Ухвала

іменем україни

1 серпня 2014 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Карпенко С.О.,
розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Придніпровець»,
подану його представником Гурським
Віталієм Степановичем, на ухвалу
Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 травня
2014 року у справі за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Придніпровець» про поворот виконання
рішення суду у справі за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Придніпровець», Дніпропетровської
міської ради, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору: Головне
архітектурно-планувальне управління
Дніпропетровської міської ради,
Управління інспекції Державного
архітектурно будівельного контролю
Дніпропетровської міської ради,
виконавчий комітет Самарської
районної у м.
Дніпропетровську ради, комунальне
виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Самарського району м.
Дніпропетровська, двадцять п'ята
самостійна державна пожежна частина,
про визнання частково недійсним
рішення Дніпропетровської міської
ради № 169/7 від 26 лютого 2003 року,
визнання недійсним рішення
Дніпропетровської міської ради № 153/16
від 31 березня 2004 року, визнання
недійсним договору оренди землі від 30
червня 20004 року, усунення перешкод у
користуванні квартирами та
відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 травня 2014 року, у
задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі
заявник порушує питання про скасування
ухвали Самарського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 грудня 2013 року
та ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27
травня 2014 року, мотивуючи свої вимоги
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

У відкритті
касаційного провадження у справі слід
відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст
оскаржуваних судових рішень судів
першої та апеляційної інстанцій не
дають підстав для висновку про те, що
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, яке призвело до неправильного
вирішення справи, та зазначені доводи
не викликають необхідності перевірки
матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,
у разі якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені в ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Придніпровець», подану його
представником Гурським Віталієм
Степановичем, на ухвалу Самарського
районного суду м. Дніпропетровська від
26 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 27
травня 2014 року у справі за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Придніпровець» про
поворот виконання рішення суду у
справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Придніпровець»,
Дніпропетровської міської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору: Головне
архітектурно-планувальне управління
Дніпропетровської міської ради,
Управління інспекції Державного
архітектурно будівельного контролю
Дніпропетровської міської ради,
виконавчий комітет Самарської
районної у м.
Дніпропетровську ради, комунальне
виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
Самарського району м.
Дніпропетровська, двадцять п'ята
самостійна державна пожежна частина,
про визнання частково недійсним
рішення Дніпропетровської міської
ради № 169/7 від 26 лютого 2003 року,
визнання недійсним рішення
Дніпропетровської міської ради № 153/16
від 31 березня 2004 року, визнання
недійсним договору оренди землі від 30
червня 20004 року, усунення перешкод у
користуванні квартирами та
відшкодування моральної шкоди
відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги
матеріалами направити особі, яка
подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ
С.О. Карпенко