Справа №2/631/454/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2014 року
смт Нова
Водолага

Нововодолазький районний суд
Харківської області у складі:

Головуючого судді Л.А. Марюхни

при секретарі Л.Ф. Великородній

розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа:
Нововодолазька районна державна
адміністрація Харківської області про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд
Харківської області звернулася з
позовом ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, в якому
зазначила, що 18 серпня 2011 року між нею
та відповідачем по справі,
громадянином Російської Федерації,
ОСОБА_3, був укладений в простій
письмовій формі договір купівлі
продажу двох земельних ділянок без
нотаріального посвідчення. Відповідач
по справі, нотаріально не посвідчив
договір купівлі-продажу пояснюючи тим,
що в зв'язку з пропуском строку для
проведення відчуження земельної
ділянки він отримав усну відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріального
посвідчення договору купівлі продажу
земельної ділянки та також в зв'язку з
відсутністю можливості приїхати в
Україну з Російської Федерації для
подальшого вирішення спірного питання.
Позивач просить визнати дійсним
договір купівлі - продажу земельних
ділянок, укладений 18 серпня 2011 року, та
визнати право власності на зазначені в
договорі земельні ділянки.

В судове засідання сторони не
з'явилися. Позивач надала до суду
заяву, в якій просила суд задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
слухання справи провести без її участі.

Представник відповідача, ОСОБА_5,
надала до суду заяву, в якій зазначила,
що заявлені позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити та справу розглядати без
її участі та без участі відповідача.

Суд, розглянув заяви позивача та
представника відповідача по справі,
перевірив матеріали справи, надані
докази, вважає, що позов є
обґрунтованим, та підлягає задоволенню
з наступних підстав.

В ході судового розгляду
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

18 серпня 2011 року між позивачем та
відповідачем по справі, громадянином
Російської Федерації, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, був укладений в простій
письмовій формі договір купівлі
продажу двох земельних ділянок: -
площею 4,9342 гектарів, кадастровий №
:03:001:0315 у межах згідно з планом,
розташовану на території Просянської
сільської ради Харківської області для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належать продавцю на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку серія ЯЛ № 207800,
виданого 10 серпня 2010 року
Нововодолазькою районною державною
адміністрацією Харківської області на
підставі розпорядження № 13 від 15 січня
2008 року; - площею 1,4187 гектарів,
кадастровий № :03:001:0316 у межах
згідно з планом, розташовану на
території Просянської сільської ради
Харківської області для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка належать продавцю на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЛ
№ 207817, виданого 10 серпня 2010 року
Нововодолазькою районною державною
адміністрацією Харківської області на
підставі розпорядження № 13 від 15 січня
2008 року, в якому зазначено, що
продавець продав, а покупець купила
земельні ділянки площею 4,9342 гектари та
1,4187 гектарів, розташовані на території
Просянської сільської ради
Нововодолазького району Харківської
області за ціною продажу 50000,00 гривень.
Зазначений договір був укладений в
простій письмовій формі без
нотаріального посвідчення.

Суд зазначає, відповідач по справі,
взяв на себе зобов'язання підготувати
всі необхідні документи для подальшого
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, але в подальшому свої
зобов'язання не виконав, пояснюючи тим,
що ним пропущений строк для проведення
відчуження земельної ділянки, що в
зв'язку з пропуском строку для
проведення відчуження земельної
ділянки, та що він отримав усну відмову
нотаріуса у вчиненні нотаріального
посвідчення договору купівлі продажу
земельної ділянки та також в зв'язку з
відсутністю можливості приїхати в
Україну з Російської Федерації для
подальшого вирішення спірного питання.

Судом встановлено, станом на
теперішній час позивач не має
можливості зареєструвати своє право
власності на зазначені земельні
ділянки, оскільки договір купівлі -
продажу від 18 серпня 2011 року
нотаріально не посвідчений, а
відповідно, позивач не може
розпоряджатися своєю власністю.
Відповідач по справі, ОСОБА_3, будучи
громадянином Російської Федерації ,
відповідно до вимог ст.81 ЗК України не
може бути власником земельної ділянки
сільськогосподарського призначення,
відповідно до частини 4 ст.81 ЗК України
земельні ділянки сільгосппризначення ,
які є у власності іноземних громадян
протягом року підлягають відчуженню.
Статтями 143,145 ЗК України встановлено,
що примусове припинення права
власності на земельну ділянку можливе
лише в судовому порядку і за рішенням
суду .

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що
за договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статті 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 81
Земельного кодексу України іноземні
громадяни та особи без громадянства
можуть набувати права власності на
земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
в межах населених пунктів, а також на
земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
за межами населених пунктів, на яких
розташовані об'єкти нерухомого майна,
що належать їм на праві приватної
власності. Частиною 3 цієї ж статті
Земельного кодексу України
передбачено, що іноземні громадяни та
особи без громадянства можуть
набувати права власності на земельні
ділянки відповідно до частини другої
цієї статті у разі: а) придбання за
договором купівлі-продажу, ренти,
дарування, міни, іншими
цивільно-правовими угодами; б) викупу
земельних ділянок, на яких розташовані
об'єкти нерухомого майна, що належать
їм на праві власності; в) прийняття
спадщини. Положеннями Земельного
кодексу України передбачено набуття
іноземними громадянами та особами без
громадянства права власності лише на
землі несільськогосподарського
призначення. В Земельному кодексі
України зазначені чіткі та
безапеляційні приписи щодо відчуження
земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
іноземними особами та особами без
громадянства.

Оскільки порядок відчуження
земельних ділянок іноземними
громадянами безпосередньо
законодавством не визначений,
відчуження земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
може реалізуватися шляхом укладення
іноземним громадянином чи особою без
громадянства будь-якої
цивільно-правової угоди, що
передбачена цивільним чи земельним
законодавством України, та відповідно
до якої здійснюватиметься перехід
права власності на земельну ділянку до
іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 22
Земельного кодексу України землями
сільськогосподарського призначення
визнаються землі, надані для
виробництва сільськогосподарської
продукції, здійснення
сільськогосподарської
науково-дослідної та навчальної
діяльності, розміщення відповідної
виробничої інфраструктури або
призначені для цих цілей. Частиною 3
цієї ж статті Земельного кодексу
України визначено, що землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність громадянам -
для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Суд зазначає, підтвердженням
вчинення між відповідачем та
позивачем правочину є наявність у
позивача оригіналів
правовстановлюючих документів на
спірне майно, а саме державних актів на
право власності на земельні ділянки
серія АЛ № 207817,серія ЯЛ № 207800, витягів з
технічного звіту про грошову оцінку
земельної ділянки, які були отримані
відповідачем до укладення договору
купівлі-продажу земельних ділянок з
метою нотаріального посвідчення
договору.

Відповідно до частини першої статті
145 ЗК України, якщо до особи переходить
право власності на земельну ділянку,
яка за цим Кодексом не може перебувати
в її власності, ця ділянка підлягає
відчуженню її власником протягом року
з моменту переходу такого права.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що
власник майна може пред'явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує право
власності.

Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа
має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права, одним із способів
якого є визнання права.

Відповідно до ч.10 ст.110 ЦПК України
позови до відповідача, який не має в
Україні місця проживання чи
перебування, можуть пред'являтися за
місцезнаходженням його майна.

Враховуючи викладене, на підставі
ст.3 ,110 ЦПК України ст. ст.16, 220, 392, 638, 655 ЦК
України, ст.ст. 81,143.145 ЗК України ,

Враховуючи заяву, що надана
представником відповідача по справі
про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174
ЦПК України, суд, за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову. Таким чином,
визнання представником відповідача
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб. Відповідно до
статті 130 ЦПК України ухвалення у
попередньому судовому засіданні
судового рішення у разі визнання
позову, проводиться в порядку,
встановленому ст.ст.174,175 ЦПК України.

Судом встановлено при укладенні
договору купівлі-продажу земельних
ділянок права і свободи сторін і інших
осіб не порушені, відповідач по справі,
ОСОБА_3, зобов'язаний провести
відчуження земельної ділянки, у
відповідності до норм ЗК України, у
зв'язку з чим суд визнає дійсним
договір купівлі-продажу земельних
ділянок та право власності на
зазначені в договорі земельні ділянки
за ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 3, 5-11, 57-66, 110, 114, 130, 159,
174, 175, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 220, 392,
638, 655 ЦК України, ст. ст. 81, 143, 145 ЗК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа: Нововодолазька районна державна
адміністрація Харківської області про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі -
продажу земельних ділянок, укладений 18
серпня 2011 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, земельних
ділянок площею 4,9342 гектарів,
кадастровий № :03:001:0315 та площею
1,4187 гектарів, кадастровий №
:03:001:0316, у межах згідно з планом,
розташовані на території Просянської
сільської ради Нововодолазького
району Харківської області для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на земельну ділянку
площею 4,9342 гектарів, кадастровий №
:03:001:0315 у межах згідно з планом,
розташовану на території Просянської
сільської ради Харківської області для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЛ
№ 207800, виданого 10 серпня 2010 року
Нововодолазькою районною державною
адміністрацією Харківської області на
підставі розпорядження № 13 від 15 січня
2008 року на ім'я ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
право власності на земельну ділянку
площею 1,4187 гектарів, кадастровий №
:03:001:0316 у межах згідно з планом,
розташовану на території Просянської
сільської ради Харківської області для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЛ
№ 207817, виданого 10 серпня 2010 року
Нововодолазькою районною державною
адміністрацією Харківської області на
підставі розпорядження № 13 від 15 січня
2008 року на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
в 10-денний строк з дня його
проголошення через Нововодолазький
районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя