Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2915/14
Головуючий у 1-й інстанції: Парій О.В.
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року

м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області від 15 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго», третя особа : в.о.
Генерального директора ВАТ
«Запоріжжяобленерго» Сідельніков
Віталій Миколайович, про визнання
незаконним та скасування наказу про
зміну істотних умов праці, визнання
незаконним наказу про звільнення з
роботи, поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, який уточнив та доповнив,
просив :

- визнати наказ відповідача № 411-од
від 03.06.13 р. «Про зміну істотних умов
праці» таким, що не відповідає вимогам
ч. 3 ст. 32 КЗпП України, тобто незаконним
і з цих підстав скасувати його;

- визнати наказ № 2347-к від 06 серпня
2013 року про звільнення з роботи за п. 6
ст. 36 КЗпП України незаконним і
поновити його на роботі на попередній
посаді провідного фахівця з
фінансово-економічної безпеки
Бердянського напрямку служби
економічної безпеки ВАТ
«Запоріжжяобленерго»;

- стягнути середню заробітну плату
за час вимушеного прогулу станом на 15
травня 2014 року в розмірі 49740 грн. 06 коп.;

- стягнути моральну шкоду в розмірі
10 000 гривень.

Зазначив, що наказом генерального
директора ВАТ «Запоріжжяобленерго» №
13-к від 03.01.2006 року прийнятий на посаду
провідного фахівця з
фінансово-економічної безпеки служби
безпеки Бердянського напрямку ВАТ
«Запоріжжяобленерго». Відповідно до
наказу №1270-к від 01.04.2011 року
переведений провідним фахівцем з
фінансово-економічної безпеки
Бердянського напрямку Служби
економічної безпеки ВАТ
«Запоріжжяобленерго». При укладанні
трудового договору ним з уповноваженим
власником органом було обумовлено
постійне робоче місце - Бердянский
МРЕМ, розташований по вул.12 грудня, 25 в
м.Бердянську та на протязі семи років
це місце роботи не змінювалось. Наказом
№ 629-од від 19.09.2012 року його посада в
зв'язку зі змінами виробництва та праці
скорочена та 26.11.2012 року його було
письмово попереджено про наявність
цього наказу та подальше, через два
місяця, вивільнення з роботи. Наказом
(розпорядженням) № 365-к від 06.02.2013 року
був звільнений з роботи з 06.02.2013 року за
п.1 ст.40 КЗпП України. Рішенням
Бердянського міськрайсуду від 30.05.2013
року наказ № 365-к визнаний незаконним
та його поновлено на роботі з
попередніми умовами праці. На
виконання рішення суду наказом в.о.
генерального директора ВАТ
«Запоріжжяобленерго» Сідельнікова В.М.
№1595-к від 01.06.2013 року поновлений на
посаді провідного фахівця з
фінансово-економічної безпеки
Бердянського напрямку служби
економічної безпеки ВАТ
«Запоріжжяобленерго» з попередніми
умовами праці з 06.02.2013 року. З даним
наказом ознайомлений 05.06.2013 року. В цей
же день ознайомлений з наказом №411-од
від 03.06.2013 року «Про зміну істотних умов
праці», яким з 05.08.2013 року йому
змінювалися істотні умови праці.
Вказував, що за цим наказом без його
згоди змінювався населений пункт, в
якому він зобов'язаний був виконувати
свої трудові обов'язки, з м.Бердянськ на
м.Запоріжжя, а також безстроково
змінювалось найменування посади з
провідного фахівця з ФЕБ Бердянського
напрямку на провідного фахівця з ФЕБ
аналітичної групи СЕБ в м.Запоріжжя та
доручалося виконання нових
функціональних обов'язків, відповідно
до затвердженої посадової інструкції
від 05.06.2013 року з письмовим
попередженням. Зазначив, що його було
ознайомлено з посадовою інструкцією №
Пі-131-13 від 03.06.2013 року «Провідного
фахівця з фінансово-економічної
безпеки аналітичної групи СЕБ в
м.Запоріжжя Харламова О.Я.» без дати її
затвердження, якою йому як, працівнику
ФЕБ аналітичної групи СЕБ м.Запоріжжя
без погодження з ним та без його згоди
змінювалися умови безстрокового
договору - ставилися до виконання
відмінні від попередніх нові обов'язки.
Також зазначав, що одночасно був
ознайомлений з розпорядженням в.о.
гендиректора №270 від 03.06.2013 року «Про
внесення змін до розпорядження №174-р
від 15.04.2013 року «Щодо організації праці
спеціалістів фінансово-економічної
безпеки», яким в зв'язку з виробничою
необхідністю, а також необхідністю
посилення роботи спеціалістів з ФЕБ в
його обов'язки без відповідної дати
вступу його в дію, без його згоди,
безстроково, безоплатно, а також без
внесення змін до його посадової
інструкції провідного фахівця з ФЕБ
Бердянського напрямку, разом з іншими
спеціалістами з фінансово-економічної
безпеки, посада вже в друге
скорочувалася та на нього додатково
покладено обов'язки фізичної та
технічної охорони адміністративних і
допоміжних будинків, сторожової служби
та інших підрозділів РЕМ, не властиві
попереднім умовам договору та
попередньої посадової інструкції
фахівця з ФЕБ Бердянського напрямку.
При цьому штатні одиниці охоронників в
РЕМ не скорочувались і сторожи та
охоронники продовжували виконувати ті
ж самі, покладені цим розпорядженням на
нього та інших спеціалістів
Бердянського напрямку, обов'язки з
охорони та контроль за їх роботою
продовжувалися здійснюватися
керівником РЕМ. При таких обов'язках з
охорони часу для виконання основних
обов'язків провідного спеціаліста ФЕБ
Бердянського напрямку, зазначених в
умовах його договору та його посадовій
інструкції не залишалося. На
неодноразові вимоги, щодо надання
роз'яснень адміністрація ВАТ
«Запоріжжяобленерго» відповідей не
надавала. Вказував, що оскаржив рішення
гендиректора до комісії по трудовим
спорам ВАТ «Запоріжжяобленерго».
Рішенням КТС від 21.06.2013 року заява
залишена без задоволення. Зазначене
рішення оскаржено до суду. В зв'язку з
тим, що двомісячний строк попередження
про зміну істотних умов праці
закінчувався 05.08.2013 року відповідачі в
цей день викликали його до відділу
кадрів ВАТ «Запоріжжяобленерго», де
запропонували остаточно визначитися з
переводом на роботу до ФЕБ аналітичної
групи СЕБ в м.Запоріжжі, выд чого він
відмовився. На протязі усього робочого
дня керівництво не прийняло
остаточного рішення та в кінці
робочого дня він поїхав до
м.Бердянська. 06.08.2013 року з 08-00 вийшов на
роботу в Бердянському МРЕМ. Об 11-30 цього
дня був викликаний до кабінету
начальника МРЕМ, де представники
відповідача ознайомили його з наказом
№ 2347-к та повідомили про звільнення з
роботи з 06.08.2013 року. Вказував, що його
фактично було допущено до роботи після
закінчення двомісячного строку
попередження та він фактично приступив
до роботи. Вважав, що при звільненні
йому не запропоновано в повному обсязі
05.08.2013 року та 06.08.2013 року інші вакантні
місця, які малися у відповідача на той
час. Наказом відповідача № 2347-к від
06.08.2013 року з посиланням на вимоги
наказу № 411-од від 03.06.2013 року
звільнений з роботи з 06.08.2013 року за п.6
ст. 36 КЗпП України. Після ознайомлення з
наказом в той же день одержав трудову
книжку, грошовий розрахунок, копію
наказу. Звільнення з роботи вважав
незаконним. Зазначені в описовій
частині наказу №411-од від 03.06.2013 року
формулювання підстав щодо проведення в
СЕБ ВАТ «Запоріжжяобленерго» змін в
організації виробництва і праці, змін
істотних умов праці при продовженні
ним роботи за тією ж спеціальністю в
іншому населеному пункті, не містять
необхідних ознак, передбачених ч.3 ст.32
КЗпП України. Наведені в наказі
підстави, що в результаті аналізу
виниклих у ВАТ «Запоріжжяобленерго» за
2011 рік та 6 місяців 2012 року проблем щодо
понаднормативних витрат
електроенергії в м.Запоріжжі та їх
вирішення за рахунок ліквідації
структурного підрозділу ФЕБ
Бердянського напрямку та перенесення
цих посад до ФЕБ аналітичної групи СЕБ
в м.Запоріжжі, не утворюють зазначеного
ч.3 ст.32 КЗпП України переліку
обгрунтувань та підстав, які можна
віднести до змін в організації
виробництва і праці у СЕБ ВАТ
«Запоріжжяобленерго» та підстави
змінювати істотні умови праці були
відсутні. Понаднормативні витрати
електроенергії, як в місті Запоріжжі,
так і в м.Бердянську, існували та
існують на теперішній час. Головним
завданням СЕБ ВАТ
«Запоріжжяобленерго» є боротьба з
такими витратами одночасно по усіх
напрямках, а не в одному місті чи
районі. Понаднормативні витрати
електроенергії в м.Бердянську та
Бердянському районі, як у вказаний час,
так і в 2012-2013 роках значно збільшилися,
а в м.Запоріжжі не зменшились та й не
могли зменшитися. Наведені в
резолютивній частині наказу №411-од від
03.06.2013 року формулювання щодо
обов'язкового застосування до його
посади та роботи змін істотних умов
праці шляхом зміни йому посадових
обов'язків з населено пункту
м.Бердянська на населенний пункт
м.Запоріжжя є намаганням до
незаконного звільнення з роботи за п.6
ст.36 КЗпП України. Переведення на
роботу в іншу місцевість має
проводитися лише за його згодою, якої
він не давав. Вважав, що з вересня 2012
року по серпень 2013 року в СЕБ зміни в
організації виробництва і праці не
відбулися, а такі зміни створені
штучно. Зазначав, що порушення
трудового законодавства та його
конституційних прав на працю є для
нього принизливими перед близькими та
родичами, а також перед працівниками
служби економічної безпеки ВАТ
«Запоріжжяобленерго» та Бердянського
МРЕМ, зачіпають його честь та гідність,
в зв'язку з цим спричинили йому
моральні та фізичні страждання, що
виразилося у нервових зривах. З вересня
2012 року по день другого звільнення з
роботи почав періодично хворіти,
втратив нормальні життєві зв'язки, що
потребує від нього додаткових зусиль
для подальшої організації свого життя.
Спричинену моральну шкоду оцінив у 10000
грн.

В судових засіданнях позивач заявлені
вимоги підтримав.

Представники відповідача за
дорученнями Феняк О.Р. та Морозов В.С. в
судових засіданнях позовні вимоги не
визнали, в задоволенні позову просили
відмовити. Зазначили, що наказом ВАТ
«Запоріжжяобленерго» № 411-од від 03.06.2013
року ОСОБА_3 повідомлено про те, що з 05
серпня 2013 року у нього змінюються
істотні умови праці, а саме: змінюється
населений пункт, в якому він буде
виконувати свої трудові та посадові
обов'язки, з м.Бердянська на
м.Запоріжжя; змінюється найменування
посади, на якій він буде працювати в
м.Запоріжжі, з провідного фахівця з ФЕБ
Бердянського напрямку СЕБ на
провідного фахівця з ФЕБ аналітичної
групи СЕБ в м.Запоріжжі; доручається
виконання нових функціональних
обов'язків відповідно до затвердженої
посадової інструкції. Вказувалиь, що у
ОСОБА_3 змінювалися істотні умови
праці: виконання нових функціональних
обов'язків згідно посадової інструкції
від 03.06.2013 року в м.Запоріжжі, замість
м.Бердянська, змінювалось найменування
посади, на якій він мав працювати в
м.Запоріжжі, з провідного фахівця з ФЕБ
Бердянського напрямку СЕБ на
провідного фахівця з ФЕБ аналітичної
групи СЕБ в м.Запоріжжі. З даним наказом
позивач ознайомлений та одержав його
копію 05.06.2013 рлку. Зазначили, що
відповідачем внесені зміни до штатного
розкладу на підставі рішення суду від
30.05.2013 року по справі №310/2160/13-ц -
тимчасово введено посаду провідного
фахівця з ФЕБ Бердянського напрямку та
виведено її з 05.08.2013 року. Крім цього, зі
штатного розкладу була тимчасово
виведена посада провідного фахівця з
ФЕБ в аналітичній групі у м.Запоріжжя,
та з 05.08.2013 року дана посада введена.
Вказували, що відбулась зміна істотних
умов праці позивача. 05.06.2013 року ОСОБА_3
ознайомлений із попередженням № 003-03/7583
від 05.06.2013 року про наступну зміну
істотних умов його праці по закінченні
двох місяців з моменту вручення йому
цього попередження, з посадовою
інструкцією фахівця з ФЕБ аналітичної
групи СЕБ в м.Запоріжжя № Пі-131-13 від
03.06.13 р., а також з переліком вакантних
посад по ВАТ «Запоріжжяобленерго»
станом на 05.06.2013 року, від зайняття яких
відмовився. В подальшому ОСОБА_3
неодноразово пропонувались вакантні
посади, а також пропонувалось надати
відповідь щодо надання згоди чи
відмови продовжувати роботу в нових
умовах. Він відмовився від переведення
на будь-які із запропонованих посад та
надання згоди про продовження роботи в
нових умовах. ОСОБА_3 не надав згоди на
продовження роботи у ВАТ
«Запоріжжяобленерго» в нових умовах
праці, а також відмовився від
працевлаштування на будь-які вакантні
посади, які пропонувались йому на
протязі червня-серпня 2013 року. Згідно
наказу №2347-к від 06.08.2013 року ОСОБА_3
звільнено на підставі п.6.ст.36 КЗпП
України (відмова від продовження
роботи у зв'язку із зміною істотних
умов праці). Вважали твердження
позивача про відсутність змін в
організації виробництва та праці,
внаслідок яких змінились істотні умови
праці, безпідставним. Зміна до штатного
розпису викликана необхідністю змін
організації праці. На підставі
техніко-економічного обґрунтування
скорочення посад в СБ на Бердянському
напрямку було з'ясовано, що існує
гостра проблема в зниженні
понаднормативних витрат по ВАТ
«Запоріжжяобленерго», більшість яких
припадає на обласний центр -
м.Запоріжжя, проведено заходи по
концентрації працівників СБ в
м.Запоріжжя зі структурних підрозділів
та враховано позитивний досвід роботи
в аналогічному напрямку в ПАТ «ДТЕК
Дніпробленерго», ПАТ «ДТЕК
Донецькобленерго», ПАТ «ДТЕК
Крименерго». В наказі № 411-од від 03.06.2013
року адміністрацією на підставі
результатів аналізу понаднормативних
витрат електроенергії за 2011 рік та 6
місяців 2012 року по ВАТ
«Запоріжжяобленерго», більшість яких
припадає на м.Запоріжжя, було прийнято
рішення змінити організацію роботи
дирекції з ФЕБ таким чином, щоб
посилити ефективність роботи
працівників дирекції з ФЕБ в
м.Запоріжжя для зниження обсягу витрат
електроенергії в Запорізьких міських
електричних мережах шляхом внесення
змін до штатного розкладу. Наслідком
цього змінено істотні умови праці
працівників дирекції з ФЕБ, які
працюють на Бердянському напрямку, де
основні витрати електроенергії
припадають на літній період. Таким
чином, передбачалось значно знизити
витрати електроенергії в м.Запоріжжя.
Вказували, що наказ № 2347-к від 06.08.2013
року прийнятий у відповідності до
приписів чинного законодавства,
оскільки існували підстави для зміни в
організації праці та, як наслідок,
зміни істотних умов праці. ОСОБА_3
своєчасно ознайомлений з наказом №
411-од від 03.06.2013 року «Про зміну істотних
умов праці», йому своєчасно вручено
попередження про наступну зміну
істотних умов його праці та він був
ознайомлений з новою посадовою
інструкцією провідного фахівця з ФЕБ
аналітичної групи в м.Запоріжжя, йому
неодноразово пропонувались інші
вакантні посади на ВАТ
«Запоріжжяобленерго», від
працевлаштування на які він
відмовився, був своєчасно ознайомлений
з наказом № 2347-к від 06.08.2013 року «Про
звільнення», одержав його копію, а
також оригінал трудової книжки.
Вважали вимоги про відшкодування
моральної шкоди безпідставними,
оскільки факту порушення прав
працівника не було, не доведено, якими
діями чи бездіяльністю відповідача
йому була нанесена шкода, обґрунтувань
розміру моральної шкоди не наведено та
не доведений причинно-наслідковий
зв'язок між шкодою та моральнимі
стражданнями.

Третя особа - в.о. генерального
директора ВАТ «Запоріжжяобленерго»
Сідельніков В.М. в судові засідання не
з'явився, повідомлений належним чином,
заяв про відкладення розгляду справи
не надходило.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 травня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Запоріжжяобленерго» про визнання
незаконним та скасування наказу про
зміну істотних умов праці, визнання
незаконним наказу про звільнення з
роботи, поновлення на роботі, стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
маєть значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
направити справу до того ж суду на
новий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши у засіданні
апеляційного суду суддю-доповідача,
пояснення учасників апеляційного
розгляду, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з
наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відмовивши у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції
виходив з наступного.

Як встановлено судом і таке
вбачаєтьсчя з матеріалів справи,
ОСОБА_3 прийнятий на посаду провідного
фахівця з фінансово-економічної
безпеки по Бердянському напрямку в
службу безпеки ВАТ
«Запоріжжяобленерго» з 03.01.06 року.
Наказом № 365-к від 06.02.2013 року
звільнений в зв'язку зі змінами в
організації виробництва і праці за п.1
ст.40 КЗпП України. Наказом № 1595-к від
01.06.2013 року поновлений на займаній
посаді на підставі рішення
Бердянськогоміськрайонного суду від 30
травня 2013 року (справа № 310/2160/13-ц).

Згідно наказу № 2347-к від 06.08.2013 року
ОСОБА_3 звільнений з причин відмови від
продовження роботи в зв'язку зі змінами
суттєвих умов праці на підставі п.6 ст.36
КЗпП України. Зазначене
підтверджується записами в трудовій
книжці позивача, а також визнано
сторонами в судловому засіданні та
ними не оспорюється.

Наказом № 411-од від 03.06.2013 року «Про
зміну істотних умов праці» провідному
фахівцю з ФЕБ Бердянського напрямку
ОСОБА_3 з 05 серпня 2013 року змінено
істотні умови праці, а саме: - змінено
населений пункт, в якому вказаний
працівник буде виконувати свої трудові
та посадові обов'язки з міста
Бердянська на місто Запоріжжя;

- змінено найменування посади, на якій
вказаний працівник буде працювати в
м.Запоріжжя, з провідного фахівця з ФЕБ
Бердянського напрямку на провідного
фахівця з ФЕБ аналітичної групи СЕБ в
м.Бердянськ;

- доручено виконання нових
функціональних обов'язків відповідно
до затвердженої посадової інструкції
працівника. В наказі зазначено про
проведений аналіз понаднормативних
витрат електроенергії за 2011 рік та 6
місяців 2012 року по ВАТ
Запоріжжяобленерго» та про
необхідність підвищення
продуктивності праці і якості роботи
працівників СЕБ, концентрації ресурсів
саме на Запорізькому напрямку
(м.Запоріжжя). З даним наказом ОСОБА_3
ознайомлений 05 червня 2013 року. Крім
цього, 05 червня 2013 року позивача
попереджено про наступну зміну
істотних умов праці по закінченні двох
місяців з моменту вручення йому цього
попередження. В цей же день ОСОБА_3
ознайомлений з посадовою інструкцією
провідного фахівця з
фінансово-економічної безпеки
аналітичної групи СЕБ в м.Запоріжжя №
Пі-131-13 від 03.06.13 р.. Крім цього, 05.06.2013
року ОСОБА_3 запропоновано всі вакантні
посади ВАТ «Запоріжяобленерго» станом
на 05.06.2013 року, з якими він ознайомлений
та отримав примірник вакансій, а також
зазначив про те, що не згоден на зміну
істотних умов праці та з переведенням
на іншу роботу провідного фахівця з ФЕБ
аналітичної групи СЕБ в м.Запоріжжя.

Судом також встановлено, що вакантні
посади ОСОБА_3 пропонувалися
неодноразово: 05.06.2013 року, 10.06.2013 року,
18.06.2013 року, 25.06.2013 року, 31.07.2013 року,
05.08.2013 року, 06.08.2013 року - особисто, про що
свідчить його підпис, та 03.07.2013 року,
09.07.2013 року, 16.07.2013 року, 23.07.2013 року -
направлено поштою, про що свідчать
описи вкладення цінного листа,
квитанції про направлення цінного
листа та поштові повідомлення про
отримання поштової кореспонденції.

Згоди на переведення на запропоновану
вакантну посаду ОСОБА_3 не надав та
відмовився від переведення на
запропоновані вакантні посади, про що
свідчать його особисті підписи,
зокрема у звітах по вакансіям на 05.08.2013
року та на 06.08.2013 року.

Відповідно до наказу № 2347-к від 06.08.2013
року ОСОБА_3 звільнений з посади
провідного фахівця з ФЕБ Бердянського
напрямку СЕБ на підставі п.6 ст.36 КЗпП
України (відмова від продовження
роботи у зв'язку із зміною істотних
умов праці).

З наказом про звільнення ОСОБА_3
ознайомлений 06 серпня 2013 року, про що
свідчить його особистий підпис та
запис про незгоду з наказом.

В судовому засіданні сторони визнали
обставину отримання ОСОБА_3 06.08.2013 року
копії вказаного наказу, а також
трудової книжки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на порушення судом першої
інстанції ст.24 КЗпП України, а саме
видання наказу ВАТ
«Запоріжжяобленерго» № 2347-к 06.08.2013р.
при фактичному допущенні його до
роботи 06.08.2013р. (за усним розпорядженням
начальника відділу кадрів Товариства -
Орловой Т.В.).

Колегія суддів вважає ці доводи такими,
що не підтверджуються матеріалами
справи.

Як уже зазначалось вище, 03.06.2013 року
Товариством були внесені зміни до
штатного розкладу, а саме тимчасово
введено (до 05.08.2013 року) посаду
провідного фахівця з ФЕБ Бердянського
напрямку (на підставі рішення суду від
30.05.2013р. по справі № 310/2160/13-ц) та
виведено із 05.08.2013 року посаду
провідного фахівця з ФЕБ Бердянського
напрямку. Крім цього, із штатного
розкладу була тимчасово (до 05.08.2013 року)
виведена посада провідного фахівця з
ФЕБ в аналітичній групі у м.Запоріжжя, а
з 05.08.2013 року введена посада провідного
фахівця з ФЕБ в аналітичній групі у
м.Запоріжжя.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум. що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

При наявності спору про розміри
належних звільненому працівникові сум
власник або уповноважений ним орган
повинен сплатити зазначене в цій
статті відшкодування в тому разі. коли
спір вирішено на користь працівника.
Якщо спір вирішено на користь
працівника частково, то розмір
відшкодування за час затримки визначає
орган, який виносить рішення по суті
спору.

Таким чином, у відповідності з
приписами ст.116 КЗпП України ВАТ
«Запоріжжяобденерго», в останній
робочий день ОСОБА_3 (05.08.2013р.) мало
виплатити вказаному працівнику всі
належні йому (при звільненні) суми,
однак внаслідок несвоєчасного
проведення необхідних нарахувань для
проведення всіх виплат позивачу, а
також з метою недопущення порушень
ст.117 КЗпП України, вказаний працівник
був звільнений 06.08.2013р. і в цей же день
були проведені всі передбачені законом
виплати, при звільненні.

Відповідно до ст.24 КЗпП України
трудовий договір вважається укладеним
і тоді, коли наказ чи розпорядження не
були видані, але працівника фактично
було допущено до роботи.

Таким чином, 06.08.2013р. ОСОБА_3 не був
допущений до роботи (в порядку ст.24 КЗпП
України), і вказаний день не може
вважатись його робочим днем виходячи з
такого:

1 .Заяву про прийняття (переведення) на
посаду провідного фахівця з ФЕБ в
аналітичній групі в М.Запоріжжя ОСОБА_3
не писав.

2.Наказ про прийняття (переведення)
ОСОБА_3 на посаду провідного фахівця з
ФЕБ в аналітичній групі в м.Запоріжжя
ВАТ «Запоріжжяобленерго» не видавався.

3.Харламов О.Я. не був допущений до
роботи 06.08.2013 року, йому не проводились
відповідні інструктажі тощо.

4.Пуста клітини « 06.08.2013 року» в табелі
залишена не заповненою для того, щоб
відповідні нарахування були проведені
за 8 (вісім) годин, коли працівнику могло
бути впродовж цього дня доручено
виконання завдань (роботи), але
адміністрація Відповідача не доручила
їх виконання ОСОБА_3

5.Відповідно до пояснень наданих
свідком - ОСОБА_10 (начальником служби
безпеки ВАТ «Запоріжжяобленерго» -
безпосереднім керівником Позивача)
06.08.2013р. Позивач не звертався до нього з
приводу допуску до роботи чи виконання
будь-яких обов'язків, і в свою чергу
він.як начальник СБ Позивача в цей день
до роботи не допускав, та не доручав
йому до виконання будь-яких завдань.

6.Інформація позивача, що начальник
відділу кадрів Товариства Орлова Т.В.
нібито надавала йому розпорядження
щодо виходу на роботу 06.08.201З р, не
підтверджена ніякими письмовими
доказами, а є лише припущенням самого
ОСОБА_3 Крім цього. Позивачем не надано
жодних письмових доказів того, що
Орлова Т.В. могла видавати (або видала)
таке розпорядження Позивачу, в порядку
передбаченому чиннимзаконодавством.

Відповідно до ч.1 ст.43 Конституції
України кожен має право на працю, що
включає можливість заробляти на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується.

Згідно ст.64 ГК України підприємство
самостійно визначає свою
організаційну структуру, встановлює
чисельність працівників та штатний
розпис.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.32 КЗпП України
у зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці. Якщо колишні істотні
умови праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за пунктом 6
статті 36 цього Кодексу.

Згідно п. 6) ч. 1 ст. 36 КЗпП України
підставами припинення трудового
договору є відмова працівника від
переведення на роботу в іншу
місцевість разом з підприємством,
установою, організацією, а також
відмова від продовження роботи у
зв'язку із зміною істотних умов праці.

У пункті 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року № 9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів» судам
роз'яснено, що припинення трудового
договору за п.6 ст.36 КЗпП України при
відмові працівника від продовження
роботи зі зміненими істотними умовами
праці може бути визнане обґрунтованим,
якщо зміна істотних умов праці при
продовження роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою викликана зміною в організації
виробництва і праці (раціоналізацією
робочих місць, введенням нових форм
організації праці, у тому числі перехід
на бригадну форму організації праці, і,
навпаки, впровадженням передових
методів, технологій тощо).

Враховуючи викладене, суд прийщов
вірного висновку, що зміна істотних
умов праці, від яких відмовився
позивач, відбулася за безспірної
наявності змін в організації
виробництва і праці, які направлені на
раціоналізацію робочих місць,
впровадження нових форм та методів в
організації праці.

Таким чином, суд обгрунтовано вважав,
що ОСОБА_3 було звільнено без порушення
вимог трудового законодавства з боку
ВАТ «Запоріжжяобленерго». Про зміну
істотних умов праці позивач
повідомлений за два місяці, згоду на
продовження роботи у ВАТ
«Запоріжжяобленерго» після зміни в
організації виробництва і праці
позивач не надав. Доводи позивача про
те, що 06 серпня 2013 року його було
фактично допущено до роботи після
закінчення двомісячного строку
попередження та він фактично приступив
до роботи, суд не прийняв до
уваги,зважаючи на наступне.

Так, ОСОБА_11 про зміну істотних умов
праці повідомлений 05 червня 2013 року,
двомісячний строк сплив 05 серпня 2013
року. Отже, звільнення проведено 06
серпня 2013 року після спливу терміну
попередження з дотриманням
передбачених законодавством строків.

Виходячи з викладеного, суд
обгрунтовано визнав, що вимоги про
визнання наказу № 411-од від 03.06.13 р. «Про
зміну істотних умов праці» таким, що не
відповідає вимогам ч. 3 ст. 32 КЗпП
України та його скасування, а також
вимоги про визнання незаконним наказу
№ 2347-к від 06 серпня 2013 року про
звільнення позивача з роботи за п. 6 ст.
36 КЗпП України та поновлення на посаді
провідного фахівця з
фінансово-економічної безпеки
Бердянського напрямку служби
економічної безпеки ВАТ
«Запоріжжяобленерго» та вимоги про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу задоволенню не
підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди обов'язковому
з'ясуванню підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Беручи до уваги наведені норми, а також
той факт, що дії відповідача по
звільненню ОСОБА_3 були законними суд
також вірно вважав позовні вимоги про
відшкодування моральної шкоди
необґрунтованими, в зв'язку з чим в їх
задоволенні належить відмовити.

Тим самим, доводи апелянта про
незаконність та необґрунтованість
рішення суду першої інстанції не
знайшли свого підтвердження доказами,
у зв'язку з чим не можуть бути прийняті
до уваги.

За таких обставин , судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції з'ясовані всі обставини
справи, які мають істотне значення для
правильного вирішення спору, дана
належна оцінка письмовим доказам у
сукупності з доводами сторін, висновки
суду відповідають обставинам справи,
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
аналогічні доводам позивача ОСОБА_3 в
суді першої інастанції, не
спростовують висновки суду першої
інстанції, тому підстав для скасування
рішення немає.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилається на те, що судом не вжиті
заходи щодо об'єднання справ № 310/10231/13-ц
та 310/7778/13-ц.

При вирішенні цього питання колегія
суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.126 ЦПК України суддя
під час відкриття провадження у справі,
підготовки справи до судового розгляду
або суд під час її розгляду мають право
постановити ухвалу про об'єднання в
одне провадження кількох однорідних
позовних вимог за позовами одного й
того самого позивача до одного й того
самого відповідача чи до різних
відповідачів або за позовом різних
позивачів до одного й того самого
відповідача.

06.09.2013р. ОСОБА_3 звернувся до
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області із позовною заявою
до ВАТ «Запоріжжяобленерго» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, моральної шкоди, скасування
наказів ВАТ «Запоріжжяобленерго» : №
2347-к від 06.08.2013р. «Про звільнення», №
411-од від 03.06.2013р. «Про зміну істотних
умов праці». Позовна заява була
прийнята до провадження суддею Парієм
О.В. та їх присвоєний номер № 310/10231 /13-ц.

18.07.2013р. ОСОБА_3 звернувся до
Бердянського міськрайонного суду
Запорізької області із позовною заявою
до головуючого на засіданні КТС ВАТ
«Запоріжжяобленерго» 21.06.2013р. -
Седлярова В.С., за участю 3 осіб -
генерального директора ВАТ
«Запоріжжяобленерго» Сідельнікова
В.М., голови обласної профспілки ВАТ
«Запоріжжяобленерго» Бакіна М.В. про
визнання рішення КТС від 21.06.2013р.
незаконним, визнання факту
бездіяльності з боку третіх осіб.
Позовна заява була прийнята до
провадження суддею Гагут Л.І. та їх
присвоєний номер № 310/7778/13-ц. В
подальшому в зв'язку з виходом судді
Гагут Л.І. у відпустку, справа була
передана до провадження судді Парія
О.В.

Таким чином, як видно з вищевказаного,
ОСОБА_3 було заявлено два різних позову
до різних Відповідачей (ВАТ
«Запоріжжяобленерго» (справа №
310/10231/13-ц) та Седлярова В.С. (справа №
310/7778/13-ц), а також з різними вимогами: до
ВАТ «Запоріжжяобленерго» - про
поновлення на роботі, до Седлярова В.С. -
щодо скасування рішення КТС від 21.06.2013
р.

На протязі розгляду справи № 310/10231/13-ц
позизивачем умисно, з метою
затягування розгляду справи та
збільшення розміру середнього
заробітку, неодноразово (4 рази)
подавались до суду клопотання щодо
об'єднання вищезазначених справ, які
були обгрунтовано відхилені судом,
виходячи з того, що відповідачі та
вимоги за такими справами є різними, а
отже такими що відповідно до приписів
ст.126 ЦПК України можуть бути об'єднані
в одне провадження.

На підставі вищевказаного, слід прийти
висновку, що рішення суду щодо відмови
позивачу в об'єднанні справ № 310/10231/13-ц
та 310/7778/13-ц було прийнято у
відповідності до приписів ст.126 ЦПК
України.

Інші доводи апеляційної скарги також
не спростовують правильність
висновків, викладених у рішенні суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307,308,314,317 ЦПК
України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 15 травня
2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: