Справа № 640/5363/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року Київський районний
суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді Якуші Н.В.

при секретарях - Шабановій С.О.,
Пічугіної А.Г.

за участю:

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні у залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, про усунення перешкод
у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року позивачі
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_4,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 з уточненими в ході
розгляду справи вимогами усунути
перешкоди у здійсненні ними права у
проведенні інвентаризації підвального
приміщення (підвалу) у будинку за
адресою: АДРЕСА_1 в якому
перебуває у їх спільній власності
шляхом надати ним доступу до кладового
приміщення (підвалу) разом з
працівником КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» для
інвентаризації цього підвального
приміщення.

Свої вимоги позивачі
обґрунтували тим, що їм на праві
спільної сумісної власності належить
квартира АДРЕСА_1. Вказували, що взагалі
у цьому будинку міститься одна
квартира. Інші мешканці будинку
відсутні. Крім того, будинок за адресою:
АДРЕСА_1 також має кладові приміщення
(підвал), які є допоміжними
приміщеннями загального користування
та передаються у власність власнику
будинку, тобто їм, безоплатно та окремо
приватизації не підлягають.

Зазначали, що на теперішній час
згідно рішення Харківської міської
ради Харківської області від 19.12.2012
року №974/12 вищевказаний будинок було
вилучено з комунальної власності м.
Харкова та відбувається процес його
передачі на баланс власникам квартири,
тобто їм.

Проте, оскільки відповідачі
продовжують безпідставно
користуватися кладовими приміщенням у
АДРЕСА_1 для власних потреб, встановили
замки на вхідних дверях у приміщення,
що в свою чергу робить перешкоди для
позивачів у доступі до нього, просили
суд задовольнити їх позовні вимоги та
стягнути з відповідачів судові витрати

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
суд їх задовольнити, приводили доводи
та аргументи аналогічним, які
викладені у позові.

У судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_4, ОСОБА_5 заперечували проти
задоволення позовних вимог позивачів,
оскільки вказували що позивачі не
надали доказів стосовно того, що під
будинком АДРЕСА_1 знаходяться кладові
приміщення, які належать саме до цього
будинку. Вказували, що жителі АДРЕСА_1,
користуються цими підвальними
приміщеннями з 1946 року, проте дозволи
та документи на ці приміщення у них
відстуні. Крім того просили суд
застосувати до заявлених позивачами
вимог строки позовної давності,
оскільки останнім було відомо про
користування спірними приміщеннями
відповідачів по справі починаючи з
30.04.2004 року. Свої заперечення оформили
у письмовому вигляді та разом з заявою
про застосування строку позовної
давності долучили до матеріалів справи
(а.с.59-63).

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 до судового засідання
не з'явилися, належним чином
повідомлялись про місце і час розгляду
справи, надали заяви про розгляд справи
за їх відсутністю із запереченням
проти задоволення позовних вимог
позивачів та клопотанням про
застосування до цього цивільного
провадження строки позовної давності
(а.с.45-58).

.

Суд, вислухавши пояснення
позивачів, відповідачів, дослідивши
матеріали справи і надані докази, у
межах заявлених позовних вимог (ст. 11
ЦПК України) встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Зазначені позивачами у позовній заяві
вимоги повинні підтверджуватись
наявністю права власності позивачів на
майно, щодо якого необхідно усунути
перешкоди, наявність незаконного
користування майном відповідачів,
відсутність у відповідачів правових
підстав для користування майном.

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав Комунального
підприємства «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» вбачається,
що квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності позивачам
по справі на підставі свідоцтв про
право власності №2-04-220524 від 30.06.2004 року
(а.с.6).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" в процесі приватизації
громадяни набувають право власності на
квартири та допоміжні приміщення
багатоквартирного будинку, які
призначені для забезпечення його
експлуатації та побутового
обслуговування мешканців будинку
(сходові клітини, вестибюлі, перехідні
шлюзи, позаквартирні коридори,
колясочні, кладові, сміттєкамери,
горища, підвали, шахти і машинні
відділення ліфтів, вентиляційні камери
та інші технічні приміщення).

Суд встановив, що спірне приміщення є
кладове приміщення (підвал) жилого
будинку, тобто допоміжним приміщенням.

Відповідно до Правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005
N 76, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції 25.08.2009 за N 927/11207, допоміжні
приміщення житлового будинку
призначені для забезпечення
експлуатації будинку та побутового
обслуговування населення.

За змістом пункту 2 ст.10 Закону,
допоміжні приміщення (кладовки, сараї і
т. ін.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Згідно офіційного тлумачення, що
дане в рішенні Конституційного Суду
України N 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. у справі за
конституційним зверненням ОСОБА_16 та
інших громадян про офіційне тлумачення
положень пункту 2 статті 10 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" та за конституційним
поданням 60 народних

депутатів України про офіційне
тлумачення положень статей 1, 10 цього
Закону (справа про права співвласників
на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків), допоміжні
приміщення (підвали, сараї, кладовки,
горища, колясочні та ін.) передаються
безоплатно у спільну власність
громадян одночасно з приватизацією
ними квартир (кімнат у квартирах)
багатоквартирних будинків.
Підтвердження права власності на
допоміжні приміщення не потребує
здійснення додаткових дій, зокрема,
створення об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку, вступу до
нього.

Тобто, право володіння, користування та
розпорядження допоміжними
приміщеннями мають усі співвласники
житлового будинку, в тому числі
співвласники квартири в
однокімнатному житловому будинку.

У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні, окрім виключень,
передбачених законом. При цьому п. 8 ч. 1
ст. 346 ЦК України визначає, що право
власності припиняється у разі
звернення стягнення на майно за
зобов'язаннями власника.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до
Конвенції про захист прав людини та
основних свобод - кожна фізична або
юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений свого майна інакше як
в інтересах суспільства і на умовах,
передбачених законом або загальними
принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції
України право приватної власності є
непорушним.

Позивачі звернувшись до суду з позовом,
просили суд усунути їм перешкоди у
здійсненні ними права у проведенні
інвентаризації кладового приміщення
(підвалу) у будинку за адресою: АДРЕСА_1,
що перебуває у їх спільній сумісній
власності, шляхом надання
відповідачами їм доступ до кладового
приміщення (підвалу) разом з
працівником КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» для
інвентаризації цього підвального
приміщення.

Вирішуючи по суті заявлені вимоги
позивачів, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
установленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод та інтересів.

Захист цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

За правилами даної статті, власник
(титульний володілець) може вимагати
усунення всяких порушень його права,
хоча б ці порушення і не були пов'язані
з позбавленням володіння. Таке право
забезпечується йому за допомогою
негаторного позову. Негаторний позов -
це позадоговірна вимога власника, який
володіє річчю, до третьої особи про
усунення перешкод у здійсненні
правомочностей користування і
розпорядження майном. Перешкодою в
здійсненні правомочностей власника є
неправомірні дії порушника цих прав.

Правом на негаторний позов
володіють власник, а також титульний
володілець, які володіють річчю, але
позбавлені можливості користуватися
чи розпоряджатися нею. Як відповідач
виступає особа, яка своєю
противоправною поведінкою створює
перешкоди, що заважають нормальному
здійсненню права власності (права
титульного володіння).

З матеріалів справи вбачається та не
заперечувалось відповідачами по
справі, що кладовими приміщеннями
(підвалом), які розташовані у будинку
АДРЕСА_1 користуються відповідачі -
мешканці будинку АДРЕСА_1, при цьому,
доказів того, що між позивачами та
відповідачами були укладений договір
оренди або існує інше правове
підґрунтя, яке надавало б законні
підстави відповідачам по справі
використовувати кладові приміщення
(підвал) позивачів на власний розсуд,
суду надано не було.

Оскільки негаторний позов як засіб
захисту права власності
застосовується, якщо сторони не
перебувають у договірних відносинах,
то суд вважає підставним звернення
позивачів з цим позовом, бо за
наявності договору порушення права
власності мало б захищається нормами
зобов'язального права.

Проте, суд вважає безпідставними
доводи відповідачів, що позивачі не
довели, що під будинком АДРЕСА_1 взагалі
знаходяться кладові приміщення
(підвал), які належать саме до цього
будинку, оскільки відповідно до листа
від 04.10.2013 року №Ко-13/6327.07-03
Комунального підприємства
«Жилкомсервіс» вбачається, що
комісійним обстеженням будинку
АДРЕСА_1 встановлено, що це є житловий
будинок до 1917 року побудови, цегловий,
одноповерховий. Встановлено, що під
будинком маються кладові (а.с.14).

Крім того, відповідно до листа КП
«Харківське міське бюро технічної
інвентаризації» від 09.04.2013 року №1800403
вбачається, що підвальному приміщення
під житловим будинком по АДРЕСА_1 було
присвоєно лит «В-1», проте
інвентаризація у ньому не проводилась
(а.с.72).

Тобто суд приходить до висновку, що
мешканці будинку по АДРЕСА_1 фактично
мають у власності кладові приміщення,
які є приналежністю іншої (головної)
речі, тобто квартири №1 зазначеного
будинку і ці кладові приміщення мають
допоміжний статус, що врегульовано ст.
186 ЦК України, а додаткові
правовстановлюючі документів на
допоміжні приміщення відповідно до
чинного законодавства не потрібні.

Крім того, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
в судовому засіданні не заперечували
той факт, що кладові приміщення
(підвал), якими вони користуються
знаходяться під будинком АДРЕСА_1, а
доказів зворотного суду надано не було.

Щодо заяв відповідачів по справі про
застосування до позовних вимог строку
позовної давності, суд ставиться до них
критично, оскільки вважає їх
необґрунтованими з огляду на те, що на
негаторний позов не поширюються вимоги
щодо строків позовної давності, з
негаторним позовом можна звернутися в
будь-який час, поки існує
правопорушення. Якщо ж перешкоди в
користуванні чи розпорядженні майном
усунуті, то відповідно, відсутні
підстави і для звернення з негаторним
позовом.

Таким чином, позивачі по справі, маючи
титул власника майна, отриманого на
законних підставах, тривалий час були
безпідставно позбавлені тріади
повноважень власника, а саме правом
користування, володіння та
розпорядження своїм майном, внаслідок
протиправних дій відповідачів, що є
неправомірними.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги
позивачів є обґрунтованими та
доведеними, а тому підлягають
задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з
відповідачів підлягає стягненню
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. у
частковому порядку на користь позивача
ОСОБА_17, який поніс витрати по сплаті
судового збору. Підстав для звільнення
відповідач від сплати судового збору,
останніми надано до суду не було.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 8,14,15, 57, 60, 201, 202, 203 ЦПК України,
ст.ст. 8, 41 Конституції України, ст. ст.
15,16, 321, 386, 391 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_15, про
усунення перешкод у користуванні
майном - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
перешкоди у здійснені ними права у
проведенні інвентаризації кладового
приміщення (підвалу) у будинку за
адресою: АДРЕСА_1 в якому перебуває у їх
спільній сумісній власності, шляхом
надання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_5,
ОСОБА_14, ОСОБА_15 доступу до кладового
приміщення (підвалу) разом з
працівником КП «Харківське міське бюро
технічної інвентаризації» для
інвентаризації цього підвального
приміщення.

Стягнути в частковому порядку зі
ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_2), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2),
ОСОБА_8 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_3), ОСОБА_9 (ІНФОРМАЦІЯ_6,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3),
ОСОБА_10 (ІНФОРМАЦІЯ_19), ОСОБА_4
(ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_4), ОСОБА_11 (ІНФОРМАЦІЯ_9,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5),
ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_11, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_5), ОСОБА_13 (ІНФОРМАЦІЯ_12,
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6),
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_14, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_4), ОСОБА_14 (ІНФОРМАЦІЯ_15,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7) ,
ОСОБА_15 (ІНФОРМАЦІЯ_17, зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_7) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_18, ІПН НОМЕР_1) судовий збір
у розмірі 20 грн. 30 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти дні
з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20
травня 2014 року.

Суддя
Н.В. Якуша