Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1915/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

26.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
Бубличенко В.П.

Голованя А.М.

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до
Новгородківської селищної ради
Кіровоградської області, відділу
Держземагенства у Новгородківському
районі, ОСОБА_4, тертя особа: ОСОБА_5, про
визнання незаконним рішення селищної
ради та визнання недійсним державного
акта про право власності на земельну
ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Новгородківського
районного суду Кіровоградської
області від 03 червня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся з
позовом до Новгородківської селищної
ради Кіровоградської області, відділу
Держземагенства у Новгородківському
районі, ОСОБА_4 про визнання незаконним
рішення селищної ради, визнання
недійсним державного акта про право
власності на земельну ділянку.

В обґрунтування вимог посилався на те,
що 21.02.2011 року ОСОБА_4 було видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку площею 0,12 га, що
розташована по АДРЕСА_1.Земельна
ділянка відповідачці передана у
власність на підставі рішення сесії
Новгородківської селищної ради від
14.10.2009 року. Вказане рішення є
незаконним в частині передачі ОСОБА_4
земельної ділянки у приватну
власність, оскільки прийняте з
порушенням положень ст.ст.116, 118 ЗК
України без документального
підтвердження розміру земельної
ділянки.

Внаслідок видачі відповідачці
державного акту на право власності на
землю з більшою площею, що не
відповідає дійсним розмірам на
місцевості, порушуються його (позивача)
права та інтереси, він позбавлений
можливості реалізувати своє право на
приватизацію земельної ділянки, яка є у
його користуванні.

Вважаючи, що державний акт на право
власності на землю ОСОБА_4 видано на
підставі незаконного рішення селищної
ради, позивач просив визнати недійсним
рішення Новгородківської селищної
ради № 827 від 14.10.2009 року в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_4
земельної ділянки площею 0,12 га для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, та визнати недійсним державний
акт про право власності на земельну
ділянку серії ЯК № 975976 від 21.02.2011 року,
виданий на її ім'я.

Ухвалою від 07 квітня 2014 року суд
залучив до участі у справі третьою
особою ОСОБА_5.

Рішенням Новгородківського районного
суду Кіровоградської області від 03
червня 2014 року позов ОСОБА_3
задоволено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на невідповідність
рішення суду вимогам матеріального і
процесуального права, просить його
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачу у задоволенні його
вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника ОСОБА_4, адвоката ОСОБА_6,
яка підтримувала доводи апеляційної
скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_3 і
адвоката ОСОБА_7, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду та доводи
апеляційної скарги у встановлених
статтею 303 ЦПК України межах, колегія
суддів вважає, що скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Визнаючи недійсними рішення селищної
ради в частині передачі у приватну
власність відповідачці земельної
ділянки та державний акт на право
власності на земельну ділянку, суд
виходив з того, що вони не відповідають
вимогам закону та порушують
конституційне право позивача.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки суд
дійшов їх з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним
вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи, пояснень
сторін та свідка ОСОБА_8 вбачається, що
земельна ділянка площею 0,12 га, що
розташована по АДРЕСА_1, була надана
під садибу та будівництва жилого
будинку ОСОБА_8 згідно наказу директора
СПТУ № 36 від 20 листопада 1987 року (а.с.72).

На той час земельні
правовідносини регулювалися
Земельним кодексом УРСР 1970 року,
статтею 22 якого заборонялося
приступати до користування наданою
земельною ділянкою до встановлення
відповідними землевпорядними
органами меж цієї ділянки в натурі
(на місцевості) і видачі документа,
який засвідчує право користування
землею.

4 січня 1998 року представником
районного архітектора на підставі
рішення виконкому Новгородківської
районної ради від 23 листопада 1987 року №
178 у відповідності з проектом забудови
земельної ділянки було встановлено в
натурі межі земельної ділянки,
виділеної ОСОБА_8, про що складено
відповідний акт та схема виносу меж в
натурі. Згідно цієї схеми ширина
земельної ділянки по червоній лінії
становила 20 м (а.с.73-75).

Рішенням Новгородківської
селищної ради від 23 грудня 1993 року
згідно Декрету Кабінету Міністрів
України від 26 грудня 1992 року №15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок»
ОСОБА_8 у приватну власність передано
земельну ділянку площею 0,12 га по вул.
С.Кіяшка (а.с.153).

20 лютого 2008 року рішенням
Новгородківської селищної ради № 490 у
зв'язку з добровільною відмовою
припинено право користування ОСОБА_8
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та
земельну ділянку передано до запасу
земель селищної ради (а.с.155).

В цей же день, 20 лютого 2008 року,
рішенням Новгородківської селищної
ради № 491 надано згоду на виготовлення
проекту землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у власність для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
за рахунок земель житлової та
громадської забудови, що перебувають у
запасі та ведення особистого
селянського господарства громадянам,
зокрема, ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,12 га по АДРЕСА_1 (а.с.150).

В порушення вимог ст.212 ЦПК
України, суд не звернув уваги на ці
документи та не дав їм оцінки, що
призвело до неправильного вирішення
справи..

Оцінюючи зазначені докази у їх
сукупності колегія суддів дійшла
висновку, що ОСОБА_4 була надана
земельна ділянка, яка раніше була у
користуванні ОСОБА_8, з вже винесеними в
натурі (на місцевості) межами.

В проекті землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки у
власність ОСОБА_4, розробленому
приватним підприємцем ОСОБА_5 у 2008 році,
та в державному акті на право власності
на земельну ділянку серія ЯК № 975976,
виданому 21.02.2011 року на ім'я ОСОБА_4,
площа земельної ділянки складає 0,12 га,
її конфігурація та ширина по червоній
лінії відповідає розмірам зазначеним
у схемі виносу меж в натурі від 04.01.1998
року (а.с.47,124-149).

Рішенням Новгородківської
селищної ради від 14 жовтня 2009 року № 827
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки та
передача земельної ділянки у
власність» затверджено вказаний
проект землеустрою та земельну ділянку
передано у власність ОСОБА_4 (а.с.62).

За таких обставин колегія суддів
вважає, що вказане рішення
селищною радою прийняте в межах
компетенції, наданої їй ст.26 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» та ст.ст.12,81,116,121,п.12 розділу Х
перехідних положень ЗК України 2001 року,
в редакції, що була чинною на час його
прийняття.

Державний акт на право власності
на земельну ділянку серія ЯК № 975976,
виданий 21.02.2011 року на ім'я ОСОБА_4,
виготовлений відповідно до Інструкції
про порядок складання, видачі,
реєстрації і зберігання державних
актів на право власності на земельну
ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі, затвердженої
Наказом Державного Комітету України по
земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року,
в редакції, що була чинною на час його
складання та видачі.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звертися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Отже, для звернення до суду з
позовом про захист порушених прав,
необхідно встановити наявність цих
прав у позивача.

Із матеріалів справи вбачається,
що рішенням Новгородківської селищної
ради від 25 січня 1990 року № 7 на підставі
наказу № 142 по СПТУ № 36 від 27 грудня 1989
року виділено земельну ділянку для
спорудження індивідуального житлового
будинку ОСОБА_3. в АДРЕСА_1 в розмірі 0,12
га. Цим рішення позивача було
зобов'язано у місячний строк одержати у
районного архітектора паспорт на
забудову земельної ділянки та
попереджено, що без паспорта на
забудову земельної ділянки, виданого
районним архітектором, проводити
будь-які роботи забороняється (а.с.151).

Як пояснив у судовому засіданні
позивач, межі земельної ділянки, що
була надана йому у користування, в
натурі (на місцевості) не виносилися.

Оскільки, в порядку встановленому
ст.22 ЗК УРСР 1970 року, що був чинним на
час надання позивачу земельної ділянки
у користування, межі земельної ділянки
в натурі встановлені не були, то
неможливо визначити розмір цієї
земельної ділянки, а отже, і те, чи
порушені відповідачами права позивача
як землекористувача.

За приписами ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях

На порушення цих вимог закону
позивачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
доводів про порушення його прав, тому у
суду не було передбачених законом
підстав для задоволення позову і
визнання недійсними рішення
Новгородківської селищної ради від 14
жовтня 2009 року № 827 та державного акта
на право власності на земельну ділянку
серія ЯК № 975976, виданого 21.02.2011 року на
ім'я ОСОБА_4

Недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленим та невідповідність
висновків суду обставинам справи,
відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.309 ЦПК України
є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку і ухвалення нового рішення про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Новгородківського районного
суду Кіровоградської області від 03
червня 2014 року скасувати та ухвалити
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_3 до
Новгородківської селищної ради
Кіровоградської області, відділу
Дерржземагенства у Новгородківському
районі, ОСОБА_4, тертя особа: ОСОБА_5, про
визнання незаконним рішення селищної
ради, визнання недійсним державного
акта про право власності на земельну
ділянку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 121
грн. 80 коп. на відшкодування судових
витрат.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді