АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4839/14
Справа № 639/719/14-ц
Головуючий 1 інстанції Труханович В.В.
Категорія: договірні
Доповідач: Овсяннікова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко
І.С.

при секретарі - Нестерцової І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого
районного суду міста Харкова від 27
травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: ОСОБА_4, опікунська рада
адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради про визнання
недійсним договору дарування та про
захист цивільного права на житло, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , треті
особи: ОСОБА_4, опікунська рада
адміністрації Жовтневого району
Харківської міської ради про визнання
недійсним договору дарування та про
захист цивільного права на житло.

В обґрунтування позову вказала, що вона
будучи членом сім'ї ОСОБА_3
зареєстрована та постійно проживає в
житловому будинку АДРЕСА_1 у м. Харкові.

Вказаний житловий будинок на праві
власності належав ОСОБА_3 - її матері.

Рішенням Московського районного суду
міста Харкова від 30 травня 2012 року
ОСОБА_3 була визнана недієздатною.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Харкова від 26 вересня 2012 року ОСОБА_2
було призначено опікуном ОСОБА_3

31 липня 2013 року ОСОБА_2 будучи опікуном
ОСОБА_3 уклала з підопічною договір
дарування житлового будинку АДРЕСА_1 у
м. Харкові.

Даний правочин є недійсним, оскільки є
таким, що укладений з порушенням вимог
ст. 68 ЦК України.

Ставши власником житлового будинку
ОСОБА_2 12 жовтня 2013 року зламала замки
на вхідних дверях та встановила нові
замки, позбавивши її можливості
доступу в приміщення житлового
будинку, чим порушила положення ст. 405
ЦК України, ст. 156 ЖК України та її право
на проживання в житловому будинку.

Просить захистити її цивільне право на
постійне проживання за місцем
реєстрації, визнати договір дарування
житлового будинку від 31 липня 2013 року
недійсним, зобов'язати приватного
нотаріуса ХМНО ОСОБА_4 внести до
Державного реєстру прав на нерухоме
майно відомості про скасування права
власності ОСОБА_2 та стягнути з
відповідача судові витрати

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надали
суду письмові заперечення, в яких
посилались на те, що договір дарування
житлового будинку не може бути
нікчемним правочином, оскільки всі
вимоги чинного законодавства були
дотримані.

Крім того вказали, що рішення суду про
визнання ОСОБА_3 недієздатною було
скасовано рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 липня 2013
року.

ОСОБА_3 вказала, що вона уклала дала
договір дарування перебуваючи при
здоровому розумі, ясній пам'яті та
діючи добровільно, повністю розуміючи
значення своїх дій та правові наслідки
договору, без будь-якого примусу,
насильства, чи погроз.

08 квітня 2014 року позивач уточнила
позовні вимоги та просила суд
встановити, що на момент вчинення
правочину договору дарування
житлового будинку відповідач ОСОБА_2,
відповідач ОСОБА_3 та третя особа
приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4
недодержали вимоги ст. 203 ЦК України та
уклали договір між підопічною та
опікуном; просить визнати договір
дарування недійсним; застосувати
наслідки недійсності правочину,
передбачені ст. 216 ЦК України,
зобов'язати приватного нотаріуса ХМНО
ОСОБА_4 внести до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
відомості про скасування права
власності ОСОБА_2; захистити її
цивільне право на постійне проживання
за місцем реєстрації у житловому
будинку АДРЕСА_1 у м. Харкові; стягнути з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
судові витрати у розмірі 1 623,70 грн.

ОСОБА_3 надала суду письмові
заперечення на уточнений позов, в якому
вказала, що фактично вона весь час була
дієздатною, а опіка над нею була
припинена за законом з 05 липня 2013 року,
тобто з дня винесення рішення
апеляційним судом Харківської області.

З 05 липня 2013 року ОСОБА_2 не мала права
виконувати повноваження опікуна у
зв'язку з дієздатністю ОСОБА_3

Крім того, ніякі цивільні права ОСОБА_1
порушені не були.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник, в
судовому засіданні проти позову
заперечували, просили суд відмовити в
його задоволенні, посилаючись на
письмові заперечення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилась, надала суду заяву про
розгляд справі за її відсутності.

Третя особа приватний нотаріус ХМНО
ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилась,
надала суду заяву про розгляд справи за
її відсутності, та вказала, що підстав
для визнання правочину недійсним
немає, договір оформлено з додержанням
вимог чинного законодавства.

Представник третьої особи Опікунської
ради Жовтневого району ХМР в судовому
засіданні позов не визнала, та
пояснила, що ОСОБА_2 23 липня 2013 року
надала останній звіт опікуна разом з
рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 липня 2013
року.

Оскільки засідання опікунської ради
було призначено на 06 серпня 2013 року, то
питання щодо припинення опіки було
розглянуто саме на цьому засіданні, та
було прийнято рішення про припинення
опіки над ОСОБА_3 з 05липня 2013 року, тобто
з дня ухвалення рішення апеляційним
судом.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Харкова від 27 травня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення суду та постановити
нове рішення по суті позовних вимог, а
саме:

встановити, що в момент вчинення
правочину договору дарування
житлового будинку АДРЕСА_1 у місті
Харкові від 31 липня 2013 року сторони
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і третя особа приватний
нотаріус Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, якою
посвідчено правочин, недодержала
вимог, встановлених частиною першою
статті 203 ЦК України, уклали договір між
підопічною і опікуном в супереч
вимогам закону ч.1 ст.68 ЦК України;

визнати недійсним правочин договір
дарування житлового будинку від 31
липня 2013 року, яким ОСОБА_3 подарувала
опікуну ОСОБА_2 належний їй на праві
власності спірний житловий будинок;

застосувати наслідки недійсності
правочину, передбачені ст.216 ЦК України
шляхом повернення обдарованим ОСОБА_2 у
власність дарителю ОСОБА_3 цього
житлового будинку;

зобов'язати приватного нотаріуса
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 внести до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про скасування зареєстрованого в
реєстрі за №1804 права власності ОСОБА_2
на цей житловий будинок;

захистити цивільне право ОСОБА_1 на
постійне проживання за місцем
реєстрації в спірному житлвому
будинку;

стягнути з відповідача ОСОБА_2 на
користь позивача ОСОБА_1 судові витрати
по сплаті судового збору 1623грн. 70коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги
811грн.85коп., оскільки, судом не
правомірно використані норми
матеріального та процесуального права
та недоведеність обставин, що мають
значення для справи, що не знайшло
свого відображання у рішенні суду.

Колегія суддів, вислухавши суддю -
доповідача, пояснення з'явившихся осіб,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджено
матеріалами справи житловий будинок
АДРЕСА_1 місті Харкові належав на праві
власності ОСОБА_3

31 липня 2013 року ОСОБА_3 подарувала цей
житловий будинок своїй онуці ОСОБА_2

Договір посвідчено приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та внесено
до Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні
позову про визнання цього договору
недійсним суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з тих обставин, що
договір укладено з дотриманням всіх
вимог закону, які регулюють виниклі
правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 202 ч.1; 203; 717; 719 ч.2
ЦК України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

За договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в
майбутньому другій стороні
(обдаровуваному) безоплатно майно
(дарунок) у власність.

Договір дарування нерухомої речі
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню.

ОСОБА_1 зазначає, що на час укладення
договору - на 31 липня 2013 року ОСОБА_3
була недієздатною, оскільки опіка
ОСОБА_2 скасована не була..

Судом обґрунтовано не прийнято такий
довід; не приймається він і судовою
колегією.

Згідно рішення Московського районного
суду міста Харкова від 30 травня 2012 року
ОСОБА_3 визнана недієздатною.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 05 липня 2013
року дане рішення суду скасовано і в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання
ОСОБА_3 недієздатною відмовлено.

Дане рішення суду в касаційній порядку
ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 листопада 2013
року залишено без зміни.

Отже, при укладенні договору дарування
31 липня 2013 року ОСОБА_3 вже не була
підопічною ОСОБА_2, оскільки рішення
суду від 30 травня 2012 року про визнання
ОСОБА_3 недієздатною не набуло
чинності, а 05 липня 2013 року було
переглянуто в апеляційному порядку і в
задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено ,
тобто, з самого початку ОСОБА_3 і не
була недієздатною.

Відповідно до вимог ч.3 ст.76 ЦК України
опіка припиняється у разі поновлення
цивільної дієздатності фізичної
особи, яка була визнана недієздатною.

У даному випадку ОСОБА_3 і не втрачала
дієздатність, оскільки рішенням
апеляційного суду було відмовлено
ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про
визнання ОСОБА_3 недієздатною і
поновлення її дієздатності у зв'язку з
поліпшенням стану здоров'я не
потребується, оскільки опіка припинена
не у зв'язку з цими обставинами, а у
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 зсамого початку
була здоровою людиною.

За таких обставин правового значення
немає час ухвалення рішення
опікунської ради про припинення опіки
над ОСОБА_3, хоча в протоколі від 06
серпня 2013 року зазначено про
припинення опіки з 05 липня 2013 року.

Що стосується питання захисту права на
житло ОСОБА_1, то судова колегія
виходить з наступного.

ОСОБА_1 не є стороною по угоді від 31
липня 2013 року щодо дарування ОСОБА_3
належного їй житлового будинку ОСОБА_2

Ставлячи питання про визнання договору
дарування недійсним ОСОБА_1 зазначає,
що після укладення цього договору
ОСОБА_2, замінила замки в будинку і не
пускає її в будинок, чим порушує її
право на житло, що і є підставою для
подання цього позову.

Відповідно до вимог ст. ст. 317 ч.1; 319 ч.1; 321
ч.1 ЦК України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто
не може бути протиправно
позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Тобто, ОСОБА_3 як власник майна вправі
розпоряджатися ним на свій розсуд, що і
було нею зроблено шляхом укладення
договору дарування.

Що стосується питання законності
проживання чи не проживання у спірному
будинку ОСОБА_1, то це питання
вирішується в іншому судовому
провадженні при розгляді справи за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про
визнання такою, що втратила право на
проживання в будинку .

За таких обставин, рішення суду
ухвалено з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права;
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
міста Харкова від 27 травня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення , однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: