У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
м. Київ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Головуючого Висоцької В.С.

суддів:Кафідової О.В., Парінової І.К.,
Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення
заборгованості, за касаційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Докучаєвського міського суду
Донецької області від 10 жовтня 2013 року,
ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

29 липня 2013 року позивач - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ
«ПриватБанк», банк) звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
ОСОБА_5 заборгованість по кредитному
договору у розмірі 50640,49 грн, з яких: 3516,24
грн - заборгованість по кредиту, 22234,98
грн - заборгованість по процентам за
користування кредитом, 442,14 грн -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 21559,49 грн - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, штрафи
відповідно до п.5.3 Умов та правил
надання банківських послуг: 500 грн -
фіксована частина, 2387,64 -
процентна складова.

Позов мотивовано тим, що 6 грудня 2006
року між сторонами укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
позивачем надано кредит у сумі 6699 грн
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
«Розстрочка» складає між ним і Банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача у заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється наступному порядку:
щомісяця в період сплати, позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячних платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно Умов.
Відповідач зобов'язання належним чином
не виконав. Станом на 17 липня 2013 року
загальна сума заборгованості ОСОБА_5 за
кредитним договором становить 50640,49
грн, яку позивач просив стягнути з
останньої в судовому порядку.

Ухвалою Докучаєвського міського суду
Донецької області від 10 жовтня 2013 року,
до участі у справі у якості
співвідповідача залучена ОСОБА_6

Рішенням Докучаєвського міського
суду Донецької області
від 10 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 27 листопада 2013 року, у
задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій подав касаційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права просить їх
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали цивільної
справи, перевіривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційну скаргу слід
задовольнити, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився апеляційний суд,
відмовляючи у задоволенні позову
виходив з того, що позивачем пропущений
трирічний строк позовної давності, що є
підставою для відмови у задоволенні
заявленого ним позову.

Суди не прийняли до уваги посилання
позивача на те, що п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Рострочка») (Стандарт) передбачено
строк позовної давності тривалістю 5
років, оскільки вказані Умови ОСОБА_5 не
підписані, не містять відомостей щодо
дати складання та строку дії. Не надано
доказів, що ОСОБА_5 була ознайомлена із
зазначеними Умовами саме у цій
редакції. Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам, затверджені
наказом №391 від 21 березня 2006
року не передбачали збільшення строку
позовної давності за домовленістю
сторін.

З такими висновками судів першої та
апеляційної інстанцій погодитися не
можна, оскільки вони зроблені без
належного з'ясування дійсних обставин
справи, прав та обов'язків сторін, без
належної оцінки наявних у матеріалах
справи доказів, та з порушенням норм
процесуального права, з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вказаним вимогам рішення суду
апеляційної інстанції не відповідає.

відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна
давність, встановлена законом, може
бути збільшена за домовленістю сторін.
Договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі.

Відповідно до умов кредитного
договору його складовою частиною є
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт). З даним пунктом боржник
ознайомився та погодився, про що
свідчить його підпис на заяві, вказаний
пункт в установленому законом порядку
недійсним не визнавався.

При цьому, в порушення ст. ст. 212-214, 303,
315 ЦПК України суди належним чином не
встановили, яка редакція умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(«Розстрочка») (Стандарт) діяла на
період укладення кредитного договору,
а, тому, висновок про застосування до
спірних правовідносин трирічного
строку позовної давності є
передчасним.

Зазначене вище свідчить про неповне
встановлення судами, як першої, так і
апеляційної інстанцій, фактичних
обставин, які мають істотне значення
для правильного вирішення справи, що в
свою чергу призвело до поверхового
вирішення спору.

За таких обставин, ухвалені судами
першої та апеляційної інстанцій
рішення не можуть вважатися законними
і обґрунтованими, у зв'язку із чим,
відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід
скасувати з передачею справи до суду
першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК
України, Колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Докучаєвського міського
суду Донецької області від 10 жовтня 2013
року, ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 27 листопада 2013
року скасувати.

Справу передати до суду першої
інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька судді О.В.
Кафідова І.К. Парінова О.В. Умнова
І.М. Фаловська