У Х В А Л А

19 травня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П.,Іваненко Ю.Г., Євтушенко
О.І.,Ситнік О.М.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 березня 2014 року у справі за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юрія-Фарм» до ОСОБА_6
про стягнення боргу за угодою про
надання тимчасової фінансової
допомоги (позики); за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юрія-Фарм» про стягнення майнової та
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
дії,

в с т а н о в и л а:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юрія-Фарм» (далі -
ТОВ «Юрія-Фарм») звернулося до суду з
позовом, у якому зазначало, що 10
серпня 2009 року ОСОБА_6 подано до
виконавчого органу позивача заяву про
надання безвідсоткової позики у
розмірі 2 тис. грн зі строком повернення
до 11 листопада 2009 року. 21 серпня 2009 року
між сторонами укладено угоду № 6 про
надання тимчасової фінансової
допомоги, відповідно до умов якої
відповідач отримав від позивача 20 тис.
грн у порядку та на умовах визначених
укладеною угодою. Кошти отримані
відповідачем 21 серпня 2009
року, що підтверджується видатковим
касовим ордером № 5318 від 22
серпня 2009 року. Станом на 03 червня 2013
року за ОСОБА_6 утворилася
заборгованість у розмірі 20 тис. грн.

Просило стягнути з відповідача 10 739 грн
16 коп., оскільки є докази відрахування
коштів з заробітної плати відповідача
на погашення суми боргу.

ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним
позовом, у якому зазначав, що наказами
відповідача від 12 та 19 липня 2010 року він
був звільнений з посади майстра
дільниці бракеражу та пакування
виробничого департаменту на підставі
п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове
грубе порушення трудових обов'язків.
Рішенням суду його було поновлено на
посаді, стягнуто з відповідача
заборгованість з заробітної плати та
середній заробіток за час вимушеного
прогулу на загальну суму 62 017 грн 20 коп.

Оскільки рішення суду належним чином
не виконано, просив стягнути з ТОВ
«Юрія-Фарм» на його користь майнову
шкоду у розмірі 44 009 грн 72 коп., 25 тис. грн
на відшкодування моральної шкоди та
зобов'язати відповідача сплати до
Пенсійного фонду України страхові
внески за ОСОБА_6 за період з липня 2010
року по травень 2013 року, виходячи із
середньомісячної заробітної плати у
розмірі 8443 грн 46 коп.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 25 листопада 2013
року позов ТОВ «Юрія-Фарм» задоволено,
зустрічний позов ОСОБА_6
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6
на користь ТОВ «Юрія-Фарм» суму боргу
за угодою № 6 про надання тимчасової
фінансової допомоги (позички) від 21
серпня 2010 року у розмірі 10 739 грн 16 коп.
Стягнуто з ТОВ «Юрія-Фарм» на користь
ОСОБА_6 майнову шкоду у розмірі 40 992 грн
97 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 тис.
грн Зобов'язано ТОВ «Юрія-Фарм»
сплатити до Пенсійного фонду України
страхові внески за ОСОБА_6 за період з
липня 2010 року по травень 2013 року
виходячи із середньомісячної
заробітної плати у розмірі 8 443 грн 46
коп.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 14 лютого 2014 року
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 25 листопада 2013
року у частині стягнення з ТОВ
«Юрія-Фарм» на користь ОСОБА_6 майнової
шкоди у розмірі 40 992 грн 97 коп. та у
частині зобов'язання ТОВ
«Юрія-Фарм» сплатити до Пенсійного
фонду України страхові внески за
ОСОБА_6 за період з липня 2010 року по
травень 2013 року виходячи із
середньомісячної заробітної плати у
розмірі 8443 грн. 46 коп. скасовано та у цій
частині позову відмовлено. У іншій
частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 березня 2014
року відмовлено ОСОБА_6 у відкритті
касаційного провадження у справі.

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулися до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ із заявою про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме: ст. 16 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ч. 1 ст. 9 ЦК України,

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах та встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Погоджуючись з висновками суду
апеляційної інстанції про відмову у
зустрічному позові, Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ в
ухвалі від 07 березня 2014 року, яку
просить переглянути заявник, керувався
тим, що КЗпП України не передбачає
відшкодування майнової шкоди (упущену
вигоду) та зобов'язань вчиняти
відрахування до Пенсійного фонду.

Погоджуючись з висновками судів першої
та апеляційної інстанції, суд
касаційної інстанції в ухвалі від 01
липня 2013 року керувався тим, що
позивачка працювала на підприємстві на
умовах трудового договору, тому вона є
застрахованою особою у системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, а відповідач -
страхувальником, який зобов'язаний був
обчислювати страхові внески за період
роботи позивача на підприємстві за
період з 16 квітня 2002 року по 10 квітня 2010
року у повному обсязі та перерахувати
їх до Пенсійного фонду України у
встановлені законом строки.

Скасовуючи рішення суду першої та
апеляційної інстанцій про відмову у
позові та передаючи справу на новий
розгляд, суд касаційної інстанції в
ухвалі від 19 червня 2013 року керувався
тим, що враховуючи норми ст. 2 Закону
України «Про оплату праці», ст. 117 КЗпП
України, відносини щодо виплати
заробітної плати є трудовими, а не
цивільними чи господарськими, а відтак
на них не поширюється мораторій на
задоволення вимог кредиторів, у тому
числі й на вимоги кредиторів про
виплату середнього заробітку за час
затримку розрахунку при звільненні.

У рішенні від 12 грудні 2012 року Вищий
спеціалізований суд України з розгляду
цивільних і кримінальних справ
керувався тим, що суми заробітної плати
за період з 14 вересня 2005 року по 31
жовтня 2008 року, матеріальної допомоги,
що заявлені до стягнення ПАТ
«Скандинавіан Хаус» нараховані та
отримані відповідачем без достатніх
правових підстав, всупереч інтересам
юридичної особи, недобросовісно та з
перевищенням повноважень.

Згідно із п. 6 Постанови під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Колегія суддів не вбачає неоднакове
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
оскільки обставини справ не є
подібними, а доводи заявника
стосуються переоцінки доказів.

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за заявою ОСОБА_6
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07 березня 2014
року слід відмовити.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юрія-Фарм» до ОСОБА_6
про стягнення боргу за угодою про
надання тимчасової фінансової
допомоги (позики); за зустрічним
позовом ОСОБА_6 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Юрія-Фарм» про стягнення майнової та
моральної шкоди, зобов'язання вчинити
дії, зобов'язання вчинити дії, за заявою
ОСОБА_6 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 березня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік