Справа № 466/9122/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 серпня 2014 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Едера
П.Т.

при секретарі Репета
К.М., Карпин Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх осіб
Шевченківська районна адміністрація
Львівської міської ради, ЛКП
"Балатон-409" про зобов'язання до
вчинення дій, -

у с т а н
о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась
Шевченківського районного суду
м,Львова з вищевказаним позовом про
зобов'язання ОСОБА_2 привести туалет
загального користування будинку
АДРЕСА_1 до попереднього стану,
визначеного поверховим планом на
будинок, шляхом відновлення холодного
водопостачання до туалету, замурування
самовільно вибитого дверного прорізу
та відновлення його на місці віконного,
відновлення дверного прорізу на місці
передбаченого поверховим планом,
встановлення дверного полотна,
демонтажу самовільно встановленої
огорожі біля входу в туалет та стягнути
з ОСОБА_2 чотири тисячі гривень
матеріальної та п'ять тисяч моральної
шкоди, та судові витрати.

В обґрунтування вимог посилається на
вчинення незаконних дій відповідача,
яка під час виконання робіт щодо
приєднання туалету до своєї квартири
самовільно обрізала трубу, не
залишивши виводу холодного
водопостачання до другого туалету,
який є загального користування, не
даючи можливості тим самим позивачці
користуватися ним. Окрім того
відповідач самовільно замурувала
дверний проріз до туалету і влаштувала
новий дверний проріз на місці
віконного, встановила старі двері, які
не закриваються і біля своїх дверей
встановила металеву огорожу і, таким,
чином, утворила веранду біля входу у
свою квартиру. І відтак позивач
позбавлена права повноцінно проживати
в належній ій квартирі, яка не
обладнана санвузлом, оскільки не має
змоги користуватись туалетом
загального користування і змушена
щодня після пошуків роботи доїжджати
до м.Миколаєва Львівської області, де
вона зареєстрована та проживає,
витрачати значні кошти на громадський
транспорт та комунальні послуги, чим
завдано їй матеріальну шкоду у розмірі
4 тис.грн. Крім того, внаслідок того, що
вона не має можливості проживати в
належній їй квартирі, змушена щодня по
кілька годин проводити в дорозі в
громадському транспорті, вставати
вдосвіта, звертатись в різні інстанції
для відновлення своїх порушених прав, і
це створює різні незручності,
призводить до перевтоми, приносить
моральні страждання, чим заподіяно їй
моральної шкоди у розмірі 5000.гривень.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, давши аналогічні
пояснення, які зазначені в позовній
заяві.

В судовому засіданні позивач та її
уповноважений представник позовні
вимоги підтримали, додатково пояснила,
що відповідач без дозволу виконавчого
комітету місцевої ради перенесла двері
туалету загального користування на
місце віконного прорізу, відтак це
створює незручності у користуванні
туалетом позивачу, просить суд
постановити рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2.в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
пояснила, що є співвласником квартири
АДРЕСА_1. Квартира приватизована у 2004
році, складається з однієї житлової
кімнати, кухні, коридору, ванни
поєднаної із санвузлом, не має жодного
відношення до туалету загального
користування, який знаходиться у дворі
будинку, водопостачання у туалеті
загального користування за час її
проживання ніколи не було. Туалет не
опалюється, там немає протічної води.
Ним користувалися лише особи, які
проживали у кв.АДРЕСА_2. У всіх інших
мешканців будинку в квартирах є туалет.
Вона не є належним відповідачем у
справі, оскільки зазначене вище
приміщення знаходиться на балансі ЛКП
"Балатон-409", проте позивачка, яка також
не є власником вказаного туалету,
звертається з позовною заявою не до
власника, а до неї з вимогою про
приведення туалету загального
користування до належного стану. При
чому, дійсно навесні 2013 року її
чоловіком було перенесено дверний
проріз до туалету загального
користування, який знаходиться у дворі
будинку, на місце віконного, було
збережено всі конструктивні елементи
будинку, частину вікна та саме полотно
дверей. Це було зроблено після того, як
вона неодноразово зверталась до ЛКП
"Балатон-409" взагалі закрити туалет,
оскільки двері туалету загального
користування були розташовані в двох
метрах від вхідних дверей
відповідачки, при відкритті двері
торкалися її дверей, у подвір'ї стояв
жахливий сморід, були антисанітарні
умови. Також було огороджено металевою
огорожею вхід в квартиру розміром 2,50 х
2,20, висотою 1,3м. Огорожа розташована у
внутрішньому дворі будинку, не
суперечить будівельним нормам і
правилам і для її влаштування не
потрібно спеціального дозволу.
Обгрунтування своєї позиції виклала у
письмових поясненнях.

Уповноважений редставник відповідача
ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала,
надавши суду письмове заперечення,
додатково пояснила, що перенесенням
дверей нічим не порушує право
позивачки на користуванням туалетом,
тим більше, що квартиру вона придбала у
серпні 2013 року вже після проведення
робіт і щодо проведення холодного
водопостачання, позивачка має право
звернутися до власника - ЛКП
"Балатон-409", крім того позивач ОСОБА_1
сама звертається із заявою про
приведення туалету загального
користування до належного санітарного
стану, проте ЛКП перекладає
відповідальність на відповідача і
12.11.2013 року складає відповідний акт.

