АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8284/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2795/14
Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М.
Доповідач Пікуль В. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді: Пікуля В.П.,

суддів: Обідіної О.І., Бутенко С.Б.,

при секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду
м. Полтави від 17 липня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 (представник ОСОБА_3)
до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про захист честі, гідності та ділової
репутації, зобов'язання принести
публічні вибачення та стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2, ( позов подано
представником ОСОБА_2 - ОСОБА_2)
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
зобов'язання принести публічні
вибачення та стягнення моральної
шкоди.

У своєму позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 просили
визнати інформацію недостовірною,
такою, що не відповідає дійсності,
порушує права та свободи, ганьбить
честь, гідність та ділову репутацію
ОСОБА_2, опубліковану в статті
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та поширену ІНФОРМАЦІЯ_2
у м.Полтаві номером газети «Київські
обрії» за квітень 2014 року, а саме
інтерв'ю відповідача ОСОБА_6, - автором
якої є ОСОБА_4 та поширена у м. Полтаві
на «Народному віче» ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
Просили зобов'язати відповідачів
принести ОСОБА_2 публічні вибачення за
розповсюдження неправдивої та
недостовірної інформації, викладеної у
газеті «Київські обрії» за квітень 2014
року; стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5
моральну шкоду, розмір якої визначити
шляхом проведення експертизи, а також
судові витрати.

З метою запобігання реалізації майна
відповідачки ОСОБА_1, 17.07.2014 року ОСОБА_2
подав заяву про забезпечення позову, у
якій просив забезпечити позов шляхом
накладення арешту на майно, що мається
у власності ОСОБА_1: легковий
автомобіль марки «RENAULT KANGO», д.н.з.
НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, сірого
кольору та квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 17 липня 2014 року заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову -
задоволено.

Накладено арешт на легковий автомобіль
марки «RENAULT KANGO», д.н.з. НОМЕР_3, номер
кузова НОМЕР_2, сірого кольору та
квартиру АДРЕСА_1, що належить боржнику
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.

Не погодившись з зазначеною ухвалою
ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному
порядку. Просить ухвалу скасувати та
постановити нову ухвалу, якою
скасувати заходи забезпечення позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явилися у судове засідання,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у
провадженні Октябрського районного
суду м. Полтави знаходиться цивільна
справа за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
зобов'язання принести публічні
вибачення та стягнення моральної
шкоди.

17.07.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся в
суд з заявою про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно, що
мається у власності ОСОБА_1: легковий
автомобіль марки «RENAULT KANGO», д.н.з.
НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_2, сірого
кольору та квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2
зазначено, що відповідачка ОСОБА_1 може
розпорядитися належним їй майном та
реалізувати його на користь інших осіб,
що може утруднити чи зробить
неможливим виконання судового рішення
у справі в майбутньому.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову, місцевий суд
виходив з того, що невжиття заходів
забезпечення позову може ускладнити
виконання судового рішення в
подальшому.

Колегія суддів з такими висновками
суду першої інстанції погодитися не
може.

Відповідно до вимог ч.1, ч.3 ст. 151 ЦПК
України суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Згідно з п. 1 ст. 152 цього Кодексу позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22 грудня 2006 року № 9
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» Верховний Суд дав
роз'яснення, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при подачі позовної зави не
було визначено розмір моральної шкоди,
завданої поширенням недостовірної
інформації, що підлягає стягненню на їх
користь з відповідачів.

Таким чином, враховуючи, що за
відсутності ціни позову неможливо
встановити обсяг позовних вимог
ОСОБА_2, ОСОБА_3, також встановити
співмірність забезпечення позову із
заявленими позивачами вимогами, данні,
які б вказували на існування реальної
загрози невиконання чи утруднення
виконання можливого рішення суду на
даний час відсутні, суд першої
інстанції, задовольнивши заяву ОСОБА_2
про забезпечення позову, прийшов до
передчасного висновку, що вимоги цієї
заяви є обґрунтованими і співмірними
із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, колегія суддів звертає
увагу, що забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком
випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК
України (п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року № 9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»).

Однак, у матеріалах справи відсутня
ухвала про відкриття провадження у
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі,
гідності та ділової репутації,
зобов'язання принести публічні
вибачення та стягнення моральної
шкоди.

Таким чином, висновок місцевого суду
про можливість вжиття заходів
забезпечення позову до відкриття
провадження у цій справі є передчасним.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо
скасування вжитих судом першої
інстанції заходів забезпечення позову
є безпідставними та задоволенню не
підлягають, оскільки, відповідно до ст.
154 ЦПК України заходи забезпечення
позову можуть бути скасовані судом,
який розглядає справу, за заявою особи,
щодо якої вжито такі заходи.

З заявою про скасування заходів
забезпечення позову апелянт не
звертався, дане питання не було
предметом розгляду суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалу суду
першої інстанції слід скасувати, та
ухвалити нову, якою у задоволенні заяви
позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів
забезпечення позову - відмовити.

Керуючись ст. 303, п.2 ч. 1 ст. 312, ст.315 ЦПК
України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтави від 17 липня 2014 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
В.П. Пікуль

Судді:
О.І. Обідіна

С.Б. Бутенко

З оригіналом згідно

суддя
В.П. Пікуль