У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого
Василевича В.С.

Суддів: Малько О.С.,
Рожина Ю.М.

при секретарі Пиляй
І.С.

з участю
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»

Лукашина Є.В.,
представника відповідачки ОСОБА_3 -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою приватного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Радивилівського районного суду від 2
червня 2014 року у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_3 про стягнення 17439 грн. 25 коп.
кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л
а :

Рішенням Радивилівського районного
суду від 2 червня 2014 року в задоволенні
позову у даній справі відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» доводить про
незаконність та необґрунтованість
рішення через порушення норм
матеріального права.

Вказує, що суд при вирішенні спору не
врахував правового висновку
Верховного Суду України від 20
листопада 2013 року у іншій справі,
предметом якої був спір про стягнення
заборгованості за споживчим кредитом
після спливу строку позовної давності.
Згідно з цим висновком пункт 7 ч.11 ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв»язку із
самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону
стосується позасудового порядку
повернення споживчого кредиту.

Відповідно ж до положень ч.3 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою ним до
винесення рішення.

Відповідач частково позов визнала і
питання про застосування позовної
давності не ставила.

________________________________________________________________________
________________

Провадження № 22-ц /787/1672/13
Головуючий суддя 1 інстанції:
Драновська С.З.

Суддя-доповідач : Василевич В.С.

Вона отримала платіжну картку,
яка є лише спеціальним засобом для
отримання та перерахування коштів.
Закінчення строку дії картки не
припиняє строку дії договору, за
умовами якого він щорічно лонговувася
і дотепер є діючим. Питання про його
розірвання відповідачка не ставила.

Вважає, що судом не дотримані
норми та концептуальні принципи
процесуального законодавства.

В судовому засіданні представник
позивача апеляційну скаргу підтримав,
привівши наведені у ній доводи.

Представник відповідачки доводи
апеляційної скарги визнав частково.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
відхилення апеляційної скарги.

Встановлено, що 28 грудня 2007 року
відповідно до укладеного між сторонами
договору ОСОБА_3 отримала кредит в
розмірі 7250 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30 відсотків річних
на суму залишку заборгованості.

Відповідачка протягом річного
строку проводила погашення кредиту.

Останній платіж нею внесено 29
грудня 2008 року (квитанція №133115987), що
відповідає строку дії картки.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за забов»язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч.1,ч.5 ст.261 ЦК
України).

Початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Отже, у разі неналежного виконання
позичальником зобов»язань за
кредитним договором позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними місячними платежами,
повинна обчислюватись з моменту строку
погашення чергового платежу.

Відповідачка не виконала взятих
на себе зобов»язань щодо погашення
боргу в річний строк.

За договором про надання
банківських послуг (позичальник
отримав кредит у вигляді встановленого
ліміту на кредитну картку), яким
встановлено щомісячні платежі
погашення кредиту та кінцевий строк
повного погашення кредиту, перебіг
трирічного строку позовної давності
(ст.257 ЦК України) щодо місячних
платежів починається після несплати
чергового платежу, а щодо повернення
кредиту в повному обсязі-після
закінчення кінцевого строку повного
погашення кредиту (ст.261 зазначеного
Кодексу). Про це йдеться у постанові
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 18 червня 2014
року у справі №6-61 цс14.

За наведених обставин суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову у зв»язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що кредитний договір лонгувався не
можуть бути прийняті до уваги як
підстава для скасування рішення,
оскільки відповідачка припинила
сплату чергових платежів у грудні 2008
року і з тих пір позивач як кредитор
вимог до відповідачки не заявляв. Позов
пред»явлено лише у листопаді 2013 року.

Враховуючи, що рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст.307, ст.308, ст.313-313 ЦПК
України, колегія суддів,

у х в а л и л
а :

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Радивилівського
районного суду від 2 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді:
Малько О.С.

Рожин Ю. М.