У х в а л а

іменем україни

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,суддів:
Парінової І.К., Штелик С.П., розглянувши
в попередньому судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
встановлення земельного сервітуту, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Луганської області
від 29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про
встановлення земельного сервітуту у
вигляді права проходу та права
використання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 на відстані одного метра від
стіни житлового будинку АДРЕСА_2 для
встановлення будівельних риштувань і
розміщення будівельних матеріалів з
метою його обслуговування та
проведення ремонту.

Рішенням Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 22 квітня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 25 липня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано,
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову.

Встановлено безстроковий і
безоплатний земельний сервітут у
вигляді права проходу та права
використання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 на відстані 1 метра від стіни
житлового будинку АДРЕСА_2 з метою його
обслуговування та проведення ремонту.

В задоволенні позову в іншій частині
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року рішення апеляційного суду
Луганської області від 25 липня 2013 року
скасовано, справу передано на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Луганської
області від 29 травня 2014 року рішення
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 22 квітня 2013 року
скасовано, в задоволенні позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням апеляційного
суду, ОСОБА_4 звернулася до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з касаційною скаргою, в якій
просила скасувати оскаржуване судове
рішення та ухвалити нове рішення про
задоволення позову, посилаючись на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права (норма частини 2
статті 324 ЦПК України).

Положеннями частини 1 статті 335 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань (частина 2 статті
337 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 401 ЦК
України право користування чужим
майном (сервітут) може бути встановлене
щодо земельної ділянки, інших
природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (частини 2-4
статті 60 ЦПК України).

Таким чином суд апеляційної інстанції
ухвалив правильне по суті рішення про
відмову в задоволенні позову, оскільки
позивач не визначився з особами, які
мають брати участь у справі, а також
належним чином не обґрунтував
необхідності встановлення сервітуту.

При цьому відмова в задоволенні позову
не позбавляє права ОСОБА_4 звернутися
до суду з позовом до належних
відповідачів із наведенням конкретних
обставин, які б свідчили про
необхідність встановлення земельного
сервітуту та наданням відповідних
доказів на їх підтвердження.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують та не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування апеляційним
судом норм матеріального права і
порушення норм процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись частиною 3 статті 332 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської
області від 29 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна Судді:І.К.
Парінова С.П. Штелик