Справа № 2-1852/2010 Головуючий у І
інстанції Кошель Б.І.Провадження №
22-ц/780/3813/14 Доповідач у 2
інстанції Журба С.О.Категорія 26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Сержанюка
А.С., Гуля В.В.,

за участю секретаря Химинець
Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 квітня 2010 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року Публічне акціонерне
товариство «ОТП Банк» звернулося до
суду із позовом, який мотивувало
наступним:

06 грудня 2006 року між банком та
відповідачем був укладений кредитний
договір №МL-ОВВ/013/2006, на підставі якого
позичальнику було надано кредит в
розмірі 90 000 доларів США терміном до 05
грудня 2026 року зі сплатою 5,99 % річних.
Відповідно до умов договору
позичальник зобов'язувався сплачувати
кредит, проценти згідно графіка
погашення заборгованості, однак
позичальник умови договору не виконав,
загальна сума заборгованості
відповідача перед банком з
нарахуванням процентів склала 862 361,08
грн.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 квітня 2010 року позовні вимоги
задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішення
суду, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
неповноту та неправильність
встановлення обставин, які мають
значення для справи, просив рішення
суду першої інстанції скасувати і
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову. Зазначив, що не
погоджується з нарахованим позивачем
розміром пені та боргу за кредитом.
Крім того, вважає, що банком не було
доведено факту отримання відповідачем
повідомлення-вимоги банку від 22 січня
2009 року про дострокове погашення
кредиту. Вказує, що він не був належним
чином повідомлений про розгляд справи
в суді першої інстанції, що позбавило
його права подавати докази на
підтвердження його позиції.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з огляду на
наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип
змагальності сторін в цивільному
процесі, який полягає в тому, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, прямо встановлених Законом.
Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК
України. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях. За
таких умов суд може приймати та
покладати в основу рішення по справі
лише ті обставини, які були доведені
сторонами.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що рішення
суду в повній мірі відповідає
наведеним вимогам, підстави для його
скасування чи зміни відсутні.
Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
були надані належні докази отримання
відповідачем кредиту, виникнення
заборгованості з ним та права банку
вимоги повернення кредитних коштів,
нарахованих відсотків та штрафних
санкцій.

Відповідачем до суду першої інстанції
під час перегляду заочного рішення не
було надано належних доказів на
спростування наведених обставин.
Фактично відповідач обмежився лише
висловленням своєї незгоди з
необхідністю повернення кредиту. Не
спростовують висновків суду першої
інстанції й доводи апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір, повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини справи,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
а тому визнає дане рішення законним та
обґрунтованим. Таким чином рішення
суду першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, відтак
передбачених законом підстав для його
скасування при апеляційному розгляді
не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія судів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 08 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :