Справа № 336/4992/14-ц
Провадження № 4-с/336/51/2014
УХВАЛА

07 серпня 2014 р.
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Голубкової М.А.,

при секретарі
Ходирєвій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на
бездіяльність державних виконавців та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби щодо зняття арешту з
майна,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернулась до суду із
вищевказаною скаргою, в якій зазначила,
що вона є власником нерухомого майна (1/3
частини будинку АДРЕСА_1). Право
власності на зазначене нерухоме майно
зареєстровано за нею у встановленому
законом порядку в органі БТІ, що
підтверджується договором
купівлі-продажу та довідкою про
реєстрацію права власності.

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_2
для нотаріального посвідчення
договору дарування частки належного їй
будинку. Під час підготовки
нотаріальних дій, нотаріусом було
виявлено наявність арешту та заборони
відчуження усього належного ОСОБА_1
майна, включаючи і вказаний будинок. На
підтвердження цього ОСОБА_1 отримала
Витяг з Єдиного реєстру заборон
відчужень об'єктів нерухомого майна.
Відповідно до даного Витягу - арешт
свого часу було накладено
Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ,
постановою б/н від 23.06.2000 р.

13.06.2014 р., через свого представника -
ОСОБА_3, ОСОБА_1 звернулась до
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ
із відповідною заявою, де просила
надати постанову про накладення
арешту, а також винести відповідну
постанову про зняття арешту із
належного їй майна. 18.06.2014 р., ОСОБА_1
отримала відповідь начальника
Шевченківського ВДВС - Усенко С.М. за №
8922/6 від 18.06.2014 р., в якій зазначається, що
у зв'язку зі знищенням архівних
виконавчих проваджень за 2000 рік не
можливо з'ясувати стан виконавчого
провадження та надати інформацію щодо
накладення арешту на майно боржника, а
також зняти арешт з майна. Також
начальник ВДВС констатував факт
відсутності відкритих щодо ОСОБА_1
виконавчих проваджень на теперішній
час і рекомендував заявнику звернутись
до суду для вирішення питання про
зняття арештів.

В ситуації, яка склалась, державним
виконавцем, не було виконано норми
Закону України «Про виконавче
провадження», що позбавляє заявника
можливості скористатися своїми
правами, які визначені п. 3 ст. 50 Закону
України «Про виконавче провадження», а
саме - за заявою боржника державний
виконавець видає йому додаткові копії
постанови, для їх пред'явлення до
органів, що здійснюють реєстрацію
майна або ведуть реєстр заборони на
його відчуження, для зняття арешту,
накладеного на майно.

Із листа-відповіді начальника
Шевченківського ВДВС - Усенко С.М.,
вбачається, що на виконанні у
Шевченківському ВДВС на теперішній час
відсутні виконавчі провадження щодо
ОСОБА_1 Враховуючи це, а також положення
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження» -- на сьогоднішній день
відсутні будь-які правові підстави для
накладення арештів на належне ОСОБА_1
майно і безпідставного обмеження її у
здійсненні права власності.

Окрім того, положення Закону України
«Про виконавче провадження» які діяли
на момент відкриття (вказаних у листі
начальника ВДВС) виконавчих
проваджень, - встановлювали трирічний
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання. Закон України
«Про виконавче провадження» в поточній
редакції, встановлює річний строк
пред'явлення виконавчого документа для
примусового виконання. Таким чином, на
теперішній час відсутня навіть
гіпотетична можливість повторного
пред'явлення виконавчих документів, що
були підставою для відкриття (вказаних
у листі начальника ВДВС) виконавчих
проваджень.

Через ситуацію, яка склалась, а також
неправомірну бездіяльність державних
виконавців та інших посадових осіб
Шевченківського ВДВС порушуються
права заявника ОСОБА_1, зокрема право на
розпоряджання власністю.

Скаржник просить суд скасувати
постанову про накладення арешту, зняти
арешт та виключити майно з Єдиного
реєстру заборон відчужень об'єктів
нерухомого майна.

У судовому засіданні представник
скаржника заявлені у скарзі вимоги
підтримав та просив задовольнити їх у
повному обсязі.

Представник Шевченківського ВДВС
Запорізького МУЮ заперечувала проти
задоволення вимог скаржника.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що заявник
ОСОБА_1 є власником нерухомого майна (1/3
частини будинку АДРЕСА_1). Право
власності на зазначене нерухоме майно
зареєстровано за нею у встановленому
законом порядку в органі БТІ, що
підтверджується договором
купівлі-продажу та довідкою про
реєстрацію права власності.

В травні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
приватного нотаріуса Запорізького
міського нотаріального округу ОСОБА_2
для нотаріального посвідчення
договору дарування частки належного їй
будинку. Під час підготовки
нотаріальних дій, нотаріусом було
виявлено наявність арешту та заборони
відчуження усього належного ОСОБА_1
майна, включаючи і вказаний будинок. На
підтвердження цього ОСОБА_1 отримала
Витяг з Єдиного реєстру заборон
відчужень об'єктів нерухомого майна.
Відповідно до даного Витягу - арешт
свого часу було накладено
Шевченківським ВДВС Запорізького МУЮ,
постановою б/н від 23.06.2000 р.

13.06.2014 р., ОСОБА_1 звернулась до
Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ
із відповідною заявою, де просила
надати постанову про накладення
арешту, а також винести відповідну
постанову про зняття арешту із
належного їй майна. 18.06.2014 р., ОСОБА_1
отримала відповідь начальника
Шевченківського ВДВС - Усенко С.М. за №
8922/6 від 18.06.2014 р., в якій зазначається, що
у зв'язку зі знищенням архівних
виконавчих проваджень за 2000 рік не
можливо з'ясувати стан виконавчого
провадження та надати інформацію щодо
накладення арешту на майно боржника, а
також зняти арешт з майна. Також
начальник ВДВС констатував факт
відсутності відкритих щодо ОСОБА_1
виконавчих проваджень на теперішній
час і рекомендував заявнику звернутись
до суду для вирішення питання про
зняття арештів.

Із листа-відповіді начальника
Шевченківського ВДВС - Усенко С.М.,
вбачається, що на виконанні у
Шевченківському ВДВС на теперішній час
відсутні виконавчі провадження щодо
ОСОБА_1 Враховуючи це, а також положення
ст. 50 Закону України «Про виконавче
провадження» -- на сьогоднішній день
відсутні будь-які правові підстави для
накладення арештів на належне ОСОБА_1
майно і безпідставного обмеження її у
здійсненні права власності.

Положення Закону України «Про
виконавче провадження» які діяли на
момент відкриття (вказаних у листі
начальника ВДВС) виконавчих
проваджень, - встановлювали трирічний
строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання. Закон України
«Про виконавче провадження» в поточній
редакції, встановлює річний строк
пред'явлення виконавчого документа для
примусового виконання.

Згідно із ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Згідно із ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Згідно із п. 1 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
арешт, накладений на майно боржника,
знімається, скасовуються інші вжиті
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення.

Крім цього, п. 2. ст. 50 того ж Закону
закріплено, що у разі якщо у
виконавчому провадженні державним
виконавцем накладено арешт на майно
боржника, у постанові про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав, державний
виконавець зазначає про зняття арешту,
накладеного на майно боржника.

Згідно із ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, порушено їх права чи
свободи.

Згідно із ст.ст. 385-387 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Скарга розглядається
у десятиденний строк у судовому
засіданні за участю заявника і
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються. Якщо суд встановить,
що особа, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються, не працює на
попередній посаді, він залучає до
участі в справі посадову особу, до
компетенції якої належить вирішення
питання про усунення порушення прав чи
свобод заявника. За результатами
розгляду скарги суд постановляє
ухвалу. У разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 387 ЦПК
України, суд вважає, що права скаржника
ОСОБА_1 можуть бути захищені та
поновлені шляхом скасування постанови
про накладення арешту, зняття арешту та
виключення її майна з Єдиного реєстру
заборон відчужень об'єктів нерухомого
майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.
50 Законом України «Про виконавче
провадження», ст. ст. 3, 10, 57-60, 73, 88, 208, 209,
387, 388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову Шевченківського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції - б/н від 23.06.2000 р., якою
накладено арешт на об'єкт обтяження за
адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Зняти арешт та заборону відчуження з
нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1, -
що належить ОСОБА_1, а також з
невизначеного майна, всього майна, що
належить ОСОБА_1.

Виключити об'єкт обтяження (нерухоме
майно) за адресою: АДРЕСА_1, - що належить
ОСОБА_1 з Єдиного реєстру заборон
відчужень об'єктів нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
М.А. Голубкова