АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4310а/2009
Номер провадження 22-ц/786/1340/14
Головуючий у 1-й інстанції Куліш Ю.В.
Доповідач Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Кузнєцової О.Ю., Гальонкіна С.А.

при секретарі Цилюрик М.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Київського районного суду
м.Полтави від 16 квітня 2010 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ВАТ
"Полтаватрансбуд" про поділ спільного
майна подружжя, зміни сторони в
договорі про інвестування в
будівництво житла, припинення права
власності, визнання права власності.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 22 лютого 2010
року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
ВАТ "Полтаватрансбуд" про поділ
спільного майна подружжя, зміни
сторони в договорі про інвестування в
будівництво житла, припинення права
власності, визнання права власності
задоволено частково: у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ВАТ
"Полтаватрансбуд" про зміну сторони в
договорі про інвестування в
будівництво житла, припинення права
власності, визнання права власності
відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_2 52 500 грн.

В процесі виконання
вказаного рішення суду сторонами 19
березня 2010 року укладена мирова угода,
згідно якої:

1. ОСОБА_1 відмовляється від
своїх зобов"язань по договору № 73 про
інвестування в будівництво житла від
11.01.2006 року, а саме квартири АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_2

2. ОСОБА_1 погоджується
здійснити заміну сторони інвестора у
договорі інвестування № 73 від 11.01.2006
року, укладеного ОСОБА_1 з ВАТ
«Полтаватрансбуд» на іншу особу -
ОСОБА_2

3. ОСОБА_1 відмовляється від поділу
житлової нерухомості, якою є квартира
АДРЕСА_1 між нею та ОСОБА_2

4. ОСОБА_1 не заперечує проти
визнання права власності на квартиру
АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

5. ОСОБА_2 відмовляється від
сплати ОСОБА_1 грошових коштів на свою
користь у сумі 52 500 грн., в свою чергу
ОСОБА_1 відмовляється від сплати
ОСОБА_2, грошових коштів на свою користь
у сумі 52 500 грн.

6. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовляються
від продовження подальшого розгляду
справи у суді та вважають за можливе
закрити провадження у справі.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 16 квітня 2010 року
затверджено укладену між сторонами по
справі мирову угоду та закрито
провадження у справі.

В апеляційній скарзі
ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати та постановити нову ухвалу,
якою відмовити у визнанні мирової
угоди укладеної між сторонами. Всі
судові витрати просить покласти на
ОСОБА_2

В обгрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що мирова угода була підписана нею під
фізичним та психологічним тиском з
боку представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, та
на умовах викладених одноособово
ОСОБА_2, а сама ухвала Київського
районного суду м.Полтави від 16 квітня
2010 року винесена за її відсутності,
нею не отримана.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, заявлених в
суді першої інстанції, дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1
ст.312 ЦПК України апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
вправі відхилити апеляційну скаргу та
залишити ухвалу без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції постановив
ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається,
що з квітня 2007 року у проваджені
Київського районного суду м.Полтави
перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного нажитого
майна подружжя і зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя.

Ухвалою Київського районного
суду м.Полтави від 28 серпня 2009 року
позовні вимоги ОСОБА_2 про зміну
сторони в договорі про інвестування в
будівництво житла, припинення права
власності, визнання за ним права
власності на квартиру АДРЕСА_1 виділені
в окреме провадження.

Рішенням Апеляційного суду
Полтавської області від 22 лютого 2010
року від 22 лютого 2010 року задоволена
частково апеляційна скарга ОСОБА_1 :
рішення Київського районного суду
м.Полтави від 30 жовтня 2009 року
скасоване, позовні вимоги ОСОБА_2
задоволені частково - стягнуто з ОСОБА_1
на його користь 52 500 грн.

Виконавчий лист за вказаним
судовим рішенням виданий судом ОСОБА_2
31 березня 2010 року.

01 квітня 2010 року державний
виконавець Київського відділу ДВС
Полтавського МУЮ в порядку ст..372 ЦПК
України надіслав Київському районному
суду м.Полтави мирову угоду між ОСОБА_2,
ОСОБА_1 і ВАТ «Полтаватрансбуд».

Постановляючи ухвалу про
затвердження мирової угоди, суд першої
інстанції виходив з того, що її умови не
суперечать закону і не порушують права
та законні інтереси сторін спору.

Перевіряючи доводи апеляційної
скарги, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до змісту статтей 175, 372 ЦПК
України на стадії примусового
виконання судового рішення суд вправі
визнати мирову угоду, укладену між
сторонами спору. Мирова угода
укладається сторонами з метою
врегулювання спору на основі взаємних
поступок і може стосуватися лише прав
та обов'язків сторін й предмета позову.
У разі укладення сторонами мирової
угоди суд постановляє ухвалу про
закриття провадження у справі.
Закриваючи провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.
Ураховуючи мету й характер такої
процесуальної дії, слід вважати, що для
суду визначальним критерієм при
вирішенні питання про визнання мирової
угоди є встановлення вільного
волевиявлення сторін на вчинення
юридично значимих дій та дотримання
розумного балансу прав і законних
інтересів учасників такої угоди.

Як убачається зі змісту мирової угоди,
вона підписана 19 березня 2010 року усіма
учасниками спору за участю двох
свідків (а.с.187). Підписанню мирової
угоди передували нотаріально
посвідчені заяви як ОСОБА_1, так і
ОСОБА_2 (а.с.188,189), якими вони оприлюднили
своє волевиявлення на взаємне
відчуження і відповідно набуття у
власність об'єктів нерухомості, які
були предметом спору в обох справах
щодо поділу спільно нажитого майна.

У судовому засіданні з розгляду
питання щодо визнання мирової угоди
приймала участь ОСОБА_5, представник
ОСОБА_1 за довіреністю, яка у межах
наданих їй довіреністю повноважень
визнала, погодилася з умовами мирової
угоди (а.с.193,194).

ОСОБА_1 не надала суду належних і
допустимих доказів в обґрунтування
того, що її представник діяла всупереч
інтересам свого довірителя.

Заява ОСОБА_1 про злочин до органу
внутрішніх (а.с.226-228), показання свідка
ОСОБА_6, яка повідомила, що про
обставини укладення миррової угоди їй
відомо зі слів ОСОБА_1, не можна
розцінювати як достатні докази, які у
сукупності підтверджують факт
вчинення представником ОСОБА_2
психологічного чи іншого тиску на
заявницю.

Таким чином, ухвала суду першої
інстанції є законною, підстави для її
зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312
ч.1 п.1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду
м.Полтави від 16 квітня 2010 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
О.А.Лобов

Судді:
О.Ю.Кузнєцова

С.А.Гальонкін

З оригіналом згідно

Суддя
О.А.Лобов