Справа № 2-8422/10 Головуючий у 1 інстанції:
Плахтій І.Б. Провадження № 22-ц/773/1280/14
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Мудренко Л.І., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю: представника позивача -
Гусак Т.Г.,

представника відповідача ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом
акціонерного комерційного
інноваційного банку (далі - АКІБ)
«УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 02 листопада 2010
року,

В С Т А Н О В И Л
А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 2 листопада 2010 року позов
задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» борг за
кредитним договором в сумі 2 447 561 грн. 58
коп. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_2 в користь
ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у
справі, а саме: по 850 грн. судового збору
та по 60 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду
відповідач ОСОБА_4 подав апеляційну
скаргу, покликаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права просив скасувати
оскаржуване рішення з ухваленням
нового рішення про відмову в позові
банку.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь в справі, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до договору про надання
споживчого кредиту від 25.09.2007 року
ОСОБА_2 отримав в акціонерному
комерційному інноваційному банку
«УкрСиббанк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» кредит в іноземній валюті
в сумі 378 тисяч доларів США зі сплатою
відсотків за користування грошовими
коштами в розмірі 12,4 % річних, який
позичальник зобов'язувався повернути у
повному обсязі в терміни та розмірах,
що встановлені графіком погашення
кредиту згідно додатку до договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань
позичальником 25.09.2007 року між позивачем
та ОСОБА_4 був укладений договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язався перед кредитором
відповідати за невиконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором від 25.09.2007 року.

У зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_2
порушив зобов'язання щодо повернення
позики, суд стягнув заборгованість за
кредитним договором в сумі 2 447 561 грн. 58
коп. з позичальника та поручителя в
солідарному порядку.

Висновки суду щодо стягнення
заборгованості за кредитним договором
відповідають встановленим в судовому
засіданні обставинам та нормам
матеріального права.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 1054 ЦК України зазначає, що до
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають як
солідарні боржники (ч. 1 ст. 554 ЦК
України).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості за договором про
надання споживчого кредиту станом на
24.11.2009 року утворилась заборгованість,
яка складається з простроченого
основного боргу - 274 398, 31 доларів США,
прострочених процентів за
користування кредитом - 29964 25 доларів
США, пені в розмірі - 15704, 72 грн. Загальна
заборгованість становить 2 447 561, 58 грн.,
виходячи з офіційного курсу долара США
станом на 24.11.2009 року (а.с.6-9).

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову в даній справі,
оскільки, як встановлено обставинами
справи, відповідач ОСОБА_2, як
позичальник та ОСОБА_4, як поручитель,
належним чином не виконували свої
зобов'язання за кредитним договором та
договором поруки у зв'язку з чим
виникла кредитна заборгованість.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про порушення норм закону при
укладенні кредитного договору у
зв'язку з тим, що банк не мав права
надавати кредит в іноземній валюті
спростовуються таким.

Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про
банки та банківську діяльність» на
підставі банківської ліцензії банки
мають право здійснювати операції з
валютними цінностями.

Банківською ліцензією № 75 від 24.12.2001
року, яка видана акціонерному
комерційному інноваційному банку
«УкрСиббанк» Національним банком
України, банку надано право
здійснювати операції з валютними
цінностями.

Твердження відповідача про те, що
позивач не направляв йому
повідомлення-вимогу про усунення
порушень умов кредитного договору щодо
своєчасного повернення боргу,
спростовуються наявними в матеріалах
справи вимогою про погашення
простроченої заборгованості і
повідомленням про її вручення апелянту
(а. с. 21, 23).

Безпідставними є посилання апелянта
про те, що він не повідомлявся судом про
час і місце розгляду справи, оскільки
відповідно до повідомлення про
вручення поштового відправлення
відповідач 7.10.2010 року отримав судову
повістку про розгляд справи 2.11.2010 року
(а.с.67).

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення суду
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Підстави для його скасування чи зміни
відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 02 листопада 2010 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: