Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати
в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів -
Кеміня М.П., Куштана Б.П.

при секретарі
- Марчишаку Ю.М.

з участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Закарпатській області
на рішення Іршавського районного суду
від 29 квітня 2013 року справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, третя особа:
відділ Державної виконавчої служби
Іршавського районного управління
юстиції в Закарпатській області, про
зняття арешту з іпотечного майна, -

у с т а н о в и л а :

У березні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_4, ОСОБА_3, СБУ в Закарпатській
області, в якому просило зняти арешт з
нерухомого майна: майнового комплексу,
що знаходиться по АДРЕСА_1 в м.Іршава
Закарпатської області та належить на
праві власності ОСОБА_4

В обґрунтування позову посилалося на
те, що внаслідок накладення арешту
постановою слідчого відділу УСБУ в
Закарпатській області від 08.12.2008 р. його
позбавлено права на звернення
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до ЗУ «Про іпотеку».

Судом за клопотанням представника УСБУ
в Закарпатській області від 01.04.2013 р.
(а.с. 34-35) замінено відповідача УСБУ в
Закарпатській області на УМВС України
в Закарпатській області, залучено до
участі у справі в якості третьої особи
відділ ДВС Іршавського районного
управління юстиції (а.с. 38).

Рішенням Іршавського районного суду
від 29 квітня 2013 року позов задоволено.

Звільнено з-під арешту, що був
накладений постановою слідчого
відділу УСБУ в Закарпатській області
від 08 грудня 2008 р., передане в іпотеку
нерухоме майно, а саме: майновий
комплекс, який знаходиться по АДРЕСА_1 в
м.Іршава Закарпатської області та
належить на праві власності ОСОБА_4 (а.с.
53-57).

В апеляційній скарзі УМВС України в
Закарпатській області просить рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити. Вказує на те,
що, оскільки накладення арешту
здійснено слідчим в межах КПК України,
то позивач, вважаючи свої права
порушеними, повинен був оскаржувати
дії слідчого щодо винесення постанови
про накладення арешту в порядку,
встановленому КПК України. Крім того,
судом безпідставно було замінено
відповідача УСБУ в Закарпатській
області на УМВС України в
Закарпатській області.

Справа розглядалася апеляційним судом
повторно після скасування ухвалою
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області від 17 грудня 2013
року та направлення її до цього ж суду
на новий розгляд.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.04.2007 р. між ЗАТ
«ОТП Банк» (змінило найменування на ПАТ
«ОТП Банк») та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір № СМ-SME 800/027/2007, за
умовами якого останній отримав кредит
в розмірі 78 000,00 євро зі сплатою 5,5 %
річних, з датою остаточного повернення
кредиту 03.04.2014 р. (а.с. 5-8).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
03.04.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4
був укладений договір наступної
іпотеки № РМ-SME 800/027/2007, предметом якого
є нерухоме майно, а саме: майновий
комплекс, загальною площею 4 412,7 м.кв., що
знаходиться за адресою: Закарпатська
обл., м.Іршава, АДРЕСА_1 (а.с. 9-12).

Приватним нотаріусом Мукачівського
районного нотаріального округу ОСОБА_6
24.04.2008 р. було вчинено виконавчий напис,
зареєстрований в реєстрі за № 817, яким
запропоновано звернути стягнення на
вищезазначене майно (а.с. 13).

Як вбачається з матеріалів справи, в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна,
зареєстровані обтяження майна
боржника, 29.08.2008 р. за № 7826304 на підставі
постанови державного виконавця, а
08.12.2008 р. за № 8272746 на підставі постанови
слідчого відділу УСБУ в Закарпатській
області б/н від 08.12.2008 р. (а.с. 16-18).

26.11.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» був укладений
договір про відступлення права вимоги,
у зв'язку з цим останній отримав право
вимоги за кредитними договорами та
договорами іпотеки/застави, укладеними
між ПАТ «ОТП Банк» та позичальниками чи
іпотекодавцями/заставодавцями (а.с.
19-21).

31.05.2012 р. державний виконавець відділу
ДВС Іршавського РУЮ з підстав,
передбачених п.9 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження», виніс
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві, мотивуючи тим,
що згідно витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна постановою б/н від 08.12.208 р.
слідчого відділу УСБУ в Закарпатській
області накладено заборону на
реалізацію майна, зазначеного у
виконавчому документі. У постанові
державного виконавця також зазначено,
що виконавчий документ може бути
повторно пред'явлений для виконання в
строк до 31.05.2013 р. (а.с.14-15).

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що накладення арешту на об'єкт
іпотеки в межах кримінальної справи
перешкоджає іпотекодержателю
реалізувати свої права шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, апеляційний суд виходив із
того, що оскільки арешт на спірне майно
накладено постановою слідчого в межах
кримінальної справи в порядку,
передбаченому КПК України, а не шляхом
опису майна судовим виконавцем у
порядку, передбаченому ЦПК України, то
заявлена вимога про зняття арешту з
іпотечного нерухомого майна підлягає
вирішенню за правилами кримінального
судочинства.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду
від 17.12.2013 р. та направляючи справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, ВССУ виходив з того, що
оскільки ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
не є учасником кримінального
провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за
ознаками злочинів, передбачених ч.4
ст.190, ч.2 ст.364, ч.3 ст.8, ч.3 ст.358 КК України,
то воно не має процесуального права на
оскарження постанов слідчого, у тому
числі і про накладення арешту на майно,
у порядку, визначеному КПК України.

Оскільки позовні вимоги стосувались
питання про звільнення з-під арешту
майна, право на яке у позивача як
іпотекодержателя виникло із цивільних
правовідносин, то у такому випадку
позивач має право на захист свого
порушеного права у спосіб, визначений
ст.15 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Крім того, за відсутності в матеріалах
справи постанови слідчого відділу УСБУ
в Закарпатській області від 08.12.2008р. про
арешт спірного нерухомого майна
висновок апеляційного суду про те, що
питання про звільнення з-під арешту
майна має вирішуватися у порядку
кримінального провадження є
передчасним.

При повторному розгляді справи
апеляційним судом була витребувана
постанова слідчого відділу Управління
СБУ в Закарпатській області капітана
юстиції Пеци В.В. від 08 грудня 2008 року,
якою було заборонено відчуження
об'єкту нерухомості: майнового
комплексу, розташованого по АДРЕСА_1 в
м.Іршава, визнаного речовим доказом по
кримінальній справі, в якій
досліджуються обставини вчинення
службовими особами Іршавського
віділення 07 філії Закарпатського
регіонального управління ЗАТ КБ
«ПриватБанк» злочинів, передбачених ч.4
ст.191 і ч.1 ст.209 КК України.

У вказаній постанові зазначено, що
досудовим слідством було встановлено,
що грошові кошти в сумі 201 500,00 грн. були
використані для придбання об'єкту
нерухомості: майнового комплексу,
розташованого по АДРЕСА_1 в м.Іршава
(а.с. 187).

Згідно з п.11 Перехідних положень
Кримінального процесуального кодексу
України від 13.04.2012 р., набрав чинності
20.11.2012 р., кримінальні справи, які до дня
набрання чинності цим Кодексом
надійшли до суду від прокурорів з
обвинувальним висновком, постановою
про застосування примусових заходів
медичного та виховного характеру,
постановою про направлення справи до
суду для вирішення питання про
звільнення особи від кримінальної
відповідальності, розглядаються
судами першої, апеляційної та
касаційної інстанцій і Верховним Судом
України в порядку, який діяв до
набрання чинності цим Кодексом

Відповідно до ст.78 КПК України в
редакції 1960 р., речовими доказами є
предмети, які були знаряддям вчинення
злочину, зберегли на собі сліди злочину
або були об'єктом злочинних дій, гроші,
цінності та інші речі, нажиті злочинним
шляхом, і всі інші предмети, які можуть
бути засобами для розкриття злочину і
виявлення винних або для спростування
обвинувачення чи пом'якшення
відповідальності.

Речові докази зберігаються до набрання
вироком законної сили або до
закінчення строку оскарження
постанови чи ухвали про закриття
справи (ч.1 ст. 80 КПК України).

Як вбачається з відповіді,
наданої Виноградівським районним
судом провадження по зазначеній
кримінальній справі триває (а.с. 186).

За таких обставин, звернення ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» з позовом про
зняття арешту з іпотечного нерухомого
майна, а саме: майнового комплексу по
АДРЕСА_1 в м.Іршава, що належить на
праві власності ОСОБА_4 є передчасним.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з неправильним застосуванням норм
матеріального права, неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи, а тому
таке, відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у позові.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст.ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, ст.ст. 78, 80
КПК України 1960 р., колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від
29 квітня 2013 року скасувати.

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
Міністерства внутрішніх справ України
в Закарпатській області, третя особа -
відділ Державної виконавчої служби
Іршавського районного управління
юстиції, про зняття арешту з майна
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Куштан Б.П.