АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8092/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Бабій С. О. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Дніпропетровськ

04 вересня 2014 року Апеляційний суд
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Кочкової Н.О.

Суддів: Максюти Ж.І., Каратаєвої Л.О.,

При секретарі: Сичевській
А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про
визнання дублікату виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 11 серпня
2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 11 серпня 2014 року у
задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання
дублікату виконавчого листа таким, що
не підлягає виконанню - відмовлено
(а.с.74-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
процесуального права, ставить питання
про скасування ухвали та винесення
нової про задоволення його заяви (а.с.
80-82).

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити, а
ухвалу залишити без змін з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
постановою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 2 листопада 2000 року з ОСОБА_2
стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
на утримання доньки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

30.03.2007 р. Павлоградським міськрайонним
судом Дніпропетровської області за
заявою ОСОБА_4 від 27.03.2007 р. було видано
дублікат виконавчого листа № АЕ-363 від
02.11.2000 року про стягнення аліментів
(а.с.6).

У тексті дублікату виконавчого листа №
АЕ-363 від 02.11.2000 року, виданого 30.03.2007 р., у
графі «адреса боржника, установа банку,
№ рахунку» є не застережені
виправлення, а саме: слова «АДРЕСА_1»
закреслено однією горизонтальною
рискою, після чого дописано «АДРЕСА_1»,
у графі «прізвище, ім'я по-батькові
(повне найменування) стягувача»
прізвище «ОСОБА_4» закреслено однією
горизонтальною рискою, над ним
дописано прізвище «ОСОБА_4».

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 у
зв'язку із реєстрацією шлюбу 27 квітня
2002 року (а.с.43-45).

Відмовляючи в задоволенні заяви про
визнання дублікату виконавчого листа
таким, що не підлягає виконанню, суд 1
інстанції виходив з того, що суд не
наділений правом визнавати дублікат
виконавчого листа незаконно виданим,
також судом не встановлено, що
обов'язок боржника ОСОБА_2 щодо сплати
аліментів відсутній повністю або
частково у зв'язку з його добровільним
виконанням чи з інших підстав.

Вказані висновки суду першої інстанції
є правильними, відповідають вимогам
закону і підтверджуються матеріалами
справи. Так, відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК
України виконавчий лист має
відповідати вимогам до виконавчого
документа, встановленим Законом
України "Про виконавче провадження".
Дублікат виконавчого листа № АЕ-363 від
02.11.2000 року, відповідає вимогам ст.19
Закону України «Про виконавче
провадження» у редакції, чинній на
момент видачі судом виконавчого
документа (2000 р.), яка не містила вимог
щодо зазначення у ньому
індивідуального ідентифікаційного
номеру стягувача та боржника.

Згідно ч.2,4 ст. 369 ЦПК України суд, який
видав виконавчий лист, може за заявою
стягувача або боржника виправити
помилку, допущену при його оформленні
або видачі, чи визнати виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
виконавчим листом. Суд ухвалою вносить
виправлення до виконавчого листа, а у
разі якщо його було видано помилково
або якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, суд визнає виконавчий лист
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково. Якщо стягнення
за таким виконавчим листом уже
відбулося повністю або частково, суд
одночасно на вимогу боржника стягує на
його користь безпідставно одержане
стягувачем за виконавчим листом.

Із обставин справи не випливає, що
дублікат виконавчого листа № АЕ-363 від
02.11.2000 року виданий 30.03.2007 року
Павлоградським міськрайонним судом
помилково, а також судом не
встановлено, що обов'язок боржника
ОСОБА_2 з виплати аліментів відсутній
повністю або частково.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду від 25 грудня 2013
року відмовлено у задоволенні скарги
ОСОБА_2 на дії державного виконавця
ВДВС Павлоградського міського
управління юстиції, а рішенням цього ж
суду від 14 березня 2014 року відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4
про визнання неправомірним та
скасування дубліката виконавчого
листа (а.с.43-45).

Доводи апеляційної скарги про те, що
дублікат виконавчого листа виданий без
ухвали суду, - не являються підставою
для скасування ухвали суду від 11 серпня
2014 року, оскільки вказане порушення
норм ЦПК України, допущене судом у 2007
році, не свідчить про те, що дублікат
виконавчого листа не підлягає
виконанню.

Посилання апелянта на те, що суд
розглянув справу не у повному обсязі -
спростовуються текстом ухвали та
матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, в основному,
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці,
тому ці доводи не мають правового
значення для вирішення справи і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи. Тому
апеляційний суд приходить до висновку,
що ухвала суду є законною і
обґрунтованою, і її слід залишити без
змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 11
серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: