інстанції: Пушкарчук В.П. Провадження №
22-ц/773/1161/14 Категорія: 27 Доповідач: Киця
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року місто Луцьк
Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Подолюка В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю: представника позивача -
Місюри І.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного
підприємства «Дніпроспецсервіс» про
стягнення заборгованості та звернення
стягнення за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 10 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Повторним заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 10 грудня 2013
року позов задоволено. Ухвалено
стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4
заборгованість у сумі 1690788,52грн. В
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором №190/м від 08.11.2007
року в розмірі 1690788,52грн. звернуто
стягнення на земельну ділянку площею
0,4660га, яка розташована за адресою: 43000,
АДРЕСА_2, та належить приватному
підприємству (далі - ПП)
«Дніпроспецсервіс» на підставі
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯД
№296402, виданого Луцькою міською радою
06.11.2007 року та зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю за №65,
шляхом продажу вказаної земельної
ділянки публічним акціонерним
товариством комерційний банк (далі -
ПАТ КБ) «ПриватБанк» з укладенням від
імені ПП «Дніпроспецсервіс» договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з наданням
Витягу з Державного реєстру прав
власності, а також наданням ПАТ КБ
«ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
предмета іпотеки. Початкову ціну
продажу визначено в сумі 1400000,00грн.
Звернуто стягнення на двохкімнатну
квартиру загальною площею 72,0кв.м., яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва
про право власності, виданого Луцькою
міською радою 16.02.2006 pоку, право
власності на яку зареєстроване у
Волинському обласному бюро технічної
інвентаризації 29.03.2006 року за №9660 в
книзі 107, в електронному реєстрі прав
власності на нерухоме майно за №13873297,
шляхом продажу вказаної квартири ПАТ
КБ «Привабанк» з укладенням від імені
ОСОБА_5 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням Витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк»
всіх повноважень, необхідних для
здійснення продажу зазначеної
квартири. Початкову ціну продажу
визначено у розмірі 272 700,00грн. Стягнуто
з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПП
«Дніпроспецсервіс» в користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» 3441,00грн. судового збору по
860,25грн. з кожного.

Відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу на зазначене рішення.
Покликаючись на незаконність судового
рішення із-за неповного з'ясування та
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених в рішенні суду
обставинам справи, неправильного
застосування норм матеріального і
процесуального права. Просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки відмовити.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційну скаргу відповідача слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, яким суд дав правильну
правову оцінку, що 08 листопада 2007 року
між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ПП
"Дніпроспецсервіс" в особі директора
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
190/м відповідно до якого позичальник
отримав кредит в розмірі 240 000 доларів
США під 14 % річних, а у разі порушення
позичальником зобов'язань по погашенню
кредиту під 32% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості з кінцевим
терміном повернення 07 листопада 2017
року. Факт отримання відповідачем
кредитних коштів підтверджується
ордером-розпорядженням про видачу
кредиту від 14 листопада 2007 року.

На забезпечення виконань зобов'язань
за вказаним кредитним договором 08
листопада 2007 року між позивачем ПАТ КБ
«ПриватБанк» та відповідачами ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договори
поруки №№190/м-1, 190/м-2 та 190/м-З
відповідно.

13 листопада 2007 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ПП «Дніпроспецсервіс»
в особі директора ОСОБА_3 укладено
договір іпотеки земельної ділянки
площею 0,4660 га, розташованої за адресою
АДРЕСА_3, яка належить іпотекодавцю на
підставі державного акта серії ЯД №296402
на право приватної власності на
земельну ділянку. Оціночну вартість
земельної ділянки сторони визначили в
п.13 цього Договору в розмірі - 1400000,00грн.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_5 13 листопада 2007 року укладено
договір іпотеки нерухомого майна -
належної ОСОБА_6 двокімнатної квартири,
яка розташована за адресою АДРЕСА_1,
сторони визначили в п.13 договору
іпотеки, що вартість майна складає
272700,00грн.

З наданого позивачем розрахунку
заборгованості за даним кредитним
договором, станом на 04 квітня 2014 року
загальна сума боргу становить 201506,47
доларів США, що відповідно до
розпорядження НБУ про встановлення
офіційних курсів гривні до іноземних
валют станом на 05.04.2013 року (1 долар США -
7,99грн.) становить 1610036,69грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом - 173 023,00долари США, несплачених
відсотків - 25 433,89долари США,
нарахованої пені - 3049,58доларів США, яка
відповідно до офіційного курсу НБУ
становить 24366,14грн., штрафу в розмірі
80751,83грн.

Згідно з вимогами статей 526, 527, 530, 554 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином, у
встановлений строк, згідно умов
договору та вимог закону, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Частиною 2
статті 1050 ЦК України передбачено, що
наслідками порушення боржником
зобов'язання щодо повернення чергової
частини суми позики, є право
позикодавця вимагати дострокове
повернення частини позики, що
залишилася та сплати процентів
належних йому.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»
(далі - Закону) визначено, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.590 ЦК України
звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом. У разі
ліквідації юридичної особи -
заставодавця заставодержатель набуває
право звернення стягнення на
заставлене майно незалежно від
настання строку виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою. У
разі часткового виконання боржником
зобов'язання, забезпеченого заставою,
право звернення на предмет застави
зберігається в первісному обсязі. Якщо
предметом застави є дві або більше
речей (два або більше прав), стягнення
може бути звернене на всі ці речі
(права) або на будь-яку з речей (прав) на
вибір заставодержателя. Якщо
заставодержатель зверне стягнення на
одну річ (одне право), але його вимогу не
буде задоволено в повному обсязі, він
зберігає право застави на інші речі
(права), які є предметом застави.

Відповідач ПП «Дніпроспецсервіс» не
виконав взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором і суд стягнув суму
заборгованості з поручителів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 та звернув стягнення на
предмети іпотеки.

Рішення в частині солідарного
стягнення боргу не оскаржується і на
предмет правильності апеляційним
судом не перевіряється.

Установлено, що позивачем 25.10.2012 року
надсилалась на адресу відповідача ПП
«Дніпроспецсервіс» вимога про
повернення суми кредиту в повному
обсязі, а також процентів, комісії та
штрафних санкцій та попереджено, що у
випадку невиконання порушеного
зобов'язання у тридцяти денний строк
банк має намір звернути стягнення на
предмет іпотеки.

Колегія суддів вважає, що у позивача
виникло право вимоги дострокового
повернення кредиту згідно умов
договору та норм чинного
законодавства.

За договором іпотеки від 13 листопада 2007
року укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ПП «Дніпроспецсервіс» в особі
директора ОСОБА_3 іпотекою земельної
ділянки забезпечується виконання
зобов'язань ПП «Дніпроспецсервіс», що
випливають з кредитного договору №190/м
від 08.11.2007р., іпотекодержатель має право
в разі невиконання зобов'язань
забезпечених іпотекою, та невиконання
іпотекодавцем зобов'язань за цими
договорами, одержати задоволення за
рахунок переданого в іпотеку майна
переважно перед іншими кредиторами
іпотекодавця.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору №190/м від 08.11.2007р.
укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ПП «Дніпроспецсервіс» в особі
директора ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки двокімнатної квартири, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1 між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 13 листопада
2007 року.

Згідно роз'яснень, наданих у п.9
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
передбачено право вибору способу
судового захисту, передбаченого
законом або договором (дострокове
стягнення кредиту, стягнення
заборгованості, у тому числі шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Отже, стягнення з поручителів на
користь банку заборгованості за
кредитним договором не позбавляє права
кредитора на отримання заборгованих
сум шляхом звернення стягнення на
передане в іпотеку нерухоме майно.

Крім того, іпотекодавці - ПП
«Дніпроспецсервіс» та ОСОБА_5 не
оскаржували рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач ОСОБА_3 всупереч вимогам
ст.60 ЦПК України не подав доказів, які б
заперечували розмір нарахованої
заборгованості та оцінку майна.

Згідно п.13 договору іпотеки укладеному
між банком та ПП «Дніпроспецсервіс»
від 13.11.2007р. вартість земельної ділянки
площею 0,4660 га, розташованої за адресою
АДРЕСА_3, яка належить іпотекодавцю на
підставі державного акта серії ЯД №296402
на право приватної власності на
земельну ділянку сторони визначили в
розмірі - 1400000,00грн.

У п.13 договору іпотеки укладеному між
банком та ОСОБА_5 вартість нерухомого
майна - належної ОСОБА_6 двокімнатної
квартири, яка розташована за адресою
АДРЕСА_1, сторони визначили в розмірі -
272700,00грн.

Сторони погодили вартість іпотечного
майна і іншої оцінки відповідачі не
подали. Сума заборгованості є
співмірною з вартістю предмета
іпотеки.

Не приймаються до уваги колегією
суддів посилання в апеляційній скарзі
на порушення права відповідача щодо
участі в судовому засіданні. З
матеріалів справи вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 був повідомлений про
судове засідання 10 грудня 2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення і його
особистим підписом на ньому(а.с.133).

Безпідставними є доводи представника
відповідача в судовому засіданні
апеляційної інстанції про те, що справа
не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, оскільки спір
виник з цивільних правовідносин між
фізичною та юридичною особами.

Невиконання позичальником умов
кредитного договору є підставою для
звернення стягнення на предмет іпотеки
- земельну ділянку та квартиру, а тому
рішення суду є законним та
обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 10 грудня 2013 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: