Справа № 167/839/13-ц Провадження №
22-ц/773/799/14 Головуючий у 1 інстанції:
Сіліч І.І. Категорія: 46 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів - Осіпука В.В., Русинчука М.М.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
поділ спільного майна подружжя за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на
рішення Рожищенського районного суду
Волинської області від 08 квітня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

В травні 2013 року ОСОБА_1 звернулась з
позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного
майна подружжя. Вимоги обґрунтувала
тим, що за час шлюбу ними був придбаний
будинок АДРЕСА_1 і належить їй та
відповідачу на праві спільної сумісної
власності. У зв'язку з розірванням
шлюбу просила провести поділ будинку,
виділивши їй 2/3 частини.

Рішенням Рожищенського районного суду
Волинської області від 08 квітня 2014 року
позов задоволено частково. Суд вирішив
поділити житловий будинок з
господарсько-побутовими спорудами
АДРЕСА_1. ОСОБА_1 виділено 1/2 частини
житлового будинку та
господарсько-побутових споруд: по
житловому будинку -кімната 1-4 пл. 7,5
кв.м., кімната 1-5 пл. 19,2 кв.м., кімната 1-6
пл. 2,3 кв.м., кімната 1-7 площею 9,9 кв.м.,
кімната 1-8 площею 1,6 кв.м., загальною
вартістю 133955,00 грн. З
господарсько-побутових споруд
позивачу виділено: відкрита веранда (а)
вартістю 7095,00 грн., ганок (а3) вартістю
950,00 грн., хлів (Б-1) вартістю 30381,50 грн.,
погріб з шийкою (Г) вартістю 28481,00 грн.,
вбиральня (В) вартістю 2428,00 грн., огорожа
(1) вартістю 5947,0 грн., всього на загальну
суму 209237,50 грн.

Для розподілу житлового будинку на дві
ізольованих квартири позивачу ОСОБА_1:
демонтувати перегородку між
приміщеннями 1-8 і 1-4, з приміщення
туалету 1-8 та частини коридору 1-4
влаштувати суміщений санвузол, а в
приміщенні 1-7 кухню.

ОСОБА_3 виділено 1/2 частини житлового
будинку та господарсько-побутових
споруд: по житловому будинку - кімната
1-1 пл. 9,1 кв.м., кімната 1-2 пл.10,9 кв.м.,
кімната 1-3 пл. 13,1 кв.м., кімната 1-4* пл.1,0
кв.м., кімната 1-9 пл. 3,7 кв.м., загальною
вартістю 125025,00 грн. З
господарсько-побутових споруд
відповідачу виділено: ганок з козирком
(а1) вартістю 4102,00 грн., гараж (а2)
вартістю 60822,00 грн., хлів (Б-1) вартістю
30381,50 грн., огорожа (1) вартістю 5947,00 грн.,
всього на загальну суму 226277,50 грн.

Відповідачу ОСОБА_3: замурувати проріз
між приміщеннями 1-2 і 1-4, 1-8 і 1-4* та
влаштувати перегородку в приміщенні 1-4
з метою виділення частини коридору для
можливості самостійного доступу в
приміщення ванної. Приміщення ванної
переобладнати в суміщений санвузол.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 8520
(вісім тисяч п'ятсот двадцять) грн.
грошової компенсації за відхилення від
вартості, яка приходиться на ідеальні
частки будинковолодіння.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 1490
(одна тисяча чотириста дев'яносто) грн.
50 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 1720
(одна тисяча сімсот двадцять) грн. 50 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
вказане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_2 підтримали
апеляційну скаргу та просили її
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4, апеляційну скаргу не визнали та
просили її відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, перевіривши доводи апеляційної
скарги, законність і обґрунтованість
рішення суду, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційну скаргу
позивача ОСОБА_1 слід задовольнити
частково, а рішення суду першої
інстанції скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції з наявних у
матеріалах справи письмових доказів
встановлено, що житловий будинок з
господарсько-побутовими спорудами
АДРЕСА_1 придбаний ОСОБА_3 03.02.1999 року на
підставі договору купівлі-продажу
(а.с.20, 21).

23.04.2013 року сторони розірвали шлюб
(а.с.7). Сторони проживають разом, діти
ОСОБА_5, 1992 року народження та ОСОБА_6, 1994
року є повнолітніми. Дочка ОСОБА_6
проживає з позивачкою (а.с.5, 8).

Згідно ст.ст. 60, 69 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
майна дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором. За
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування.

Відповідно до матеріалів судової
будівельно-технічної експертизи від
14.03.2014 року загальна площа житлового
будинку сторін 78,3 кв.м, ринкова
вартість становить 435515,00 грн.
Експертизою запропоновано два
варіанти поділу житлового будинку у
співвідношенні 1/2 до 1/2, будівельні
роботи по переплануванню у
відповідності до діючих будівельних
норм та правил, які сторонам необхідно
здійснити для розподілу житлового
будинку на дві ізольовані квартири та
грошову компенсацію за відхилення від
вартості, яка приходиться на ідеальні
частки будинковолодіння (а.с.103-111).

Отже, судом першої інстанції
встановлено, що спірний житловий
будинок з господарсько-побутовими
спорудами АДРЕСА_1 є спільною сумісною
власністю подружжя і відповідно до
висновків експертизи є кілька
варіантів його поділу між двома
співвласниками. Також при проведенні
поділу судом вказано, що необхідно
провести ряд перепланувань та
переобладнань.

Як вбачається з роз'яснень постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на
житловий будинок», п. 7 - у тих випадках,
коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він проводиться за наявності
дозволу на це виконкому місцевої ради.
Дана вимога вказана і у ст. 152 ЖК
України.

Однак, при ухваленні даного рішення суд
першої інстанції не звернув уваги на
вимоги чинного законодавства та
задовольнив позовні вимоги позивача
без дозволу виконавчого комітету на
проведення переобладнання та
перепланування спірного будинку.

Позивачу надавався апеляційним судом
термін для надання дозволу виконавчого
комітету Дубищенської селищної ради
Рожищенського району на проведення
переобладнання та перепланування
спірного будинку. Однак відповідного
рішення органу місцевого
самоврядування позивачем суду не
надано, а тому колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові із-за порушення норм
матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що апеляційна скарга
підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 60 ЦПК
України, на підставі ст. 152 ЖК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рожищенського районного суду
Волинської області від 08 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про поділ спільного майна подружжя
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: