Справа №628/911/14-ц
Провадження №2/628/554/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Куп'янський
міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого -
судді Скородєлової В.В.

при секретарі
Бутковій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті
Куп'янську цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: Відділ
державної виконавчої служби
Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, ОСОБА_3 про визнання права
власності на автомобіль, ціна позову
50000 грн., -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
даним позовом вказавши, що 17.01.2014 року
він придбав легковий автомобіль марки
Mercedes-Benz моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1 -технічний паспорт НОМЕР_3
виданий 22.02.2011 року ВРЕВ №10 ГУМВС
України в Харківській області у
відповідачки ОСОБА_2 і яка отримала за
цей автомобіль 50000грн., даний факт
підтверджує розпискою.

Позивач зазначає, що на час укладання
правочину у нього були відсутні кошти,
необхідні для постановки даного
автомобіля на облік в органах
державтоінспекції, з обліку він його не
знімав, а отримав Довіреність від
ОСОБА_2, посвідчену приватним
нотаріусом Куп'янського районного
нотаріального округу Харківської
області ОСОБА_4, 17.01.2014 року, яка
зареєстрована у реєстрі за №61, згідно
якої відповідачка уповноважувала його
користуватися, керувати та
розпоряджатися даним автомобілем на
власний розсуд.

Також позивач вказує на те, що хоча вони
і не зареєстрували угоду у
відповідності до ст.210 ЦК України в
органах МРЕВ, угода вважається
укладеною у письмовій формі, якщо її
зміст зафіксований в одному або
декількох документах, якими обмінялись
сторони. В даному випадку, на думку
позивача, таким документом є розписка
від 17.01.2014 року, крім того відповідач
передала йому технічний паспорт на
автомобіль, ключі та сам автомобіль,
яким він користуюся до теперішнього
часу.

Позивач посилається на те, що вони
надали угоді письмової форми у
відповідності до ст. 207 ЦК України та
ними виконані вимоги ст.ст. 655, 662, 689 ЦК
України, а саме: ОСОБА_2 передала у його
власність автомобіль, а він прийняв
даний автомобіль і сплатив за нього 50000
грн., у зв'язку з чим, між нами відбулось
повне виконання договору
купівлі-продажу даного автомобіля.

Виходячи з цього, позивач вважає за
можливе визнати договір
купівлі-продажу автомобіля марки
Mercedes-Benz моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1 - дійсним, а правочин таким, що
відбувся.

На даний час, при зверненні до органів
державтоінспекції для зняття та
постановки даного автомобіля на облік,
йому стало відомо, що на даний
транспортний засіб накладено арешт
Відділом державної виконавчої служби
Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, за виконавчим листом
№202/25087/13-ц, виданим 10.02.2014 року
Індустріальним районним судом м.
Дніпропетровська, де боржником є
ОСОБА_2 Зазначений виконавчий лист
виданий після здійснення правочину по
купівлі-продажу автомобіля, а отже, на
думку позивача, арешт накладено вже на
транспортний засіб придбаний ним.

Крім того, згідно постанови про
звільнення майна з під-арешту, виданої
Відділом державної виконавчої служби
Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області, станом на 21.01.2014 року відкриті
виконавчі провадження стосовно
боржниці ОСОБА_2 у ВДВС Куп'янського
МРУЮ не перебувають.

Так як арешт був накладений вже після
укладення договору купівлі-продажу
автомобіля між ним та відповідачем,
вважає, що даний автомобіль належить
йому, а не боржникові і за таких умов
суд може зняти арешт з автомобіля марки
Mercedes-Benz моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1.

У зв'язку з вищенаведеним, позивач
звернувся до суду з даним позовом та
просить суд визнати дійсним договір
купівлі-продажу автомобіля марки
Mercedes-Benz моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1, що був укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, а правочин таким, що відбувся,
визнати за ОСОБА_1 право власності на
автомобіль марки Mercedes-Benz моделі VITO 110,
тип фургон малолітражний-В, 1997 року
випуску, чорного кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_1 та зняти арешт з
автомобіля марки Mercedes-Benz моделі VITO 110,
тип фургон малолітражний-В, 1997 року
випуску, чорного кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_1, який був
накладений Відділом державної
виконавчої служби Куп'янського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явився, надавши до суду телефонограму
про розгляд справи без його участі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явилась, надавши до суду заяву про
розгляд справи без її участі,
заперечень стосовно позову не має.

3-я особа ОСОБА_3 та її представник -
адвокат ОСОБА_5 у судове засідання не
з'явились, надавши до суду письмові
заперечення проти позову, в яких
просять розглянути справу без їх
участі та у задоволенні позову
відмовити у повному обсязі.

Представник 3-ї особи Відділу державної
виконавчої служби Куп'янського
міськрайонного управління юстиції у
судове засідання також не з'явився,
надавши до суду письмові пояснення
стосовно пред'явленого позову та
клопотання про розгляд справи без їх
участі, рішення суду підтримують.

Суд, дослідивши надані сторонами
письмові докази, вважає встановленими
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Приймаючи рішення по справі, що
розглядається, суд виходив з вимог ст. 60
ЦПК України, яка регламентує, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, коли мають місце
підстави звільнення від доказування.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Крім того, дотримуючись принципу
диспозитивності, передбаченого ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості, а відповідно
до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
позовних вимог.

Отже, судовим розглядом встановлено, що
відповідачці ОСОБА_2 на праві власності
належить автомобіль марки Mercedes-Benz
моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію транспортного засобу.
(а.с. 6)

Відповідач ОСОБА_2 надала позивачу
ОСОБА_1 довіреність, посвідчену
приватним нотаріусом Куп'янського
районного нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_4 17.01.2014 року,
яка зареєстрована у реєстрі за №61, із
правом керування, розпорядження та
користування транспортним засобом на
власний розсуд. (а.с. 7)

Як вбачається зі змісту розписки від
17.01.2014 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1
50000 грн. за проданий автомобіль марки
Mercedes-Benz моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1. (а.с. 5)

Також у судовому засіданні встановлено
та не заперечується сторонами у справі,
що у відділі державної виконавчої
служби Куп'янського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області на виконанні перебувало
виконавче провадження ВП 36076511 про
стягнення заборгованості з ОСОБА_2 у
сумі боргу 48539 грн. на користь ОСОБА_3
згідно виконавчого листа №2-3086/2010,
виданого 08.11.2010 року Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська.

22.01.2013 року державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження.

В наданий термін для самостійного
виконання, рішення суду боржницею

виконано не було, після чого державним
виконавцем було розпочато примусове

виконання.

В процесі проведення виконавчих дій
було встановлено, що боржниці ОСОБА_2
належить автомобіль марки Mercedes-Benz
моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1.

06.03.2013 року державним виконавцем було
винесено постанову про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження на зазначений
автотранспортний засіб, також в зв'язку
з не встановленням місця перебування
ТЗ, автомобіль марки Mercedes-Benz моделі VITO
110, тип фургон малолітражний-В, 1997 року
випуску, чорного кольору, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_1, належний
боржниці ОСОБА_2, було оголошено у
розшук.

17.05.2013 року до ВДВС Куп'янського МРУЮ
надійшла ухвала Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська
№202/23278/13-ц від 20.04.2013 року про
скасування заочного рішення суду про
стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 та призначення до розгляду
справу у загальному порядку на 23.05.2013
року.

17.05.2013 року державним виконавцем, на
підставі п.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче
провадження» було винесено постанову
про завершення виконавчого
провадження.

21.01.2014 року розглянувши заяву боржниці
ОСОБА_2 про припинення чинності арешту
майна - автомобіля марки Mercedes-Benz моделі
VITO 110, тип фургон малолітражний-В, 1997
року випуску, чорного кольору, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, державний
номерний знак НОМЕР_1, належний
боржниці ОСОБА_2, державним виконавцем
було винесено постанову про звільнення
майна з-під арешту.

28.02.2014 року до ВДВС Куп'янського МРУЮ на
виконання надійшов вл №202/25087/13-ц,
виданий 10.02.2014 року Індустріальним
районним судом м. Дніпропетровська про
стягнення боргу з ОСОБА_2 у сумі 24329,70
грн. на користь ОСОБА_3

03.03.2014 року державним виконавцем було
відкрито виконавче провадження.

05.03.2014 року державним виконавцем
повторно було винесено постанову про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження на
зазначений автотранспортний засіб,
також у зв'язку з невстановленням місця
перебування ТЗ, автомобіль марки
Mercedes-Benz моделі VITO 110, тип фургон
малолітражний-В, 1997 року випуску,
чорного кольору, номер шасі (кузова,
рами) НОМЕР_2, державний номерний знак
НОМЕР_1, належний боржниці ОСОБА_2, було
оголошено у розшук. (а.с. 16-20)

Частиною 1 ст. 328 ЦК України
передбачено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК
України представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке
ґрунтується на договорі, може
здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244
ЦК України).

Довіреністю є письмовий
документ, що видається однією особою
іншій особі для представництва перед
третіми особами. Довіреність на
вчинення правочину представником може
бути надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

У справах за позовом про
визнання права власності на автомобіль
із підстав придбання його за договором
купівлі-продажу, суд може задовольнити
такий позов у тому разі, коли
встановить, що сторонами були
додержані правила ЦК України щодо
укладення договору купівлі-продажу
такого майна. Зокрема його змісту і
наявні умови виникнення права
власності за договором. Сама по собі
довіреність на право користування та
розпорядження майном не свідчить про
укладення сторонами договору
купівлі-продажу автомобіля.

Під час розгляду справи
та дослідження доказів, судом
встановлено, що між сторонами не
укладалося будь-яких письмових угод
щодо купівлі-продажу спірного
автомобіля, транспортний засіб
зареєстрований за відповідачкою
ОСОБА_2, а тому посилання позивача на
те, що відбувся договір купівлі-продажу
між ним та відповідачем, у порушення
ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не підтверджені
належними та допустимими доказами.

Згідно ч.1 ст.202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Належною формою
договору купівлі-продажу автомобіля є
письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1
ст. 208 ЦК України, яка передбачає
необхідність вчинення правочинів між
фізичними особами у письмовій формі на
суму, що перевищує у 20 і більше разів
розмір неоподаткованого мінімуму
доходів громадян.

Відповідно до вимог ст.334 ЦК України
право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом. Згідно
зазначеного закону за довіреністю
право власності на майно від однієї
особи до іншої не переходить.

Крім того, в Україні існує спеціальний
порядок купівлі-продажу транспортних
засобів, що регламентуються Законом
України «Про дорожній рух» та
Постановою Кабінету Міністрів України
від 07 вересня 1998 року №1388 «Про
затвердження Порядку державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів». Статтею 34
зазначеного закону передбачена
обов'язкова реєстрація транспортного
засобу при вчиненні угоди про його
придбання.

Згідно до п.8 Постанови Кабінету
Міністрів України від 07 вересня 1998 року
№ 1388 обов'язковою умовою для укладання
договору купівлі-продажу
транспортного засобу передбачається
його попереднє зняття в установленому
порядку з обліку в підрозділах
Державтоінспекції.

З матеріалів справи вбачається, що при
вчиненні сторонами розписки від 17.01.2014
року (а.с.5) та оформлення довіреності
від 17 січня 2014 року (а.с.7) сторони
зазначених вимог Закону не
дотрималися. Фактично між сторонами
була укладена довіреність на
експлуатацію та розпорядження спірним
автомобілем.

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на ту обставину, що оскільки
продавець і покупець досягли згоди з
істотних умов, а між сторонами
відбулася передача коштів за
автомобіль та передача самого
автомобіля, то при укладенні
довіреності і розписки від 17.01.2014 року
відбулося укладення договору
купівлі-продажу транспортного засобу.
Такі твердження позивача не
ґрунтуються на вимогах закону.

При таких обставинах договір
купівлі-продажу автомобіля між
сторонами не є укладеним.

Враховуючи, що інших передбачених
законом доказів переходу права
власності на автомобіль від
відповідача до позивача не надано, а
видана довіреність не є договором
купівлі-продажу, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову і визнання
укладеним договір купівлі-продажу та
визнання за позивачем права власності
на спірний автомобіль. Посилання
сторін на наявність розписки про
отримання грошових коштів, суд вважає
необґрунтованим та таким, що не
спростовує висновків суду.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209,
213-215, 224, 226, 296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, 3-і особи: Відділ державної
виконавчої служби Куп'янського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області, ОСОБА_3, про
визнання права власності на
автомобіль, ціна позову 50000 грн. -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
через Куп'янський міськрайонний суд
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
В.В. Скородєлова