Провадження №2/485/680/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області у
складі:

головуючого судді - Квєтка І.А.

при секретарі - Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ :

18 серпня 2014 року позивачка звернулася
до суду з вказаною позовною заявою. В
заяві зазначила, що у 2012 році вони з
відповідачкою, яка виступала від свого
імені та від імені померлого ОСОБА_4,
домовилися про купівлю-продаж
житлового будинку у АДРЕСА_1, за 1200
доларів США (що еквівалентно 9756 грн. по
курсу 8 грн.13 коп. за 1 долар США), які
вона передала ОСОБА_3 повністю, у
підтвердження чого та надала їй
розписку від 30 жовтня 2012 року та наявні
документи на будинок. Згідно
домовленості решту документів для
купівлі-продажу відповідачка
зобов"язалася оформити до 30 жовтня 2013
року. Однак до цього часу документи не
підготувала й від оформлення угоди
купівлі будинку ухиляється. Просить
визнати дійсним договір
купівлі-продажу будинку, укладений у
формі розписки від 30 жовтня 2012 року та
визнати за нею право власності на
вказаний житловий будинок.

Позивачка в судовому засіданні позов
підтримала, суду пояснила, що через
відсутність необхідного пакету
документів для оформлення договору
купівлі-продажу будинку вони з
відповідачкою домовилися про його
оформлення через рік після передачі
коштів за нього, які вона передала за
розпискою 30 жовтня 2012 року. До цього
часу відповідачка документи на будинок
та землю не оформила, що перешкоджає їй
у розпорядженні будинку.

Представник відповідача не
заперечувала проти задоволення позову,
підтвердила суду про наявність
домовленості про купівлю-продаж
вказаного будинку та отримання за
нього повної суми у розмірі 1200 доларів
США, однак ствердила, що оформлення
документів на будинок, потребує
значних коштів, яких відповідачка не
має. Крім того, щодо виготовлення
документів на землю під будинком
домовленості не було.

Дослідивши докази по справі, суд
прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідачці
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 14 жовтня 2005 року на
праві спільної часткової власності, у
розмірі по 1/2 частці, належить житловий
будинок, який розташований в АДРЕСА_1,
що підтверджується свідоцтвами про
право на спадщину та витягами про
реєстрацію права власності на
нерухоме майно(а.с.7,8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с.24).

30 жовтня 2012 року ОСОБА_3 отримала від
ОСОБА_1 за вказаний будинок 1200 доларів
США і 500 гривен й зобов"язалася провести
до 30 жовтня 2013 року договір-купівлі
продажу, про що написала розписку від 30
жовтня 2012 року. В той же час ОСОБА_3
передала ОСОБА_1 наявні на будинок
документи.

Як вбачається з довідки від 27 серпня 2014
року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до цього часу
значаться власниками вказаного
будинку, документи на відчуження не
оформлялись, самочинно побудованого не
встановлено, інвентаризаційна
вартість будинку 36887 гривен.

Сторони не заперечують факту існування
домовленості щодо купівлі-продажу
спірного будинку та передачі-отримання
за нього повної суми коштів.

Через те, що відповідач не має коштів на
оформлення спадщини на 1/2 частину
будинку після померлого співвласника,
та заперечує про наявність
домовленості щодо оформлення землі під
будинком за власний кошт, договір
купівлі-продажу будинку залишається не
оформленим, й таке змусило позивачку
звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України якщо
недійсність правочину встановлена
законом, то такий правочин є нікчемним.
У випадках, встановлених цим кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

У разі недодержання сторонами вимог
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.
Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.
У цьому разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається
(ст.220 ЦК).

Згідно ст.657 ЦК договір купівлі-продажу
земельної ділянки, єдиного майнового
комплексу, житлового будинку (квартири)
або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації. Відповідно до ч.1
ст.210 та ч.3 ст.640 цього кодексу такий
договір є укладеним з моменту його
державної реєстрації. Отже, до моменту
державної реєстрації договір
купівлі-продажу будинку юридично не є
укладеним.

За змістом ч.2 ст.220 ЦК суд може визнати
дійсним нікчемний договір, а не
договір, який не є укладеним. А тому, в
даному випадку правила ч.2 ст.220 ЦК
України не можуть бути застосовані (п.13
Постанови Пленуму Верховного суду
України №9 від 6 листопада 2009 р. «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними»).

Таке узгоджується з правовою позицією,
викладеною у постанові Верховного Суду
України від 30 січня 2013 року № 6-162цс12.

Крім того, станом на 30 жовтня 2012 року
відповідачка не мала права відчужувати
половину спірного будинку, який їй на
той час не належав й не належить
натепер.

За таких обставин вбачається, що угода
купівлі-продажу будинку оформлена у
формі розписки про отримання коштів
від 30 жовтня 2012 року в силу положень
ст.ст. 640, 657 ЦК України не є вчиненею,
тому не може бути визнана дійсною на
підставі ч.2 ст.220 ЦК України, а
відповідно відсутні й правові підстави
для визнання права власності на
будинок, що є предметом цієї угоди.

Викладене свідчить, що доводи
позивачки з зазначених нею підстав не
підлягають задоволенню, а тому в
задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.15, 210, 215, 220, 640, 657 ЦК
України, ст.ст.3,10-11, 57- 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
договору купівлі-продажу дійсним та
визнання права власності на житловий
будинок - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Снігурівський районний
суд Миколаївської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: