РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/898/14-ц

Провадження № 2/390/347/14

"26" серпня 2014 р. Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області в
складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про
стягнення грошових коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із
позовом та просила стягнути із ОСОБА_2
на її користь 58 000 грн. завдатку і
додаткової суми у розмірі завдатку та
судові витрати по справі. Свої вимоги
мотивувала тим, що в листопаді 2012 року
вона домовилася з відповідачем ОСОБА_2
про придбання її будинку. У зв'язку із
відсутністю всіх документів,
необхідних для оформлення договору
купівлі-продажу, вони домовилися, що
вона внесе завдаток за будинок і зможе
в'їхати до будинку та проживати в ньому,
а відповідач після оформлення всіх
документів та повної сплати вартості
будинку оформить із нею договір у
нотаріуса. 01.12.2012 вона внесла завдаток у
сумі 29 000 грн., які особисто передала
відповідачу, про що остання написала
розписку про отримання коштів. В кінці
березня 2014 року їй стало відомо, що в
лютому 2014 року відповідач продала
будинок іншій особі. Їй відповідач
ОСОБА_2 відмовилася повертати кошти. У
зв'язку з цим звернулася до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав та пояснив,
що позивач ОСОБА_4 в листопаді 2012 року
домовилася із ОСОБА_2 про купівлю
будинку в селі Шостаківка. В кінці
березня 2013 року ОСОБА_5 повідомив
ОСОБА_4 про те, що він придбав цей
будинок. В свою чергу ОСОБА_4 звернулася
до ОСОБА_2 із проханням повернути
передані їй кошти, надані їй як
завдаток за будинок.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов підтримала повністю та пояснила,
що вона співмешкала із ОСОБА_5. В
листопаді 2012 року вона домовилася із
ОСОБА_2 про придбання її будинку в с.
Шостаківка, в якому проживала в цей час.
Вказаний будинок бажала придбати для
себе. В кінці березня 2014 року їй стало
відомо, що в лютому 2014 року ОСОБА_2
продала цей будинок ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що в листопаді 2012 році до неї
звернулася ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5, які
прохали її здавати їм будинок, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
найм, а згодом викупити в неї цей
будинок. Вказаний будинок належав її
матері - ОСОБА_6, яка погодилася його
продати за 35 000 грн. з умовою, що за рік
буде виплачена вся сума. Кошти
віддавали частинами. Вона написала
розписку, в якій зазначила, що їй
віддано за будинок матері 29 000 грн..
ОСОБА_6 довіряла їй, а тому вона
постійно займалася оформленням
документів на будинок. Вона вважала, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом купують будинок,
оскільки вони проживали однією сім'єю.
ОСОБА_4 їй не повідомляла про те, що вже
не проживає із ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_5 повідомив суду, що
проживав із ОСОБА_4 із зими 2011 року.
Разом із ОСОБА_4 вони вирішили придбати
у ОСОБА_2 будинок, поступово оплачуючи
вартість будинку. Спільно із ОСОБА_4
віддавали ОСОБА_2 гроші за будинок,
спочатку 14 000 грн. в 2011 році, а потім 14 000
грн. в 2012 році. В той час ОСОБА_4
працювала різноробочим в рибному цеху
в селі Івано-Благодатне, він також
працював. Проте кошти вони не
відкладали на придбання будинку. В
серпні 2013 року йому зателефонувала
ОСОБА_4, яка повідомила, що ОСОБА_2
вимагає в неї кошти, які ще необхідно
виплатити за будинок. Він запропонував
ОСОБА_4 спільно придбати будинок, проте
остання відмовилася. Кошти на будинок
йому надавали батьки, які вони
отримували за надання землі в оренду.
ОСОБА_4 ніяких коштів на придбання
будинку не надавала. Йому невідомо, щоб
ОСОБА_4 вносила кошти за будинок. Разом
із ОСОБА_4 вони робили в будинку ремонт.
Розписку вони писали разом, оскільки
вважав, що проживають однією сім'єю.
Придбавши в березні 2014 року будинок,
оформив його на своє ім'я. Потім
звернувся до ОСОБА_4, щоб остання
виїхала з будинку.

Свідок ОСОБА_7 повідомила суду, що
спілкується із ОСОБА_4. Познайомилася
із останньою, коли працювала в рибному
цеху в селі Івано-Благодатне, а також
проживала по сусідству в селі
Шостаківка. Їй відомо, що ОСОБА_4
виплачувала кошти за будинок в с.
Шостаківка, де вона проживала. У
березні 2014 року ОСОБА_5 сказав ОСОБА_4,
щоб остання вибиралася із будинку.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що є
батьком ОСОБА_4. Його донька приблизно 1
рік проживала із ОСОБА_5. Йому нічого не
відомо про плани його доньки та ОСОБА_5
створити сім'ю. Він надав своїй доньці
ОСОБА_4 кошти для придбання будинку
АДРЕСА_1, які вона в свою чергу передала
ОСОБА_2. Проте остання довго не
переоформляла будинок на її доньку,
затягувала з виготовленням
документації на будинок. У згаданому
будинку він також робив ремонт. Пізніше
дізнався, що будинок придбав ОСОБА_5.

В судовому засіданні встановлено
наступне.

Рішенням Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 17.06.2013
визнано за ОСОБА_6 право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування після ОСОБА_10, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

19.03.2014 ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_5
(покупець) уклали договір про продаж і
купівлю нерухомого майна: житлового
будинку АДРЕСА_1 (а.с.83-88 т.1).

Відповідно до витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності від
19.03.2014 власником житлового будинку,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, є
ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу серії та номеру 481 від
19.03.2014 (а.с.20).

В розписці від 01.12.2012 (оригінал, якої
оглянуто в судовому засіданні)
зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили в
АДРЕСА_1 будинок за 35 000 грн., дали
завдаток в сумі 29 000 грн., а ОСОБА_2
отримала завдаток в сумі 29 000 грн. від
ОСОБА_4 (а.с.19, 30).

В довідці, виданій Миколаївською
сільською радою Кіровоградського
району Кіровоградської області,
зазначено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
дійсно проживав з жовтня 2011 року до
серпня 2013 року дійсно постійно
проживав за адресою: АДРЕСА_1, згідно із
записом погосподарської книги № 27 за
2011-2015 рр. (а.с.21).

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог та заперечень,
за допомогою належних та допустимих
доказів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом
доказування під час судового розгляду
є факти, які обґрунтовують заявлені
вимоги чи заперечення або мають інше
значення для вирішення справи (причини
пропуску строку позовної давності
тощо) і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Сторонами завдатку можуть бути тільки
сторони зобов'язання, виконання якого
ним забезпечується. Позивач ОСОБА_4 в
позові зазначає, що вона передала
ОСОБА_2 завдаток задля забезпечення
виконання договору купівлі-продажу
будинку, проте в судовому засіданні
встановлено, що власником будинку була
ОСОБА_6, котра продала його ОСОБА_5.
Оскільки ні позивач, ні відповідач не є
сторонами в основному зобов'язанні, то
відносини, які виникли між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 суд не розцінює як забезпечення
виконання зобов'язання у виді
завдатку, а тому підстави для
застосування ч. 1 ст. 571 ЦК України
відсутні.

На підставі ст.ст. 15, 16, 570, 571 ЦК України,
керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 58-60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Апеляційна скарга подається до
Апеляційного суду Кіровоградської
області через Кіровоградський
районний суд Кіровоградської області.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області

О.О. Квітка