Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/8742/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючої - судді
Зарицької Г.В.

суддів:
Коломієць О.С., Якухно О.М.

секретаря
Крижанівської М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Великофоснянське» про стягнення
заборгованості з заробітної плати,
компенсації витрат частини грошових
доходів та середнього заробітку

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 04 березня 2014
року

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом, в якому просив стягнути
з відповідача на свою користь 69 459,74 грн,
з яких: 10 881,53 грн заборгованість по
заробітній платі; 1 232,88 грн індексації
заробітної плати; 1 157,02 грн компенсації
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати; 56 188,31 грн середнього заробітку
у зв'язку з порушенням строку
розрахунку при звільненні. В
обґрунтування позову зазначав, що
відповідач виплачував йому заробітну
плату у меншому розмірі, ніж той, що був
встановлений у наказі при прийнятті на
роботу. За весь період роботи
відповідач не проводив індексації
заробітної плати, а при звільненні не
провів з ним своєчасний та повний
розрахунок. Враховуючи зазначене,
просив позов задовольнити.

Рішенням Овруцького районного суду від
04 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Великофоснянське»
на користь ОСОБА_1 460,08 грн
заборгованості із заробітної плати, в
тому числі: 228,67 грн індексації
заробітної плати; 231,41 грн компенсації
громадянам втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Великофоснянське»
на користь держави 4,60 грн судового
збору.

В задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі. Апелянт посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи видно, що наказом
№39/1 від 01 квітня 2009 року ОСОБА_1
прийнято на посаду юрисконсульта ТОВ
«Великофоснянське».

Наказом по товариству №34 від 05 квітня
2011 року ОСОБА_1 звільнено із займаної
посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 6).

В наказі про прийняття позивача на
роботу зазначено, що розмір його
посадового окладу визначений штатним
розписом (а.с.5).

Станом на 01 квітня 2009 року штатним
розписом ТОВ «Великофоснянське»
посадовий оклад юриста визначено в
розмірі 1 301 грн, а станом на 01.04.2010 року -
1323 грн. (а.с.79,80).

Зазначені розміри посадового окладу
були затверджені також наказами по
товариству № 38/2 від 31 березня 2009 року
та №24 від 01 квітня 2010 року відповідно
(а.с.39, 40).

Вказані докази позивачем не
спростовані.

За таких обставин, суд першої інстанції
правильно вважав безпідставними
доводи позивача про встановлення йому
посадового окладу в розмірі 1 735 грн. та
обґрунтовано відмовив у задоволенні
позову про стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Доводи апелянта щодо його
необізнаності у визначенні іншого
розміру заробітної плати
спростовуються платіжними відомостями
за спірний період, згідно з якими
заробітна плата нараховувалась та
виплачувалась позивачеві особисто під
розпис у розмірі, визначеному штатним
розписом (а.с.42-78).

Згідно з ч.1 ст.4, ст.2 Закону України
„Про індексацію грошових доходів
населення" від 3.07.1991 р. № 1282-Х11
індексація грошових доходів населення
проводиться в разі, коли величина
індексу споживчих цін перевищила поріг
індексації, який установлюється в
розмірі 101 відсотка.

Індексації підлягають грошові
доходи громадян, одержані ними

в гривнях на території України і які не
мають разового характеру: пенсії;
стипендії; оплата праці (грошове
забезпечення); суми виплат, що
здійснюються відповідно до
законодавства про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування; суми
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникові каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я, а також суми, що
виплачуються

особам, які мають право на
відшкодування шкоди в разі втрати
годувальника.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 19 листопада
2013 року в справі про притягнення
директора ТОВ „Великофоснянське"
ОСОБА_2 до адміністративної
відповідальності за ст.41 ч.1 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення встановлено, що за
період роботи ОСОБА_1 у товаристві
індексація оплати праці позивача не
проводилась (а.с.91).

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України
дана обставина не підлягає
доказуванню.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
правильно виходив з вимог ст.ст. 2, 4
Закону України „Про індексацію
грошових доходів населення", ст.2 Закону
України „Про компенсацію громадянам
втрати частини доходів у зв'язку з
порушенням строків їх виплати" та
обґрунтовано стягнув з відповідача на
користь ОСОБА_1 228,67 грн індексації
заробітної плати та 231,41 грн
компенсації втрати частини доходів у
зв'язку з порушенням строків їх
виплати.

За положеннями ч. 1 ст. 116 КЗпП України
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

В разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
працівникові сум у строки, зазначені в
ст. 116 цього Кодексу, при відсутності
спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП).

Оскільки на день звільнення позивача з
ним не було проведено повного
розрахунку, висновок суду про
відсутність підстав для стягнення на
його користь середнього заробітку за
час затримки розрахунку при звільненні
не можна вважати законним та
обґрунтованим.

А тому, рішення суду в цій частині вимог
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про часткове задоволення
позову.

Відповідно до роз'яснень, що викладені
в п. 20 постанови Пленуму Верховного
Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці» при
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становить у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Визначаючи розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку, апеляційний суд враховує,
що на день звільнення позивача його
середньомісячна заробітна плата
становила 1323 грн.

Заборгованість по заробітній
платі на день звільнення становила 460,67
грн, що становить 34,51% від
середньомісячної зарплати позивача.

А тому, колегія суддів вважає, що
до стягнення підлягає середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні в розмірі 16 106, 67 грн (1323
грн x 35 місяців (з квітня 2011 року по
березень 2014 року) = 46 305 (46 672,5 грн; 46 672,5 х
34,51% : 100).

Зважаючи на те, що
встановлений законом розмір судового
збору не може бути нижчим, ніж 229 грн.40
коп., то стягнутий судом з відповідача
судовий збір підлягає збільшенню, а
рішення суду в цій частині - зміні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Овруцького районного
суду Житомирської області від 04
березня 2014 року в частині відмови в
задоволенні позову про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні скасувати і
ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Великофоснянське»
на користь ОСОБА_1 16 106, 67 грн середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні.

Рішення в частині стягнення судового
збору змінити, збільшити розмір
стягнутого з товариства з обмеженою
відповідальністю «Великофоснянське»
судового збору з 4 грн 60 коп до 229 грн 40
коп.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуюча
Судді: