АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5580/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Піддубного Р.М.,
Пономаренко Ю.А

при секретарі - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Московського
районного суду м. Харкова від 03 липня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, третя особа: Одинадцята
Харківська Державна нотаріальна
контора про визнання права власності в
порядку спадкування за законом, за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа: Одинадцята Харківська
Державна нотаріальна контора про
усунення від права на спадкування за
законом, визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом і
визнання права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом в якому просив
визнати за ним право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В обґрунтування позову посилався
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його
мати ОСОБА_4. Після її смерті залишилася
спадщина трьох кімнатна квартира
АДРЕСА_2. Спадкоємцями є він та його
брат - відповідач по справі ОСОБА_2.

ОСОБА_3, у передбачений законом
строку звернувся з відповідною заявою
до 11-ї Державної нотаріальної контори
про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом, проте нотаріусом
позивачу було відмолено у видачі
свідоцтва, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючі документи на
квартиру, які знаходяться у
відповідача. У зв'язку з тим що
необхідні документи знаходяться у
відповідача по справі, ОСОБА_3 був
змушений звернутися з даним позовом до
суду.

Відповідач не визнав заявлених
позовних вимог та звернувся до суду з
зустрічною позовною заявою, в
остаточній редакції якої просив суд
усунути ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом на спадщину
після смерті матері ОСОБА_4, визнати
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом по спадковій
справі № 1334/2011, зареєстрованого в
реєстрі за № 2-217, видане Одинадцятою
Харківською державною нотаріальною
конторою 08.05.2013 року та визнати за ним
право власності на квартиру АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також стягнути
судові витрати з відповідача.

В обґрунтування свого зустрічного
позову ОСОБА_2 зазначив, що їх рідні:
батько ОСОБА_5 і мати ОСОБА_4, отримали
06.02.1974 року трьохкімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_3, згідно ордеру № 010015.

14.07.1997 р. ОСОБА_2 передав своєму
рідному брату ОСОБА_3 грошові кошти у
розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США
на покупку однокімнатної квартири, про
що останній написав відповідну
розписку в присутності свідків. Цією
розпискою ОСОБА_3 підтвердив що в
подальшому не буде мати ніяких
претензій на спадкове майно ОСОБА_4.

Після отримання грошей ОСОБА_3
виписався із 3-х кімнатної квартири і
перестав спілкуватися з матір'ю та
братом.

ОСОБА_2 зазначив, що він допоміг
матері приватизувати квартиру і 27.10.1997
р. вона отримала свідоцтво про право
власності на житло.

В подальшому, ОСОБА_4. почала часто
хворіти, їй провели складну операцію, і
за нею був потрібен постійний
сторонній догляд, у зв'язку з чим з нею
стала постійно проживати донька
позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6
зі своїм чоловіком і сином.

На початку 2011 року у матері ОСОБА_4,
загострилося онкологічне захворювання
їй було потрібно лікування в
стаціонарі і постійний цілодобовий
сторонній догляд, який забезпечували
він, ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_7,
молодша рідна сестра їх матері ОСОБА_8.
Враховуючи тяжкий стан матері вони не
вели розмов про заповіт.

У зв'язку з тим, що з 1997 року його
рідний брат ОСОБА_3 ухилявся від
надання будь якої допомоги
спадкодавцеві ОСОБА_4., про що може
підтвердити рідна сестра матері ОСОБА_8
ОСОБА_2, вважав, що згідно ч.5 ст. 1224 ЦК
України суд може усунути від права на
спадкування ОСОБА_3

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 03 липня 2014 року
позов ОСОБА_3 - задоволено. Визнано за
ОСОБА_3 право власності на 12 частину
квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1
року.

В задоволені позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Одинадцята
Харківська державна нотаріальна
контора про усунення від права на
спадкування за законом, визнання
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом по спадковій
справі № 1334/2011, зареєстрованого в
реєстрі за № 2-217, видане Одинадцятою
Харківською державною нотаріальною
конторою 08.05.2013 року та визнання права
власності на квартиру - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2
звернувся на нього з апеляційною
скаргою, в якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати зазначене рішення та
ухвалити по справі нове рішення, яким
задовольнити його зустрічні позовні
вимоги, а в задоволенні первісного
позову відмовити.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
вирішуючи цивільно-правовий спір по
суті заявлених позивачами ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 вимог, районний суд повно й
всебічно дослідив обставини справи,
представлені докази і надав їм належну
правову оцінку в судовому рішенні.

За приписами ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється виключно на засадах
змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, користуються рівними
правами щодо надання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж
Кодексу доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, надавши до суду належні
та допустимі докази на їх
підтвердження, крім випадків
встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто
тягар доказування лежить на сторонах
цивільно-правового спору.

Обставини, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказування по цивільній справі, як
і судове рішення не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Обов'язок повнолітніх дітей
утримувати своїх батьків встановлений
на законодавчому рівні, зокрема ст. 202
Сімейного кодексу України.

Відповідно до вказаної правової
норми повнолітня дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщина) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавець), до
інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять всі
права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом. Спадкоємство
за законом має місце, коли і оскільки
воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою.

Часом відкриття спадщини є день
смерті особи або день, з якого вона
оголошується померлою (частина третя
статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємцями за заповітом і за
законом можуть бути особи, які є живими
на час відкриття спадщини, а також
особи, що були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України).

За приписами ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадщину почергово.

При спадкоємстві за законом у
першу чергу право на спадкування в
рівних частках мають діти спадкодавця,
у тому числі зачаті за життя
спадкодавця та народжені після його
смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки (ст.ст. 1261, 1267 ЦК
України).

Матеріали справи свідчать,
що квартира АДРЕСА_1 на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 27 жовтня 1997 року належала ОСОБА_4.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла.
Після її смерті відкрилася спадщина на
квартиру АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої
черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України є
діти померлої - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

27 травня 2013 року Державним
нотаріусом Одинадцятої Харківської
державної нотаріальної контори було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом на 12 частину спірної
квартири на ім'я ОСОБА_2 Свідоцтво про
право на спадщину за законом на 12
частину вищезазначеної спадщини не
видано.

Вимоги позивача по зустрічному
позову ОСОБА_2 стосуються усунення від
права на спадкування брата з підстав,
передбачених частиною 5 ст. 1224 ЦК
України, згідно якої за рішенням суду
особа може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту
зазначеної норми закону, суд при
вирішенні такої справи згідно з
вимогами ст. 214 ЦПК України повинен
установити факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги.

Ухилення особи від надання
допомоги спадкодавцеві, який
потребував допомоги, полягає в умисних
діях чи бездіяльності особи,
спрямованих на уникнення від обов'язку
забезпечити підтримку та допомогу
спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане
з винною поведінкою особи, яка
усвідомлювала свій обов'язок, мала
можливість його виконувати, але не
вчиняла необхідних дій. Таким чином,
ухилення характеризується умисною
формою вини.

Пленум Верховного Суду
України в п. 6 постанови від 30 травня 2008
року № 7 «Про судову практику у справах
про спадкування» роз'яснив, що правило
частини п'ятої статті 1224 ЦК України
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан
особи, зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує
сторонньогодогляду, допомоги та
піклування.

Вимога про усунення спадкоємця
від права на спадкування може бути
пред'явлена особою, для якої таке
усунення породжує пов'язані зі
спадкуванням права та обов'язки,
одночасно з її позовом про одержання
права на спадкування з підстав,
визначених у частині другій статті 1259
ЦК України.

При цьому будь-яких належних та
допустимих, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК
України, доказів на підтвердження того,
що спадкодавиця ОСОБА_4, перебувала у
безпорадному стані, зумовленому
похилим віком, тяжкою хворобою або
каліцтвом та потребувала стороннього
догляду та допомоги саме від свіого
сина ОСОБА_3, який свідомо та умисно
ухилявся від надання такої допомоги
своїй матері, матеріали цивільної
справи не містять.

Не представлено таких доказів
позивачем по зустрічному позову ОСОБА_2
і до суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, враховуючи
наведене вище, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції, приймаючи
рішення у справі по суті заявлених
позивачем ОСОБА_3 про визнання за ним
права власності на 12 частину квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті матері ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги, також судова колегія приходить
до висновку, що ухвалюючи рішення по
зустрічному позову ОСОБА_2 про усунення
відповідача ОСОБА_3 від права на
спадкування за законом після його
матері, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року суд
першої інстанції, обґрунтовано
відмовив у задоволенні цих вимог
ОСОБА_2 за їх недоведеністю та
безпідставністю.

Що ж стосується доводів апеляційної
скарги позивача ОСОБА_2, наведених на її
обґрунтування, які фактично зводяться
до часткової незгоди з ухваленим
районним судом по справі рішенням та
суб'єктивної його переоцінки, то ці
доводи апелянта у даному випадку є
несуттєвими, рішення суду, прийняте по
суті розглянутого цивільно-правового
спору в оскаржуваній його частині не
спростовують, і не дають підстав для
висновку| про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи| процесуального|
права, які призвели| або| могли
призвести| до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308,
314 ч. 1 п. 1, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Московського районного
суду м. Харкова від 03 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили
негайно і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня її проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді