У х в а л а

18 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Дербенцевої Т.П.,
Іваненко Ю.Г.,

Наумчука М.І.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Зараз» до
ОСОБА_3 про визнання договору
укладеним, стягнення заборгованості за
оплату житлово-комунальних послуг,
індексаційних нарахувань та трьох
процентів річних,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Зараз» звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
визнання договору про управління
будинком, надання комунальних послуг
та послуг з утримання будинку, споруд
та прибудинкової території укладеним,
стягнення з відповідача на користь
позивача 15 658 грн 21 коп. заборгованості
за оплату житлово-комунальних послуг,
індексаційних нарахувань та трьох
процентів річних.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 5
лютого 2013 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 14 листопада 2013 року
рішення суду першої інстанції
скасовано у частині відмови в позові
про стягнення заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг та ухвалено
в цій частині нове рішення про часткове
задоволення цих вимог. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 2 429 грн
25 коп. заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг. В іншій
частині рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 грудня 2013 року
у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Київської області
від 14 листопада 2013 року відмовлено з
підстав, передбачених п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

15 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду касаційної інстанції із заявою
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26 грудня 2013 року з підстав,
передбачених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Задовольняючи частково позовні вимоги
товариства з обмеженою
відповідальністю «Зараз» та стягуючи
на користь позивача заборгованість за
оплату житлово-комунальних послуг
апеляційний суд, з чим погодився і суд
касаційної інстанції, виходив з того,
що відповідачем при розгляді справи не
доведено, що вона, як споживач
житлово-комунальних послуг, звільнена
від обов'язку по їх оплаті.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 9 квітня 2014 року,
на яку заявник посилається як на
підставу перегляду, суд касаційної
інстанції погодився із висновками
судів, якими зобов'язано товариство
перерахувати комунальні платежі,
виключити з розрахунків вартість
послуг з утримання служби охорони.

Із змісту цієї ухвали не можливо
зробити висновок про те, які обставини
встановлені судом при вирішенні спору,
характер правовідносин, що виникли між
сторонами, та підстави такого
перерахунку.

В судовому рішенні, за результатами
розгляду касаційної скарги на яке
постановлено ухвалу, про перегляд якої
подано заяву, не вбачається чи в суму
стягнутої заборгованості за
житлово-комунальні послуги входять
витрати на охорону.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

З огляду на викладене, відсутні
підстави вважати, що у справі, в якій
Вищим спеціалізованим судом України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ постановлено ухвалу від 9 квітня
2014 року, на яку заявник посилається, як
на підставу перегляду, тотожними є
встановлені судом фактичні обставини,
які мають значення для вирішення спору,
який розглядався, а відповідно, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, які брали участь у розгляді
справи подібні і мало місце неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права в порівнянні із
справою у якій постановлена ухвала, яку
просить переглянути заявник, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень.

Посилання заявника на неправильність
встановлення фактичних обставин і
помилковість висновків викладених в
ухвалі, яку він просить переглянути, не
може бути підставою для допуску справи
до провадження.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, -

у х в а л и л а:

У допуску справи до провадження за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Зараз» до ОСОБА_3 про
визнання договору укладеним, стягнення
заборгованості за оплату
житлово-комунальних послуг,
індексаційних нарахувань та трьох
процентів річних відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А.
Горелкіна Судді:Т.П. Дербенцева
Ю.Г. Іваненко М.І. Наумчук І.М.
Фаловська