Представник третьої особи ЛКП
"Балатон-409" Глинський С. М. в судовому
засіданні позовні вимоги в частині
зобов'язання позивача привести туалет
загального користування до
попереднього стану підтримав, оскільки
вважає, що позивач самовільно, не маючи
на це права замурувала дверний проріз,
в іншій частині поклався на вирішення
спору на розсуд суду.

Представник третьої особи
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради Томашук О.В. в
судовому засіданні позов підтримала,
пояснила, за перенесення дверного
полотна без узгодження з власником ЛКП
"Балатон-409" складено протокол про
адміністративне правопорушення за №155
від 14.10.2013 року та 31.10.2013 року
адміністративною комісією при
Шевченківській районній адміністрації
Львівської міської ради винесено
постанову №35/5 про накладення
адміністративного стягнення.

Заслухавши пояснення сторін, показання
свідків : ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, з'ясувавши дійсні
обставини справи, права та обов'язки
сторін, дослідивши зібрані по справі
докази, суд приходить до висновку, що
позов є безпідставним та до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтею 3 ЦПК України визначено, кожна
особа має право в порядку,
встановленому кодексом, звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить, і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем у
цивільно-правових відносинах.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст.386 ЦК
України власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою, про
вчинення певних дій для запобігання
такого порушення. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Право на судовий захист має лише та
особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.
Звернення до суду з позовом особи, якій
не належить право вимоги (неналежний
позивач), є підставою для відмови у
задоволенні такого позову оскільки
права, свободи чи інтереси цієї особи у
сфері публічно-правових відносин не
порушено.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
квартира за адресою: АДРЕСА_2
складається з однієї кімнати, житловою
площею 12.4 кв.м., та кухні -4,4 кв.м.
загальна площа квартири 16.8 кв.м.., датою
проведення державної реєстрації права
власності є 30 липня 2013 року. Позивачем
не надано суду оригіналу та копії
договору-купівлі продажу квартири.

04.10.2013року позивач ОСОБА_1 звертається
із заявою на ім'я директора ЛКП
"Балатон-409" із вимогою приведення
туалету загального користування, який
знаходиться в подвір'ї будинку АДРЕСА_1
до належного технічного та санітарного
стану.

14.10.2013 року складено протокол про
адміністративне правопорушення №155
передбачене ст.150 КУпАП на відповідача
ОСОБА_2

31.10.2013року адміністративною комісією
при Шевченківській районній
адміністрації львівської міської ради
встановлено, що гр.ОСОБА_2 самовільно
перенесено двері туалету загального
користування за адресою АДРЕСА_1 чим
порушено правила користування
приміщеннями житлових будинків та
винесено постанову №35/5 про накладення
адміністративного стягнення.

11.11.2013 року згідно поверхового плану
будинку АДРЕСА_1, зафіксовані зміни ЛКП
"Балатон-409" в стані туалету загального
користування,

12.11.2013 року ЛКП "Балатон-409" складено акт
обстеження будинку АДРЕСА_1, за яким
мешканці квартири АДРЕСА_1 обрізали
трубу не залишивши виводу холодного
водопостачання до другого туалету,
яким користується кв.АДРЕСА_2, та
самовільно замуровано дверний проріз
до туалету та влаштовано двері на місці
віконного прорізу, і біля своїх дверей
обгородили металевою огорожою,
влаштувавши веранду.

Згідно до Положення про порядок
врегулювання питань самочинного
будівництва у м. Львові, затвердженого
рішенням виконкому від 09.09.2011р. №835 п.2.6,
п.2.7. передбачено, що на особу, яка
скоїла порушення, уповноважена
посадова особа складає
акт-попередження, протокол про
адміністративне правопорушення та
скеровує його адміністративній
комісії при районній адміністрації.
Адміністративна комісія, розглянувши
справу про адміністративне
правопорушення, виносить постанову по
справі. Акт - попередження у всіх
випадках самочинного будівництва
складається на момент його виявлення,
тобто негайно і реєструється у журналі
реєстру самочинного будівництва.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 01.08.2014 року визнано
протиправною та скасовано постанову
№35/5 у справі про адміністративне
правопорушення від 31.10.2013 року про
притягнення до адміністративної
відповідальності ОСОБА_2 за ст..150 КУпАП,
а провадження у справі закрито.

А тому адміністративні санкції та
обстеження про, що наведено вище, судом
до уваги не беруться.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є
співвласником квартири АДРЕСА_1 на
підставі Свідоцтва про право
власності, виданого 20 жовтня 2004 року
Шевченківською районною
адміністрацією Львівської міської
ради за розпорядженням №1132. Загальна
площа квартири 36,4 кв.м., що відповідає
розмірам згідно технічного паспорту,
виданого ЛОДКБТІ та ЕО від 07.10.2004 року.
Квартира складається з однієї житлової
кімнати площею 16,10кв.м., кухні, коридору,
ванни поєднаної із санвузлом площею 1,9
і 1,2 кв.м.

Відповідач у судовому засіданні
визнала, що дійсно в травні 2013 року її
чоловіком було перенесено дверне
полотно туалету загального
користування у подвір'ї будинку
АДРЕСА_1, на місце віконного прорізу, зі
збереженням частини вікна.

Відповідно до п. 1.4.4. Наказу Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17.05.2005 року № 76 «Про затвердження
Правил утримання жилих будинків та
прибудинкових територій»: не
допускається переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень,
якщо це призведе до порушення
тривкості або руйнації несучих
конструкцій будинку, погіршення
цілісності і зовнішнього вигляду
фасадів, порушення вимог протипожежної
безпеки та засобів протипожежного
захисту, погіршення умови експлуатації
і проживання всіх або окремих громадян
у будинку або квартирі.

"Висновком про проведення обстеження
технічного стану об'єкта", складеного
спеціалізованою організацією
Підприємство об'єднання громадян
"Гільдія інженерів технічного нагляду
за будівництвом об'єктів архітектури"
"Укрбудінжиніринг", спростовуються
доводи позивача щодо порушень
конструктивних елементів будинку, і за
результатами обстеження об'єкта:
"Влаштування навісного дашка та
огородження тамбуру вхідних дверей
квартири АДРЕСА_1" порушень державних
будівельних норм і правил не виявлено.

Відповідно до інформації, наданої
Головним державним санітарним лікарем
Шевченківського району м. Львова від
03.02.2014 року, за якою при комісійному
огляді з представниками ЛКП "Балатон-409"
(гол.інженер п.Лобаз Н.Л., майстер
дільниці та сантехнік) встановлено, що
туалет загального користування
розташований на першому поверсі на
межі житлових будинків №АДРЕСА_1 та
№АДРЕСА_3. Двері туалету закриваються
на замок, унітаз підключений до міської
каналізаційної мережі, оглядом
підвального приміщення не встановлено
спільних комунікацій (водопостачання
та водовідведення) з квартирою
відповідачки ОСОБА_2 №АДРЕСА_1,
водопостачання вказаної квартири
здійснюється від окремої гілки
водопостачання. Керівнику ЛКП
"Балатон-409" як балансоутримувачу,
запропоновано забезпечити туалет
водопровідною водою з існуючих мереж
підвального приміщення житлового
будинку АДРЕСА_3.

Крім того, дані обставини
підтверджувалися показаннями свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_6

Щодо вимог про замурування самовільно
вибитого дверного прорізу та
відновлення його на місці віконного,
відновлення дверного прорізу на місці
передбаченого поверховим планом,
встановлення дверного полотна,
демонтажу самовільно встановленої
огорожі біля входу в туалет, за адресою
АДРЕСА_1 суд вважає, що вказані вимоги
до задоволення не підлягають, так як
заявлені до неналежного відповідача,
оскільки, балансоутримувачем цього
туалету є ЛКП "Балатон-409", а в порядку
ст.33 ЦПК України клопотання про заміну
первісного відповідача належним
відповідачем ні позивачем, ні його
представником не заявлялося.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику
в справах про захист права власності та
інших речових прав" передбачено, що
відповідно до положень статей 391, 396 ЦК
позов про усунення порушень права, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
підлягає задоволенню у разі, якщо
позивач доведе, що він є власником або
особою, яка володіє майном (має речове
право) з підстави, передбаченої законом
або договором, і що діями відповідача,
не пов'язаними з позбавленням
володіння, порушується його право
власності чи законного володіння.

Особа, якій завдано збитки в результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками ,в
силу ст.22 ЦК України, є витрати, яких
особа зазнала у зв"язку із знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного
права.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними діями
особистим немайновим правам фізичної
особи, а також шкода, завдана майну
фізичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоду завдано не з її вини.

Статтею 23 ЦК України передбачено право
особи на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

У відповідності до ст.23 ЦК України,
постанови Пленуму Верховного Суду
України №4 «Про судову практику у
справах про відшкодування
моральної(немайнової) шкоди», особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
ушкодженням здоров'я, із знищенням чи
пошкодженням її майна, у душевних
стражданнях, які особа перенесла у
зв'язку з протиправною поведінкою щодо
неї самої чи членів її сім'ї.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Оцінюючи зібрані докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди до
задоволення не підлягають, оскільки в
судовому засіданні не встановлено
протиправність діянь відповідачки,
якими могла бути завдана позивачу
матеріальна та моральна шкода. Крім
того, позивачем не було надано суду
будь-яких доказів заподіяння вказаної
шкоди та не зазначено з яких міркувань
позивач виходив при визначенні розміру
даної шкоди.

Стаття 10 ч.3 ЦПК України передбачає,що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставі своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

У статті 11 ч.1 ЦПК України зазначено,що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб,поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб,які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2, 3, 4 ст. 60 ЦПК України
передбачено, що докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 11, 14, 33, 60, 88, 169,
209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 321,
1166, 1167 ЦК України суд,

в и
р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третіх осіб Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради,
ЛКП "Балатон-409" про зобов'язання до
вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Шевченківський районний суд м.Львова
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя: П. Т. Едер