Справа № 308/1823/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

13.03.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Надь Н.Ю.,

за участю

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Каменца В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 подану представником позивача
за довіреністю ОСОБА_1 до Кредитної
Спілки «Ліра» про стягнення суми
депозитного вкладу та процентів за
безпідставне утримання грошових
коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
до КС «Ліра» про стягнення суми
депозитного вкладу та процентів за
безпідставне утримання грошових
коштів. Мотивуючи свої позовні вимоги
тим, що 11.07.2012 року між її матір'ю -
ОСОБА_4, правонаступником якої є
позивач та КС «Ліра» було укладено
договір №109/12 про розміщення коштів у
національній валюті, як додаткового
пайового внеску, згідно якого вкладник
ОСОБА_4 внесла на рахунок відповідача
грошові кошти в розмірі 600 000,00 грн.
ІНФОРМАЦІЯ_1 Вкладник померла, у
зв'язку чим припинилася дія Договору та
її членство у спілці відповідача,
відтак в останнього відпали будь-які
підстави для утримання цих коштів.
Протягом життя відповідач повернув
Вкладнику певну частину коштів, у
зв'язку з чим їх залишок після смерті
Вкладника склав 275 000,00 грн. Натомість
позивачка, прийнявши спадщину за
померлою, стала єдиною її
спадкоємицею, яка успадкувала, у тому
числі, право на отримання згаданого
внеску. Незважаючи на вимогу позивачки
повернути їй суму пайового внеску,
відповідач коштів не повернув. Крім
того, на думку позивача, з відповідача
слід стягнути відсотки за
користування чужими грошовими
коштами, розмір яких на час подання
позову до суду складає 2 546,57 гривень.

Посилаючись на вказані обставини, а
також на норми ст.ст. 525,526,530, 1048,
1058,1060,1212,1214 ЦК України позивач просить
суд, стягнути на свою користь з
відповідача грошові кошти у повернення
депозитного вкладу в сумі 275 000
гривень та проценти за безпідставне
утримання таких коштів в сумі 2 546,57
гривень.

Представник позивача у судовому
засіданні уточнив позовні вимоги ,
просив суд стягнути з відповідача КС
«Ліра» на користь позивача грошові
кошти у повернення пайового внеску в
сумі 275 000 гривень, проценти за
безпідставне утримання таких коштів в
сумі 2 546,57 гривень та судові витрати з
підстав та мотивів викладених у
позові.

Представник відповідача в судовому
засіданні на початку розгляду справи
позов не визнав, однак після розгляду
справи по суті у судових дебатах не
заперечив проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, вивчивши та перевіривши в
судовому засіданні матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлено, що 11.07.2012 року між
ОСОБА_4 , правонаступником якої є
позивач ОСОБА_3 та КС «Ліра» було
укладено договір №109/12 про розміщення
коштів у національній валюті як
додаткового пайового внеску, згідно
якого ОСОБА_4 внесла на рахунок
відповідача грошові кошти в розмірі 600
000,00 грн. у вигляді додаткового
пайового внеску, з терміном дії
договору до припинення членства
вкладника у спілці, що стверджується
договором №109/12 від 11.07.2012 року, копія
якого приєднана до матеріалів справи
/а.с. 8/

Як встановлено судом, ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
від 27.05.2013 року /а.с. 10/

Згідно листа-відповіді
відповідача від 02.08.13 №124, наданого на
запит нотаріуса, слідує, що станом на
03.07.2013 року в КС «Ліра» залишок
пайового внеску Вкладника ОСОБА_4
становив 275 000,00 грн. /а.с. 12/

Оскільки Вкладник ОСОБА_4 не залишила
заповіту, позивачка, як її спадкоємиця
першої черги, звернулася до нотаріуса
з заявою про прийняття спадщини за
законом. Відповідно, приватним
нотаріусом ОСОБА_6 03.12.2013 року було
видано свідоцтво про право на спадщину
за законом позивачу ОСОБА_3 за померлою
ОСОБА_4 Спадщина на яку видано
свідоцтво складається з додаткового
пайового внеску в КС «Ліра» розмір
якого становить 275 000,00 грн. /а.с. 13/

Будучи спадкоємицею померлої
ОСОБА_4, позивачка звернулася до
відповідача з заявою від 03.12.13 року, у
якій просила, зокрема, невідкладно
повернути їй залишок пайового внеску в
розмірі 275 000,00 грн. Дана заява отримана
адресатом 16.12.2013 року, що підтверджено
повідомленням про вручення поштового
відправлення. /а.с. 14-15/

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільноправовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

За приписами ч.1 ст.1058 Цивільного
кодексу України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) грошову суму
(вклад), зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
умовах та в порядку, встановлених
договором.

Відповідно до ч.1 ст.1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах повернення
вкладу зі спливом встановленого
договором строку (строковий вклад).

За умовами пунктів 4.1. та 5.1. Договору
вклад є безстроковим, а сам Договір діє
до припинення членства Вкладника у
спілці.

Частинами 1 і 4 ст.25 ЦК України
встановлено, що здатність мати
цивільні права та обов'язки (цивільну
правоздатність) мають усі фізичні
особи. Цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті.

Відтак, суд визнає, що членство
Вкладника ОСОБА_4 у спілці відповідача
припинилося у момент її смерті, тобто
ІНФОРМАЦІЯ_1, а відтак і припинилася
дія Договору.

Згідно з п.п.6.3.3. Договору відповідач
зобов'язаний повернути Вкладнику на її
вимогу кошти по закінченню терміну дії
даного Договору.

Як встановлено судом, письмова вимога
позивача, щодо повернення їй , як
спадкоємиці померлої , залишку
пайового внеску в розмірі 275 000,00 грн.,
залишена відповідачем без задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачка правомірно та
обґрунтовано вимагала повернення їй
успадкованих грошових коштів, а
відповідач безпідставно не повернув їй
цих коштів.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю. Ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності. Право приватної
власності є непорушним.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що
обмеження прав клієнта щодо
розпорядження грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпорядження рахунком за
рішенням суду у випадках, встановлених
законом.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка
набула майно за рахунок іншої особи,
зобов'язана повернути останній це
майно, коли підстава, на якій воно було
набуте, згодом відпала.

Крім того, зобов'язання відповідача по
виплаті позивачці вкладу у розмірі 275
000,00 грн. виникло у семиденний строк від
дня отримання нею вищезазначеної
вимоги позивачки, а саме не пізніше 23
грудня 2013 року, так як пунктом 6.3.3.
Договору передбачено зобов'язання
повернути пайовий внесок на вимогу
Вкладника по закінченню терміну дії
цього Договору без встановлення
конкретних строків (ст.530 ЦК України).

Отже, утримання відповідачем пайового
внеску Вкладника після 23 грудня 2013 року
суд визнає безпідставним, незаконним і
таким, що порушує майнові права
позивачки.

За приписами ч.2 ст.1214 ЦК України у разі
безпідставного одержання чи
збереження грошей нараховуються
проценти за користування ними (стаття
536 цього Кодексу).

Відповідно до ст.536 вказаного Кодексу
за користування чужими грошовими
коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти. Розмір процентів
за користування чужими грошовими
коштами встановлюється договором,
законом або іншим актом цивільного
законодавства.

Так як між відповідачем та позивачкою
чи Вкладником відсутні будь-які
договірні відносини щодо
безпідставного збереження грошових
коштів, у тому числі і щодо розміру
процентів за таке збереження, даний
розмір повинен би бути встановлений
законом або іншим актом цивільного
законодавства.

Однак, ні закон, ні будь-який інший акт
також не встановлюють розмір процентів
за збереження чужих грошових коштів, а
тому у даному випадку слід керуватися
ч.1 ст.8 ЦК України.

Згідно з цією нормою Закону, якщо
цивільні відносини не врегульовані
Цивільним кодексом України, іншими
актами цивільного законодавства або
договором, вони регулюються тими
правовими нормами цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, що
регулюють подібні за змістом цивільні
відносини (аналогія закону).

