пр. № 4-с/759/120/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва

у складі: головуючого судді

Миколаєць І.Ю.

при секретарі

Захарченко Н.В.

за участю представника скаржника

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_2, що діє в особі
свого представника за довіреністю
ОСОБА_1, на дії головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
Шемберко О.П. та дії Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м.
Києві,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року представник скаржника
за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до
суду із вищезазначеною скаргою у якій
просить визнати дії головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Шемберко О.П. та
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві щодо виконання
виконавчого напису - протиправними, а
також просить скасувати постанови про
відкриття провадження та про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження у виконавчому
провадженні № 43174841. Скарга мотивована
тим, що головний державний виконавець
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Шемберко О.П. порушив
вимоги Закону України «Про виконавче
провадження», зокрема ч. 1 ст. 31 щодо
порядку доведення до відома ОСОБА_2
постанови про відкриття виконавчого
провадження шляхом направлення
рекомендованим листом з повідомленням.
Направивши таку постанову не
рекомендованим листом, державний
виконавець позбавив при цьому
скаржника права отримати постанову
про відкриття виконавчого провадження
вчасно та виконати у добровільному
порядку в передбачений для цього
термін.

У судовому засіданні представник
скаржника вимоги скарги підтримав та
просив їх задовольнити. Пояснив, що
підставою для скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження є
відправлення даної постанови боржнику
простим листом, що позбавило при цьому
останнього права отримати постанову
про відкриття виконавчого провадження
вчасно та виконати у добровільному
порядку в передбачений для цього
термін. Підставою для скасування
постанови про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
є те, що дана постанова є похідною від
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а тому також підлягає
скасуванню.

Державний виконавець ВДВС
Святошинського РУЮ у м. Києві Шемберко
О.П. в судове засідання не з»явився,
через канцелярію суду подав свої
заперечення, де зазначив, що дії
державного виконавця по виконанню ВП №
43174841 є правомірними та проведені у
відповідності з чинним законодавством
України, а дана скарга є безпідставною
та такою, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши думку представника
скаржника, дослідивши матеріали
справи, дійшов висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Шемберко О.П. від
07.05.2014 року було відкрито виконавче
провадження № 43174841 за виконавчим
написом № 406 виданого 28.04.2014 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
про звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2 з метою задоволення вимог ПАТ
«Платинум Банк» в розмірі 808358,31 грн.
(а.с.22).

07.05.2014 року державним виконавцем було
направлено вищевказану ухвалу на
адресу боржника ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) (а.с.21).

Як зазначено у скарзі, ОСОБА_2 отримала
оскаржувану нею постанову про
відкриття виконавчого провадження
23.06.2014 року простим відправленням. Як
повідомив представник скаржника,
відправлення даної постанови боржнику
простим листом не викликало для ОСОБА_2
негативного наслідку і до часу
розгляду скарги в суді у добровільному
порядку не виконала вимоги постанови
державного виконавця. Суддя відмовляє
у задоволенні вимоги про скасування
постанови про відкриття виконавчого
провадження, оскільки одне лише
порушення порядку направлення
постанови державного виконавця без
настання негативних для скаржника
наслідків не може бути підставою для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 07.05.2014 року у межах ВП № 43174841,
державним виконавцем Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Шемберко О.П. було
накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2 у
межах суми звернення стягнення (а.с. 24).

07.05.2014 року державним виконавцем було
направлено вищевказану ухвалу на
адресу боржника ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) (а.с.23).

Відповідно до вимог п. 1, 2 ст. 57 ЗУ «Про
виконавче провадження» арешт майна
боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення шляхом винесення постанови про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Даною статтею державний виконавець не
обмежується більш ніякими умовами ніж
ті, які в ній зазначені. Отже посилання
скаржника на ту обставину, що державний
виконавець не пересвідчився в тому, чи
отримала ОСОБА_2 постанову про
відкриття виконавчого провадження,
правового значення для скасування
постанови про арешт майна боржника не
має.

Постановою державного виконавця
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Шемберко О.П. від
24.06.2014 року було встановлено, що
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого документа, за
яким виконання не здійснювалось або
здійснено частково, підлягає
завершенню, а виконавчий документ
поверненню стягувачеві, на підставі п. 9
ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче
провадження», оскільки ЗУ № 4953 від
29.05.2014 року «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», встановлена заборона щодо
звернення стягнення на майно боржника,
крім того, у нього відсутнє інше майно
чи кошти, що в свою чергу, виключає
можливість виконання відповідного
рішення у встановлений ним спосіб.
Керуючись п. 9 ч. 1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про
виконавче провадження», державний
виконавець постановив, що виконавчий
напис № 406 виданий 28.04.2014 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
звернення стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
ОСОБА_2 з метою задоволення вимог ПАТ
«Платинум Банк» в розмірі 808385,31 грн.,
повернути стягувачу (а.с.36).

24.06.2014 року державним виконавцем було
направлено вищевказану ухвалу на
адресу боржника ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) (а.с.35).

Враховуючи вищевикладене, суддя не
вбачає в діях державного виконавця
порушень, а тому суд відмовляє у
задоволенні скарги.

Керуючись ст. 386-388, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2, що діє в
особі свого представника за
довіреністю ОСОБА_1, на дії головного
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві Шемберко О.П. та дії
Відділу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі,
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: