Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.
(доповідача),

суддів: Боднар О.В. і Чужі Ю.Г.,

при секретарі: Марчишак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою відкритого
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Закарпаттяобленерго» на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
06 березня 2014 р. за позовною заявою
ОСОБА_2 до відкритого акціонерного
товариства «Енергопостачальна
компанія «Закарпаттяобленерго» про
відшкодування майнової і моральної
шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до
публічного акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Закарпаттяобленерго» в жовтні 2012 р.

Просив стягнути з відповідача на свою
користь 44000 майнової шкоди та 850000 грн. у
відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування зазначав, що на
підставі державного акту на право
власності на земельну ділянку від 15.05.08
р. є співвласником земельної ділянки
площею 0.1688 га в урочищі «Росішка»
АДРЕСА_1, Рахівського району для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд. Через
цю ділянку проходить високовольтна
лінія електропередач ПЛ-35 кВ
«Рахів-Кваси-Ясіня», яка побудована з
грубим порушенням ДБН і відхиленням
від генерального плану села. В
жовтні-листопаді 2006 р. відповідач при
монтажі опори конструкції ПЛ-110 кВ
незаконно зрубав на ділянці дві яблуні
та зруйнував земельну ділянку
технікою, чим завдав йому матеріальної
шкоди і моральних страждань.

Рішенням Рахівського районного суду
від 30 вересня 2009 р. позов задоволено
повністю.

У апеляційній скарзі та в судовому
засіданні відповідач в особі
представника Гусак С.М. просить
скасувати це рішення та ухвалити нове
про відмову в позові. Указує на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та порушення судом норм
матеріального та процесуального права
(т.3, а.с.1-8). Наявність підстав для
цивільної відповідальності (включно з
фактом події) заперечує.

У письмовому запереченні та в судовому
засіданні ОСОБА_2 і його представник
ОСОБА_4 не визнали апеляційної скарги
як безпідставної і просять залишити
рішення без змін як законне та
обґрунтоване (т.3, а.с.31-34, 83-84.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення - скасуванню із
ухваленням нового по суті позовних
вимог, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із
доведеності неправомірних дій
відповідача, які полягали в залишенні
ним опори ПЛ-110 кВ на території
земельної ділянки позивача та
пошкодженням такої робочою технікою
шляхом зняття шару родючого ґрунту, що
завдало останньому матеріальної і
моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується із цим
висновком через недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими, та
порушення норм матеріального права.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 22 ч.1. ч.2
п.2, 1166 ч.1 ЦК України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала в зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

За вимогами ст.ст. 23, 1167 ч.1 ЦК особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність майнової (немайнової) шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діяннями
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні. Наявність всіх
вищезазначених умов є обов'язковим для
прийняття судом рішення про
відшкодування завданої шкоди.

У нашому випадку це: доведення факту і
протиправності дій відповідача, які
полягали в порубці в жовтні-листопаді
2006 р. двох яблунь на земельній ділянці
відповідача та руйнування землі
(родючого шару ґрунту) технікою у
процесі монтажу опори ПЛ-110 кВ,
наявність і доведеність майнової
шкоди, яку позивач обґрунтовує
врожайністю яблук із цих яблунь,
урожайністю картоплі з 0.0250 га
земельної ділянки та знаходженням на
останній змонтованої опори ПЛ-110 кВ,
причинний зв'язок саме цих дій із
матеріальною шкодою, завданою
позивачу.

Як видно з матеріалів справи, на момент
виникнення спірних правовідносин
(жовтень-листопад 2006 р.) позивач був
співкористувачем присадибної
земельної ділянки в урочищі Росішка
АДРЕСА_1, Рахівського району. При цьому,
інформація про порубку двох яблунь і
пошкодження земельної ділянки, без
прив'язки до часового періоду та
винуватця, міститься лише в акті
Білинської сільської ради від 17.08.2010 р.
(т.1, а.с.76-77, т.2, а.с.47-49). Натомість, ОСОБА_5
(співкористувач земельної ділянки та
дружина позивача) зверталася до
Закарпатської ОДА з приводу ремонту
аварійної електроопори ПЛ-35 кВ у
березні 2007 р., а рішенням Білинської
сільської ради від 23.10.07 р. було
зобов'язано відповідача провести
перебудову електричної вежі, зведеної
на земельній ділянці позивача, що
загалом спростовує твердження
останнього щодо фактичної підстави
позовних вимог (часу, складу та
суб'єктності події).

Тобто, позивач не надав належних і
допустимих доказів того, що в
жовтні-листопаді 2006 р. мали місце не
лише протиправні, а взагалі будь-які
інші дії з боку відповідача на його
земельній ділянці.

Заявлена до відшкодування майнова
шкода має характер упущеної вигоди, а
не реальних збитків. Згідно зі звітом
суб'єкта підприємницької діяльності
від 02.04.2013 р. вартість завданого
позивачу матеріального збитку в
результаті пошкодження земельної
ділянки та зрубаних двох яблуневих
дерев, починаючи з 2006 р. і до 02.04.2013 р.,
складає 32356 грн. (т.2, а.с.90-105). При цьому
єдиним документальним підтвердженням
грошової оцінки сумарного збитку є
лист-відповідь відділу
агропромислового розвитку Рахівської
РДА від 11.04.2013 р. щодо середньої
урожайності картоплі по Рахівському
району в 2012 р., а базою для обчислення
стала земельна ділянка площею 0.0601 га
замість заявленої позивачем площі в
розмірі 0.0250 га, зайнятої під опорою (т.2,
а.с.103).

Тягар доведення наявності і
обґрунтування розміру втраченої
вигоди покладається на позивача, який
повинен довести, що він міг і повинен
був отримати визначені доходи і тільки
неправомірні дії відповідача стали
єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток. Хоча неодержаний прибуток -
це результат, який не наступив, вимоги
про відшкодування збитків у вигляді
втраченої вигоди теж повинні бути
належним чином обґрунтовані,
підтверджені конкретними підрахунками
і доказами на підкріплення реальної
можливості отримання потерпілою
стороною відповідних доходів у разі,
якби друга сторона виконала свої
зобов'язання належним чином.

Таким чином, оскільки позивач не довів
ні самого факту події, ні факту
заподіяння йому матеріальної шкоди, що
виключає наявність причинного зв'язку,
то немає і підстав для
цивільно-правової відповідальності
відповідача.

Окрім того, позивач істотно пропустив
строк позовної давності без поважних
причин.

Доводи позивача фактично зумовлені
питанням правомірності проходження
лінії електропередачі потужністю 35 кВ
через населений пункт с. Білин у цілому
та його земельну ділянку, зокрема, що не
є предметом спору. Хоча при цьому
належить зауважити, що правомірність
проходження указаної лінії
підтверджена преюдиціальними судовими
рішеннями (рішенням господарського
суду Закарпатської області від 23.03.09 р.
і рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 22.10.10 р.)

За правилами ст. 10 ч.1, ч.3, ст. 60 ч.1, ч.4, ст.
213 ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції не відповідає цим вимогам,
через що попри пропуск позивачем
строку позовної давності підлягає
скасуванню із ухваленням нового про
відмову в позові саме за
безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, 3,
10, 60, 212, 213, 303 ч.3, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, п.4, ч.2,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства
«Енергопостачальна компанія
«Закарпаттяобленерго» задовольнити.

2. Рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 06 березня 2014 р.
скасувати.

3. У позові ОСОБА_2 відмовити.

4. Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: