Справа № 667/5313/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року

Комсомольський районний суд м. Херсона
у складі:

головуючого - судді Черниш О.Л.

при секретарі Максимовій К.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
осіб такими, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
із позовом, у якому просить визнати
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1,
зобов'язати Комсомольський РВ у м.
Херсоні УДМС України в Херсонській
області зняти відповідачів з
реєстраційного обліку.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив такі обставини:

Позивач на підставі договору
дарування є власником ? частини
житлового будинку АДРЕСА_1.

У 2002 році позивач розпочав
стосунки з ОСОБА_2, яка звернулася до
нього із проханням зареєструвати її та
її сина ОСОБА_3 у належному позивачу
будинку з метою працевлаштування до
того часу, поки не відпаде потреба у
реєстрації за даною адресою.

У вересні 2013 року стосунки між
сторонами припинилися, відносини як
родини не склалися, а тому позивач
попросив відповідачів звільнити його
будинок та знятися з реєстрації.

Проте відповідачі не бажають
звільняти приміщення та знятися з
реєстрації у будинку, хоча ОСОБА_2 має
власне житло.

У зв'язку з реєстрацією
відповідачів у будинку позивач несе
додаткові витрати з оплати комунальних
виплат, які нараховуються по кількості
осіб, зареєстрований у будинку. Крім
того, позивач обмежений у праві
розпорядитися будинком.

У судовому засіданні позивач
підтримав позов, просив суд його
задовольнити. Пояснив, що відповідачі
на час розгляду справи у суді
виселилися з будинку повністю, але
залишаються зареєстрованими у будинку.

Відповідачі у судове засідання не
з»явилися, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялися
належним чином (а.с.22).

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив, що позивач на підставі
договору дарування від 29 жовтня 1993 року
(а.с.6,7) є власником 12 частини житлового
будинку АДРЕСА_1.

У будинку зареєстровані
відповідачі (а.с.17.18).

Відповідачі були зареєстровані у
будинку, як члени сім»ї позивача, на
період спільного проживання.

Сторони, як сім»я не проживають, з
будинку вибралися, але реєстрація
відповідачів у будинку формально
зберігає за ними право на проживання у
будинку і користування ним.

Домовленостей між позивачем та
відповідачами про збереження за ними
житла не було.

Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України
члени сім"ї власника житла, які
проживають разом із ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником.

За змістом вказаної норми закону
члени сім"ї власника житла набувають
сервітутне право користування цим
житлом за фактом набуття статусу члена
його сім"ї. Необхідною умовою
виникнення зазначеного сервітуту є
спільне проживання членів сім"ї з
власником житла та ведення спільного
господарства. Лише ці дві умови у
сукупності дають право обмеженого
користування житлом членам сім"ї його
власника.

Право членів сім"ї власника житла
на користування житлом є особистим
сервітутом, який встановлюється за
фактом визнання певних осіб членами
сім"ї власника житла (одруження,
народження, усиновлення тощо).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.406 ЦК
України сервітут припиняється у разі
припинення обставин, яка була
підставою для встановлення сервітуту.

Оскільки право користування
житлом членом сім"ї є сервітутним
правом і пов"язане з набуттям статусу
члена сім"ї, то з припиненням сімейних
відносин колишній член сім"ї втрачає
право на користування житловим
приміщенням власника.

Оскільки відповідачі припинили
сімейні відносини з позивачем, що було
підставою для проживання у будинку, то
вони втратили право на проживання у
будинку.

Водночас відповідно до ст.7 Закону
України від 11 грудня 2013 року «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання» зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

Таким чином зняття з реєстрації місця
проживання може бути здійснено на
підставі рішення суду виключно про 1)
позбавлення права власності на житлове
приміщення; 2) позбавлення права
користування житловим приміщенням; 3)
визнання особи безвісно відсутньою;4)
оголошення фізичної особи померлою.

Оскільки суд прийшов до висновку,
що відповідачі втратили право
користування житловим будинку АДРЕСА_1,
то дане рішення є підставою для зняття
осіб з реєстрації, і відсутня потреба
зобов»язувати реєстраційну службу
знімати відповідачів з реєстраційного
обліку, а тому вимога зобов»язати
реєстраційну службу зняти
відповідачів з реєстраційного обліку
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3,10,11,60,179, 209, 212, 224-226 ЦПК
України, ст.ст.16,405,406 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання осіб такими, що втратила право
користування житловим приміщенням,
зняття з реєстраційного обліку, -
задовільнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене у
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Херсонської області через
Комсомольський районний суд м. Херсона.

Суддя
Черниш О.Л.