Справа № 201/2835/14-ц
провадження № 201/1142/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2014 року
Жовтневий
районний суд

м.
Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Галічого В.М.

При секретарі - Кодріній О.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Жовтневий РВ у м. Дніпропетровську ГУ
ДМС України в Дніпропетровській
області, про усунення перешкод у
користуванні власністю, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року позивач
звернулась до Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська з
вищезазначеною позовною заявою. В
обґрунтування заявлених вимог, а також
з урахуванням уточненої позовної заяви
(а.с. 48-50), позивач зазначила, що вона є
власником квартири АДРЕСА_1. В даній
квартирі також зареєстрована
відповідач ОСОБА_2, що є її дочкою.
Остання веде аморальний спосіб життя,
чинить сварки з позивачем, факт її
реєстрації у вказаній квартирі змушує
позивача нести додаткові витрати по
оплаті за утримання квартири та
обмежує її право власності на дану
квартиру. На підставі чого позивач
просила суд усунути перешкоди у
користуванні квартирою, шляхом зняття
з реєстраційного обліку за вказаною
адресою відповідача у справі, а також
стягнути з ОСОБА_2 кошти на її утримання
в розмірі 450 гривень щомісячно та суму
судових витрат у розмірі 243, 00 гривень.

Позивач та її представник у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали, на їх задоволені
наполягали.

Відповідач у судових засіданнях проти
задоволення позову заперечувала,
просила суд у його задоволенні
відмовити у повному обсязі,
посилаючись на його безпідставність та
необґрунтованість. У судове засіданні,
що відбулося 12.06.2014 року, не з'явилася,
про час і місце його проведення
повідомлялася належним чином (а.с. 56),
про причини неявки суд не повідомила.
Враховуючи, що немає підстав вважати
причини відсутності відповідача
поважними, суд вважає за можливе
розгляд справи провести за її
відсутності на підставі наявних у
справі матеріалів та доказів.

Третя особа свого представника для
участі у розгляді справи не направила,
надала суду лист, в якому просила у
зв'язку з великою завантаженістю
розглянути справу без участі її
представника.

Заслухавши пояснення осіб, які
приймали учать у розгляді справи,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню частково, з
наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
(а.с. 7), позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_2 володіють по 1/6 частини квартири
АДРЕСА_1.

Згідно ст. 311 ЦК України, житло фізичної
особи є недоторканим, фізична особа не
може бути виселена або іншим чином
примусово позбавлена житла, крім
випадків, встановлених законом (ч.1, 4).

Статтею 317 ЦК України визначено, що
власникові належить право володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Враховуючи те, що відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 23 грудня 1998 року відповідач ОСОБА_2
є співвласником квартири АДРЕСА_1, а
отже на ряду з позивачем має право
користуватися своїм майном, проживаючи
у зазначеній квартирі. За таких
обставин позовні вимоги в частині
зняття відповідача з реєстраційного
обліку за вказаною адресою є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Крім того, відповідно до ст. 310 ЦК
України фізична особа має право на
вільний вибір місця проживання, тому
факт проживання відповідача у
зазначеній квартирі, або не проживання
у ній, не може бути підставою для
задоволення вимог позивача та
обмеження позивача у праві її
власності.

Щодо вимоги позивача стосовно
стягнення з відповідача коштів на її
утримання як непрацездатної матері в
твердій грошовій сумі у розмірі 450
гривень щомісячно суд доходить до
наступного.

Так, ч. 1 ст. 202 СК України встановлено, що
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

Виходячи з зазначеного положення
закону позивач ОСОБА_1 має право на
отримання грошових коштів від
відповідача у якості утримання.

При цьому факт наявності родинних
відносин між сторонами
підтверджується довідкою, виданою КП
«Житлово-експлуатаційне підприємство»
№3 Дніпропетровської міської ради (а.с.
6), згідно якої відповідач ОСОБА_2 є
дочкою позивача. Наявність же потреби у
матеріальній допомозі своїй матері
відповідачем не спростована. Разом з
цим судом приймається до уваги
пенсійний вік позивача та її пояснення
про отримання мінімальної пенсії, що
відповідно до ст. 57 ЦПК України може
бути доказом у цивільній справі, а за
відсутності інших, суд вважає такий
доказ належним та допустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд
визначає розмір аліментів на батьків у
твердій грошовій сумі, і (або) у частці
від заробітку (доходу) з урахуванням
матеріального та сімейного стану
сторін.

Частиною 2 вказаної вище статті
встановлено, що при визначенні розміру
аліментів та додаткових витрат суд
бере до уваги можливість одержання
утримання від інших дітей, до яких не
пред'явлено позову про стягнення
аліментів, дружини, чоловіка та своїх
батьків.

Визначаючи розмір коштів на утримання
непрацездатної матері - позивача
ОСОБА_1, суд керується матеріальним
станом відповідача, а також наявністю у
позивачки іншої дитини - дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто повнолітньої дитини
(відповідно до довідки про склад сім'ї
(а.с. 6)), до якої позов не пред'явлено.

З урахуванням викладеного, а також
приймаючи до уваги фактичні обставини
справи, суд вважає за необхідне
визначити розмір коштів на утримання
непрацездатної матері відповідача у
сумі 250 гривень щомісячно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати покладаються на сторону проти
якої ухвалено рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.
310-311, 317 ЦК України, ст.ст. 202, 205 СК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 кошти на утримання її
непрацездатної матері ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у
розмірі 250, 00 грн. щомісячно, стягуючи їх
на користь її матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,
60 грн. судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги , якщо таку скаргу
не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
Галічий В.М.