АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5567/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Багбая Є. Д. Доповідач - Козлов
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого:
Козлова С.П.,

суддів:
Каратаєвої Л.О., Прозорової М.Л.,

при секретарі:
Видюковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
Дніпровського відділу Державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
Дніпропетровської області, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа без самостійних
вимог: ОСОБА_4, про звільнення майна з
під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з таким позовом
посилаючись на те, що 19 червня 2007 року
між ним і ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № DZF0GK00771806
відповідно до якого, остання отримала
кредит в сумі 35106 доларів США, а для
забезпечення виконання її зобов'язань
між нею та банком було укладено договір
іпотеки, предметом якого виступає
нерухоме майно: належна їй на праві
власності 2-кімнатна квартира,
загальною площею 49,3 кв.м., житлова площа
28,7 кв.м., що розташована за адресою
Дніпропетровська область, м.
Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1, відомості
про обтяження якого внесені в
Державний реєстр обтяжень нерухомого
майна. Позивачеві стало відомо про
арешти всього майна ОСОБА_4, в тому
числі вищезазначеного нерухомого
іпотечного майна - спірної квартири на
підставі постанов державного
виконавця Дніпровського відділу ДВС
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області: постанова
по виконавчому провадженню ВП№28613836
від 01.09.2011 року, винесена
держвиконавцем Рутковською О.В., щодо
стягнення за виконавчим листом на
користь ОСОБА_3 47632,20 грн. та постанова
по виконавчому провадженню ВП№26418443
від 20.05.2011 року, винесена
держвиконавцем Рутковською О.В., щодо
стягнення на користь ОСОБА_2 36613,77 грн.,
тому позивач просив суд звільнити з під
арешту спірну квартиру, оскільки на неї
згідно вимог закону не може бути
звернено стягнення для задоволення
вимог стягувачів, які не є
іпотекодержателями квартири, як банк.

Рішенням Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 18 квітня
2014 року звільнено з-під арешту
накладеному Дніпровським відділом ДВС
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області: постанова
по виконавчому провадженню ВП№28613836
від 01.09.2011 року, винесена
держвиконавцем Рутковською О.В.,
постанова по виконавчому провадженню
ВП№26418443 від 20.05.2011 року, винесена
держвиконавцем Рутковською О.В.,
іпотечне майно, відповідно до договору
іпотеки №DZF0GK00771806 від 19 червня 2007 року,
а саме: нерухоме майно - 2-кімнатна
квартира, загальною площею 49,3 кв.м.,
житлова площа 28,7 кв.м., що розташована
за адресою: Дніпропетровська область м.
Дніпродзержинськ АДРЕСА_1, яка належить
на праві власності ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду і закрити
провадження по справі.

Розглянувши справу в межах доводів
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
виходив із того, що вищезазначене
іпотечне майно може бути стягнуто лише
для задоволення вимог
іпотекодержателя, а в даному випадку
воно було арештоване не в порядку
виконання вимог
стягувача-іпотекодержателя і права на
задоволення своїх інтересів за рахунок
спірної квартири виникли у
відповідачів після державної
реєстрації іпотеки, тому воно підлягає
звільненню з під арешту накладеному
відповідачем ДВС в інтересах інших
відповідачів по справі.

Проте з таким висновком
погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи, за
кредитним договором № DZF0GK00771806 від 19
червня 2007 року ОСОБА_4 отримала у
позивача кредит в сумі 35106 доларів США
та для забезпечення виконання своїх
зобов'язань за укладеним нею з банком
договором іпотеки від 19 червня 2007 року
передала в іпотеку належну їй на праві
власності 2-кімнатну квартиру,
загальною площею 49,3 кв.м., житловою
площею 28,7 кв.м., по АДРЕСА_1 в м.
Дніпродзержинську Дніпропетровської
області, відомості про обтяження якої
внесені в Державний реєстр обтяжень
нерухомого майна, після чого зазначене
іпотечне майно було арештовано на
підставі постанов державного
виконавця Дніпровського відділу ДВС
Дніпродзержинського МУЮ
Дніпропетровської області Рутковської
О.В. по виконавчому провадженню
ВП№28613836 від 01.09.2011 року щодо стягнення
за виконавчим листом на користь ОСОБА_3
47632,20 грн. та по виконавчому провадженню
ВП№26418443 від 20.05.2011 року щодо стягнення
на користь ОСОБА_2 36613,77 грн..

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» іпотека має похідний
характер від основного зобов'язання і є
дійсною до припинення основного
зобов'язання або до закінчення строку
дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя
на задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно виникає з моменту
державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають задоволенню
згідно з їх пріоритетом у черговості
їх державної реєстрації.

Між тим, відомостей про порушення
ОСОБА_4 зобов?язань перед позивачем за
кредитним договором та про позасудове
врегулювання сторонами питання
звернення стягнення на предмет іпотеки
або про передачу іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки
позивач суду першої інстанції не надав.

Відповідно до змісту ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 4 постанови «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» № 6 від 27
серпня 1976 року за правилами,
установленими для розгляду позовів про
виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

За змістом ст. ст. 9, 10 Закону
України «Про іпотеку» іпотекодавець
має право володіти та користуватись
предметом іпотеки відповідно до його
цільового призначення, якщо інше не
встановлено цим Законом.

Ураховуючи викладене, колегія
суддів дійшла висновку, що права
позивача як іпотекодержателя спірного
майна, не пов?язані ні з правом
власності на майно, ні з правом
володіння ним, відомостей про
порушення ОСОБА_4 зобов?язань перед
позивачем за кредитним договором та
про позасудове врегулювання сторонами
питання звернення стягнення на предмет
іпотеки або про передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки позивач не надав, тому
його вимоги про звільнення майна з-під
арешту на законі не ґрунтуються, а
висновки суду про порушення прав
позивача безпідставні.

Суд першої інстанції,
задовольняючи позов, залишив поза
увагою зазначені обставини та не надав
оцінку усім доказам по справі, що
свідчить про ухвалення рішення суду
першої інстанцій з порушенням норм
матеріального закону, а тому воно
підлягає скасуванню із ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 18 квітня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
Публічному акціонерному товариству
комерційний банк «ПриватБанк»
відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене у касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: