Справа № 136/2736/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"13" серпня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Мочульської Л. Т.

При секретарі
Белінській С.І.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Липовець
ЦИВІЛЬНУ справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про розірвання
шлюб який був зареєстрований 11.06.2011
року виконкомом Росошанської
сільської ради Липовецького районного
Вінницької області, актовий запис № 7.
Від даного шлюбу народилась дочка -
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розпаду
сім"ї позивачка називає те що, останнім
часом шлюбні відносини з відповідачем
не складаються, на ґрунті чого постійно
виникали дрібні сварки, що негативно
впливають на виховання дитини, в
зв'язку з чим спільне проживання стало
неможливе. Неодноразові спроби
налагодити спільні відносини
позитивного результату не дали.
Позивачка наміру зберігати сім"ю не
має, вважає, що сім'я розпалась
остаточно та просить суд розірвати
шлюб із відповідачем.

В судовому засіданні ОСОБА_1 просила
шлюб розірвати, посилаючись на те, що
між нею та відповідачем постійно
виникали сварки, ОСОБА_1 хоче гуляти, а
вона сама залишається з малолітньою
дитиною вдома. Крім того, позивачка
просила після розірвання шлюбу
залишити її набуте у шлюбі прізвище -
"ОСОБА_1" та не стягувати з відповідача
понесені нею судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні
позов визнав повністю. Погодився на
розірвання шлюбу. Також бажає
розлучитись.

Вирішуючи спір, суд встановив наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в зареєстрованому шлюбі з
11.06.2011 року, що підтверджується
свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1
(а.с.4).

Від даного шлюбу позивачка та
відповідач мають дочку - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтво про народження
серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Позивачка не бажає миритися з
відповідачем, має стійке
волевиявлення, спрямоване на
припинення сімейних відносин і
розірвання шлюбу. Причиною розладу в
сім'ї стали різні характери та погляди
на сімейне життя, ведення спільного
господарства, що призводить до сварок,
внаслідок чого сторони однією сім'єю не
проживають, та суперечить інтересам
позивачки, шкодить її здоров'ю, а також
суперечить інтересам малолітньої
дитини сторін. Сторони спільного
господарства не ведуть, проживають
окремо один від одного з 25.09.2013 року.

Встановленим судом фактам
відповідають сімейні правовідносини,
які регулюються Конституцією
України та Сімейним кодексом України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, яка, відповідно
до вимог ч.1 ст.9 Конституції України,
ратифікована Законом від 17.07.1997 року
"Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, Першого протоколу та протоколів
№2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною
національного законодавства України.

Згідно із ст.51 Конституції України,
шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має
рівні права і обов'язки у шлюбі та
сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод встановлено, що кожен із
подружжя у відносинах між собою і в
їхніх відносинах зі своїми дітьми
користується рівними правами та
обов'язками цивільного характеру, що
виникають зі вступу в шлюб, перебування
в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України,
шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути
пред'явлений одним із подружжя (ч.1
ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них.

Оскільки у суду склалася достатня
переконаність у тому, що подальше
спільне життя подружжя неможливе, що
позивачка наполягає на розлученні, має
стійке волевиявлення до розірвання
шлюбу, а також, що збереження шлюбу та
подальше спільне проживання подружжя
суперечить інтересам позивачки, крім
того, наданий ухвалою суду від 20.01.2014
року сторонам шестимісячний строк для
примирення - до примирення не призвів,
то суд приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає
позивачці, за її проханням, для
подальшого іменування її прізвище
набуте у шлюбі - "ОСОБА_1".

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 212-215, 218, 223
ЦПК України, на підставі ст.ст. 105, 110,
112, 113 СК України,

суд

В И Р І Ш И В:

ПОЗОВ ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, який був зареєстрований 11
червня 2011 року виконавчим комітетом
Росошанської сільської ради
Липовецького району Вінницької
області, актовий запис № 7.

Після розірвання шлюбу залишити
позивачці набуте у шлюбі прізвище -
ОСОБА_1.

Рішення суду про розірвання шлюбу
після набрання ним законної сили
направити до органу державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем ухвалення рішення для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів.

Після закінчення цього строку
рішення набирає законної сили, якщо не
надійде апеляційної скарги на рішення
суду.

Суддя: Л. Т. Мочульська