АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Савчук М. В.

суддів: Бреславського О.Г., Лисака
І.Н.

секретаря:Тодоряка Г.Д.

за участю: прокурора,
представника позивача, представника
відповідача, третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до кредитної спілки «Буковина»,
третьої особи на стороні позивача без
самостійних вимог ОСОБА_2, третьої
особи без самостійних вимог приватного
нотаріуса Чернівецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання недійсним договору іпотеки,
за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в
інтересах якої діє ОСОБА_5 на рішення
Сторожинецького районного суду
Чернівецької області від 25 квітня 2014
року,-

в с т а н о
в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із вказаним позовом.

Просила визнати недійсним договір
іпотеки від 12 серпня 2008 року, укладений
між нею та Кредитною спілкою « Буковина
», який посвідчений приватним
нотаріусом Чернівецького
нотаріального округу ОСОБА_4
зареєстрованим у реєстрі за №
4295,4296,4297.

Посилалась на те, що відповідно до
вказаного договору її будинок та
земельна ділянка були передані у
заставу КС «Буковина» для забезпечення
умов договору кредитної лінії №001/2005,
який було укладено між ОСОБА_2 та КС
«Буковина» 12.08.2008 року на суму 120000 грн.
Про існування вказаного іпотечного
договору вона дізналася 21.06.2011 року під
час винесення рішення Першотравневим
районним судом м.Чернівці про
стягнення з неї боргу, як майнового
поручителя.

Вона є неписьменною, не могла
прочитати умови договору, із змістом
якого її не було ознайомлено, їй ніхто
не роз'яснював наслідки невиконання
договору

№22ц/794/949/14
Головуючий в І інстанції Казюк О.О.

Категорія 27
Доповідач Савчук М.В.

кредитної лінії ОСОБА_2, у неї не було
жодного наміру та волі передати своє
майно в заставу і вона не
уповноважувала на підписання договору
іпотеки ОСОБА_6, договір порушує її
права та законні інтереси та
спрямований на позбавлення її права
власності.

В судовому засіданні позивач та
її представник змінили підстави для
визнання договору іпотеки недійсним,
вказували про те, що знаходячись в
нотаріальній конторі при укладенні
договору позивачка вважала, що
фактично між нею та ОСОБА_2 укладається
договір довічного утримання. Про
укладення такого договору позивач мала
розмову з ОСОБА_2 раніше, зважаючи на її
похилий вік, вона вимагала стороннього
догляду, а тому погодилася на те, щоб
майно перейшло у власність ОСОБА_2, а
остання здійснювала за нею догляд.
Оскільки позивачка була введена в
оману при укладенні договору іпотеки,
вважають, що він повинен бути визнаний
недійсним.

Рішенням Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 25 квітня
2014 року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_3 відмовлено за їх
необґрунтованістю.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3, в
інтересах якої діє ОСОБА_5 просить
рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 25 квітня
2014 року скасувати та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог у повному
обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення без врахування
фактичних обставин справи та з грубим
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Кредитна спілка «Буковина»,
заперечуючи проти апеляційної скарги
ОСОБА_3 просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення суду - залишенню без змін з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Судом установлено, що 12 серпня 2008
року між ОСОБА_2 та кредитною спілкою
«Буковина» укладений договір позики,
за яким вона отримала кредит в сумі 120000
грн. зі строком повернення до 12 серпня
2018 року. Згідно договору іпотеки від 12
серпня 2008 року, укладеного між
кредитною спілкою «Буковина» та
ОСОБА_3, від імені якої та за її
дорученням діяла ОСОБА_6,
іпотекодавцем для забезпечення
виконання зобов'язань позичальника в
повному обсязі щодо повернення кредиту
передано житловий будинок з надвірними
будівлями та земельну ділянку в селі
Великий Кучерів Сторожинецького
району Чернівецької області, які
належать на праві власності позивачки
ОСОБА_3. Договір іпотеки посвідчено
приватним нотаріусом Чернівецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4

З п.8.9 іпотечного договору
вбачається, що нотаріус зачитала його
зміст вголос, роз'яснила ОСОБА_3 зміст
та правові наслідки вчинення
іпотечного договору. Ці ж обставини в
судовому засіданні підтвердила
приватний нотаріус ОСОБА_4

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом ї
переконливості.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 цього ж Кодексу
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Обставини, які мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частиною
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позову суд першої
інстанції виходив з того, що укладений
між сторонами по даній цивільній
справі іпотечний договір не
суперечить нормам цивільного
законодавства, відповідає вільному
воловиявленню та внутрішній волі
учасників правочину, спрямований на
реальне настання правових наслідків;
що відсутні передбачені ст.ст. 203, 215ЦК
України підстави для визнання
оспорюваного правочину недійсним.

З даними висновками суду першої
інстанції погоджується і апеляційний
суд, так як судом першої інстанції
обставини справи з'ясовані в обсягу,
необхідному для правильного вирішення
спору, відповідно до встановлених
обставин, правильно визначено суть і
характер правовідносин сторін та норми
матеріального права, що їх регулюють.

Законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції перевірено в межах доводів
апеляційної скарги і підстав для його
скасування не встановлено.

Оскаржуване рішення ґрунтується на
повно та всебічно досліджених доказах,
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують та не містять
передбачених законом підстав для
скасування вірного по суті рішення.

Посилання апелянта на те, що договір
іпотеки від 12.08.2008 був укладений без
згоди власника майна, або на підставі
ведення її в оману третьою особою
ОСОБА_2, не заслуговують на увагу,
оскільки є необґрунтованими з огляду
на те що сторонами договору іпотеки є
Кредитна спілка та ОСОБА_3

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції відповідає нормам
матеріального й процесуального права,
а доводи апеляційної скарги не дають
підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307,308,313 ЦПК України,
колегія суддів ,-

у х в а л
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в
інтересах якої діє ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сторожинецького районного
суду Чернівецької області від 25 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді: