У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, за касаційною
скаргою ОСОБА_4, який діє від імені
ОСОБА_3, на рішення Глухівського
міськрайонного суду Сумської області
від 31 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Сумської області від
17 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приват-Банк» звернулося до суду з
указаним позовом. Зазначало, що 27
жовтня 2008 року між сторонами було
укладено кредитний договір, за умовами
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 8070 грн 60 коп. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 5,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом. У зв'язку з
тим, що станом на 9 вересня 2013 року
відповідач порушив умови кредитного
договору і має прострочену
заборгованість на загальну суму 43858 грн
65 коп., просило задовольнити позов.

Рішенням Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 31 жовтня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Сумської області від
17 грудня 2013 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
позивача заборгованість у розмірі 21753
грн 5 коп. Вирішено питання про
стягнення судового збору.

ОСОБА_4, який діє від імені ОСОБА_3,
звернувся до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ із касаційною
скаргою, в якій просить оскаржувані
судові рішення скасувати, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

Касаційна скарга задоволенню не
підлягає.

Як встановлено судами та вбачається з
матеріалів справи, 27 жовтня 2008 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір,
відповідно до умов якого відповідачу
був наданий строковий кредит у розмірі
8070 грн 61 коп. на строк 12 місяців, тобто з
27 жовтня 2008 року по 27 жовтня 2009 року
включно, для придбання товару, а також -
у розмірі 864 грн 71 коп. для сплати
страхового платежу, зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 0,42% на місяць на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Згідно умов цього договору відповідач
мав щомісячно, починаючи з 21 листопада
2008 року, в період сплати, за який
приймається період з 21 по 25 число
кожного місяця, надавати банку грошові
кошти (щомісячний платіж) у розмірі 885
грн. для погашення заборгованості за
кредитом, яка складається із
заборгованості за кредитом, відсотків,
винагороди, комісії, а також інших
витрат згідно з Умовами.

Останній платіж стосовно погашення
заборгованості за кредитом відповідач
здійснив 27 жовтня 2009 року, що
вбачається із наданого позивачем
уточненого розрахунку заборгованості
після чого ніяких оплат не здійснював.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 несвоєчасно
та не в повному обсязі сплачував
кредит, відсотки за користування
кредитом та комісійні, у нього виникла
заборгованість, яка згідно наданого
уточненого розрахунку позивача станом
на 30 жовтня 2013 року становила 43445 грн. 32
коп., у тому числі: заборгованість за
кредитом - 4748 грн 82 коп.; заборгованість
по процентах за користування кредитом -
86 грн 23 коп.: заборгованість по комісії
за користування кредитом - 1355 грн 83 коп.:
пеня за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором - 34709 грн 42 коп.:
а також штрафи: 500 грн. - фіксована
частина; 2045 грн 2 коп. - процентна
складова.

Як вбачається з матеріалів справи, у
заяві позичальника від 27 жовтня 2008 року
ОСОБА_3 своїм підписом підтвердив, що
він ознайомлений та згодний з Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), які
йому були надані у письмовій формі, і
надання йому повної інформації про
умови кредитування в ПриватБанку, а
також згоду з тим, що ця заява разом із
запропонованими банком Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт),
тарифами складає між ним та банком
кредитно-заставний договір.

Згідно п. 5. 5 Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(Стандарт), які, як про це вказано у
заяві позичальника, є складовою
частиною письмового
кредитно-заставного договору, термін
позовної давності по вимогах про
стягнення кредиту, відсотків за
користування кредитом, винагороди,
неустойки - пені, штрафів даним
договором встановлюється сторонами
тривалістю 5 років.

Таким чином, враховуючи те, що строк дії
кредитного договору сторонами
встановлений до 27 жовтня 2009 року,
сторони домовились про збільшення
строку позовної давності тривалістю до
п'яти років, до суду з даним позовом за
захистом свого порушеного права
позивач звернувся 17 вересня 2013 року, а
останній платіж по погашенню кредиту
відповідачем здійснено у жовтні 2009
року, суди дійшли обгрунтованого
висновку, що строк позовної давності
позивачем не пропущено та задовольнили
позов частково.

Допустимих доказів про те, що Умовами
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») (Стандарт), які
були надані позичальнику при укладенні
договору, не було передбачено
збільшення строку позовної давності,
на що він погодився, останнім не надано
у зв'язку з чим суди правильно
відхилили його доводи в цій частині.

Викладені в оскаржуваних рішеннях
висновки відповідають фактичним
обставинам, встановленим на підставі
поданих сторонами доказів, і
ґрунтуються на нормах матеріального
права. Порушення норм процесуального
законодавства при проведенні оцінки
доказів не встановлено.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

За таких обставин колегія суддів
відхиляє касаційну скаргу і залишає
без змін ухвалені судові рішення.

Керуючись ст.ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє від
імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного
суду Сумської області від 31 жовтня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Сумської області від 17 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: В.І. Амелін Т.П.
Дербенцева С.О. Карпенко
М.І. Наумчук