Справа № 738/108/14-ц Провадження №
22-ц/795/1170/2014 Категорія
цивільнаГоловуючий у I інстанції
Савченко О. А. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки
А.А.суддів:Лакізи Г.П., Шевченка В.М. при
секретарі:Руденко О.М.за участю:ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Менського районного суду
Чернігівської області від 25 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Рішенням Менського районного суду
Чернігівської області від 25.04.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
розірвання шлюбу задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
зареєстрований 20.02.1999 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Менського районного управляння
юстиції Чернігівської області, актовий
запис № 12. Після реєстрації розірвання
шлюбу позивачу залишено прізвище -
ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить
оскаржуване рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог. Доводи апеляційної
скарги зазначають, що оскаржуване
рішення суду ухвалено за наявності
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим, на думку апелянта,
рішення є незаконним та
необґрунтованим. Апелянт вказує, що він
не бажає розірвання шлюбу з позивачем,
вважає, що розірвання шлюбу буде
суперечити інтересам їх дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яку вони спільно
виховують. ОСОБА_6 вважає, що суд першої
інстанції невірно застосував норму ч. 2
статті 112 Сімейного кодексу України,
оскільки по справі не встановлено, що
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам позивача або їх дочки.

В судове засідання апеляційного суду
відповідач ОСОБА_6, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи (а.с.64), не з'явився, представивши
суду заяву з проханням розглянути
справу у його відсутності (а.с.67).
Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
учасника судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд на
підставі положень статті 308 ЦПК України
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а
оскаржуване рішення суду першої
інстанції, - залишенню без змін,
оскільки судом його ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

В ході судового розгляду даної справи
встановлено і вказані обставини
підтверджуються її матеріалами, що з
20.02.1999 року позивач ОСОБА_5 та
відповідач ОСОБА_6 перебувають в шлюбі,
зареєстрованому відділом реєстрації
актів громадянського стану Менського
районного управління юстиції
Чернігівської області, актовий запис
№12, що підтверджується свідоцтвом про
шлюб серії НОМЕР_1 від 20.02.1999 року (а.с.3).
Відповідно до даних свідоцтва про
народження, сторони від шлюбу мають
доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_5
про розірвання шлюбу (а.с. 2), подружнє
життя з відповідачем не склалось,
оскільки між сторонами відсутні
взаєморозуміння та повага, шлюбні
стосунки є припиненими, спільне
господарство не ведеться. Позивач
вказувала, що фактично їх сім'я
розпалась.

Ухвалою Менського районного суду
Чернігівської області від 10.02.2014 року
(а.с.17) судом першої інстанції були
вжиті заходи щодо примирення подружжя,
сторонам було надано строк для
примирення терміном один місяць.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5,
суд першої інстанції виходив з того, що
в ході судового розгляду даної справи
було встановлено і підтверджено факт
припинення шлюбних стосунків між
сторонами, судом також було враховано
небажання позивача зберігати родину,
та ті обставини, що реєстрація шлюбу
носить формальний характер, а подальше
спільне життя подружжя суперечить
інтересам позивача, що має істотне
значення.

Доводи апеляційної скарги про
безпідставність та необґрунтованість
вказаного висновку суду першої
інстанції не знайшли свого
підтвердження в ході апеляційного
розгляду даної справи, оскільки
вказаний висновок суду узгоджується з
фактичними обставинами справи та
нормами матеріального права, які
регламентують спірні правовідносини.

Згідно з ч.1 статті 24 Сімейного кодексу
України, шлюб ґрунтується на вільній
згоді жінки та чоловіка. Примушування
жінки та чоловіка до шлюбу не
допускається.

Відповідно до ч. 1 статті 110 Сімейного
кодексу України позов про розірвання
шлюбу може бути пред'явлений одним із
подружжя.

Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу
України суд з'ясовує фактичні взаємини
подружжя, дійсні причини позову про
розірвання шлюбу, бере до уваги
наявність малолітньої дитини, дитини -
інваліда та інші обставини життя
подружжя. Суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

З метою вжиття заходів щодо примирення
подружжя, як регламентовано приписами
статті 111 Сімейного кодексу України,
апеляційний суд ухвалою від 30.05.2014 року
задовольнив клопотання ОСОБА_6 про
надання подружжю строку для
примирення, надавши сторонам строк на
примирення до 28.07.2014 року (а.с.63).

В судовому засіданні апеляційного суду
позивач ОСОБА_5 зазначила, що
відповідач допускає по відношенню до
неї рукоприкладство, примирення
подружжя не відбулося, вона наполягає
на розірванні шлюбу.

Необхідно зазначити, що апеляційним
судом на виконання приписів статті 111
Сімейного кодексу України були вжиті
заходи щодо примирення подружжя, проте,
примирення не відбулося.

Виходячи з правового аналізу положень
ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України,
шлюб може бути розірваний за наявності
стійкого (після спливу строку для
примирення) волевиявлення обох або
одного з подружжя, спрямованого на
припинення сімейних відносин.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року №11 „Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя" якщо після
закінчення призначеного судом строку
примирення подружжя не відбулося і
хоча б один з них наполягає на
припиненні шлюбу, суд вирішує справу по
суті.

Доводи апеляційної скарги про
неправильне застосування судом першої
інстанції при вирішенні спору по суті
ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України
та невідповідність рішення суду
фактичним обставинам справи не знайшли
свого підтвердження в ході
апеляційного розгляду даної справи.
Апеляційний суд приходить до висновку,
що висновок суду першої інстанції про
задоволення вимог позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про розірвання шлюбу
узгоджується з нормами матеріального
права, які регламентують спірні
правовідносини та фактичними
обставинами справи.

Враховуючи вищенаведене, доводи
апеляційної скарги не містять в собі
підстав для скасування оскаржуваного
рішення суду першої інстанції,
ухваленого на основі з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315,
317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Менського районного суду
Чернігівської області від 25 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: