСОБА_1 і чула як пищали діти в
дворі. Про сварку вона дізналася зі
слів ОСОБА_1, яка розказала, що ОСОБА_2 її
побила та поміняла замки на будинку.
Конфлікт почався в травні 2014р., коли
ОСОБА_1 повернулася з лікарні і сказала
ОСОБА_2, що буде жити в будинку. Все це
вона знає зі слів ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 є дружиною рідного
брата її бабусі, знає, що ОСОБА_2 є
онукою ОСОБА_1. На початку червня 2014р. до
неї прийшла ОСОБА_1 і розповіла, що
вдома був конфлікт, її лаяли, штовхали,
вона впала. Деякий час ОСОБА_1 жила в
неї, вони поїхали в міліцію, написали
заяву, потім через декілька днів ОСОБА_1
пішла додому. Потім о 4 годині ранку
ОСОБА_1 знову прийшла до неї, бо їй
стукали в двері. Вона знову жила в неї,
знову була написана заява. ОСОБА_1 не
живе в своєму будинку, а в літній кухні.
Зі слів ОСОБА_1 в будинок та не може
зайти, так як в ньому замінено замки.
Про конфлікт між сторонами вона знає зі
слів ОСОБА_1 Було написано дві заяви до
міліції 09 та 27 червня 2014р..

У суду немає підстав ставити під
сумнів показання свідків і таких
доказів суду не надано.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
думку прокурора, допитавши свідків,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовна заява задоволенню не підлягає
з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником житлового
будинкуАДРЕСА_1, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину від
04.04.2011 р. виданим державним нотаріусом
Токмацької державної нотаріальної
контори Зиріною О.Ю. за №985 та витягом
про державну реєстрацію прав№29749041 КП
"Абрис" Токмацької міської ради №
запису 5036 в книзі 20 від 21.04.2011р.

Довідкою Токмацького РВ УДМС
України в Запорізькій області від
10.07.2014р. підтверджується, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1.

Довідкою про склад сім'ї
квартального комітету "Лівобережний"
від 10.07.2014р. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкає
за адресою: АДРЕСА_1 разом з дітьми
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно запису актів
громадянського стану Торревьєха номер
243 L076184 P 483 ОСОБА_3 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 в лікарні Торревьєха,
батько ОСОБА_7 син ОСОБА_8 і ОСОБА_2, що
народився в Україні ІНФОРМАЦІЯ_3 мати
ОСОБА_2 дочка ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що
народилася в Україні ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно пояснення свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_12 та ОСОБА_9, ніхто з них особисто
не був свідком сварок між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, про сварки вони дізналися зі
слів ОСОБА_1

Згідно висновку за повідомленням
ОСОБА_13 від 27.06.2014р. по заяві ОСОБА_1
відсутні ознаки будь-якого складу
злочину, оскільки під час проведення
перевірки інформація наведена в
повідомленні не знайшла свого
підтвердження, перевірку по заяві
ОСОБА_1 припинено.

Наявність таких даних в
матеріалах справи суд не вважає
достатніми підставами для виселення
відповідача відповідно до ст.116 ЖК
України, оскільки вказаною нормою
передбачено виселення у тому разі, коли
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними.
Заходи громадського впливу до
відповідачки не застосовувалися.
Будь-яких доказів неправомірної
поведінки відповідача ОСОБА_1 суду не
надала. В матеріалах справи відсутні
докази наявності у відповідача іншого
житла придатного для проживання її
разом з малолітніми дітьми.

Крім того, з метою забезпечення
прав малолітніх дітей, суд не вбачає за
можливе залишити дітей відповідачки
проживати у будинку позивачки,
виселивши лише відповідачку.

Позивач крім посилання на норми ЖК
України, також посилається на ст.391 ЦК
України. Суд вважає, що захист права
власності позивачки не є пріоритетним
по відношенню до права дітей на житло,
яке закріплене у принципі 4 Декларації
прав дитини від 20 листопада 1959 р.
Відповідно до ст.18 ЗУ "Про охорону
дитинства" діти - члени сім'ї власника
жилого приміщення мають право
користуватися займаним приміщенням
нарівні з власником. Відповідно до ст.3
Конвенції про права дитини в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, ... судами...,
увага приділяється найкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Служба у справа дітей виконавчого
комітету Токмацької міської ради та
прокурор Токмацької міжрайонної
прокуратури з метою захисту інтересів
та житлових прав дітей заперечують
проти виселення малолітніх дітей
відповідача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Таким чином, зібрані у справі
докази та їх належна оцінка вказують на
відсутність підстав для задоволення
позову, а тому в задоволенні позову
ОСОБА_1 ОСОБА_2, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: орган опіки та піклування
Токмацької міської ради Запорізької
області, Токмацький районний відділ
Управління державної міграційної
служби України в Запорізькій області
про усунення перешкод у користуванні
будинком шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку, необхідно
відмовити..

Керуючись ст.ст.15, 214, 215, 218 ЦПК України,
ст.ст.319, 383, 391 Цивільного кодексу
України, ст.116 ЖК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору:
орган опіки та піклування Токмацької
міської ради Запорізької області,
Токмацький районний відділ Управління
державної міграційної служби України в
Запорізькій області про усунення
перешкод у користуванні будинком
шляхом виселення та зняття з
реєстраційного обліку- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення в Токмацький районний
суд.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя/підпис/
З оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області
І.Г. Ушатий