В даному випадку подібність цивільних
відносин полягає в користуванні
коштами. Такі відносини врегульовані
параграфом 1 глави 71 ЦК України
«Позика» (ст.1046-ст.1053), а тому саме ці
правові норми підлягають застосуванню.

За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Аналогічна правова позиція щодо
застосування зазначеного розміру
процентів за користування та
збереження чужих грошових коштів
викладена у постанові Верховного Суду
України від 24.01.06 року у справі №14/130.

Згідно з ст.509 ЦК України за
зобов'язанням боржник повинен вчинити
на користь кредитора певну дію, у тому
числі і сплатити гроші, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку.

Відповідно до положень ч.1 ст.526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту, або інших вимог, що
звичайно ставляться.

В силу ч.1 ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно п.1 ст.21 Закону України «Про
кредитні спілки» кредитна спілка
відповідно до свого статусу приймає
вступні та обов'язкові пайові та інші
внески від членів спілки, залучає на
договірних умовах внески (вклади) своїх
членів на депозитні рахунки як у
готівковій, так і безготівковій формі.
У відповідності до ст.23 цього Закону
внески (вклади) членів кредитної спілки
на депозитні рахунки, а також
нарахування на такі кошти та пайові
внески плата внески (проценти) належать
членам кредитної спілки на праві
власності.

З наданого позивачкою розрахунку
вбачається, що розмір процентів, які
повинен сплатити відповідач на користь
позивачки за безпідставне утримання
належних їй грошових коштів за
Договором на день подання позову (13.02.14
року) з розрахунку розміру облікової
ставки НБУ - 6,5 % складає 2 546,57 грн. і
наданий розрахунок суд визнає
обгрунтованим.

З урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача КС «Ліра» на
користь ОСОБА_3 згідно договору №109/12
про розміщення коштів у національній
валюті, як додаткового пайового внеску
від 11.07.2012 року грошових коштів у
повернення пайового внеску в сумі 275 000
гривень, проценти за безпідставне
утримання таких коштів в сумі 2 546,57
гривень підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. До складу
судових витрат, відповідно до статті 79
ЦПК України, віднесено витрати на
правову допомогу.

Згідно норм ст.79 ЦПК України до судових
витрат належать зокрема витрати на
правову допомогу. За надання правової
допомоги адвоката позивач сплатив 5000,00
грн., що підтверджується квитанцією до
прибуткового касового ордера № 03 від
11.02.2014р. Розмір витрат пов'язаних з
правовою допомогою в сумі 5000 гривень ,
розрахований у відповідності до
положень ЗУ "Про граничний розмір
компенсацій витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах" від 20.12.2011р. та підтверджується
крім квитанції про оплату № 03 від
11.02.2014р., договором № 04/с від 11.02.2014 року,
розрахунком вартості правової
допомоги від 11.02.2014 року.

Оскільки позивачу згідно ухвали
Ужгородського міськрайонного суду від
18.02.2014 року відстрочено сплату судового
збору, судовий збір в розмірі 2 775,47
гривень, підлягає стягненню з
відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 525, 526, 530, 625, 1048, 1058, 1212, 1214 ЦК
України, п.1 ст.21 Закону України «Про
кредитні спілки», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169,
212-215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Уточнену позовну заяву ОСОБА_3 подану
представником позивача за довіреністю
ОСОБА_1 до Кредитної Спілки «Ліра» про
стягнення суми пайового внеску і
процентів за безпідставне утримання
грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з кредитної спілки «Ліра» на
користь ОСОБА_3, 275 000 грн. (двісті
сімдесят п'ять тисяч гривень) - як
повернення пайового внеску та 2 546,57
(дві тисячі п'ятсот сорок шість гривень)
57 коп. - проценти за безпідставне
утримання грошових коштів .

Стягнути з кредитної спілки «Ліра» на
користь ОСОБА_3 5000,00 гривень ( п'ять
тисяч) гривень витрат на оплату
правової допомоги адвоката.

Стягнути з кредитної спілки «Ліра» на
користь держави судовий збір в розмірі
2 775,47 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят
п'ять гривень) 47 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до апеляційного суду Закарпатської
області через Ужгородський
міськрайонний суд Закарпатської
області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца