АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1930/14
І інстанції Сіденко С.І.
Доповідач: Прокопчук Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця «20» дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Прокопчук
Л.П.Суддів:Полікарпової О.М., Базіль
Л.В.при секретарі:Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» на
рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 05 травня 2014
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» звернулося до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що відповідачка відповідно до
укладеного договору 09.11.2007 року
отримала кредит у розмірі 2500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

ОСОБА_5 підтвердила свою згоду на те, що
підписана заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між нею та банком договір.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплату
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

Відповідачка не виконувала взятих на
себе зобов'язань і тому станом на 22.11.2013
року утворилася заборгованість у сумі
16456,10 грн., яка складається і з
заборгованості за кредитом у розмірі
2017,99 грн., заборгованості по процентам
за користування кредитом у розмірі 7728,30
грн., заборгованості по комісії у
розмірі 5450 грн., а також штрафу - 500 грн. -
фіксована частина, 759,81 грн. - процентна
складова.

Позивач просив стягнути на його
користь з відповідачки всю витребувану
ним суму заборгованості та витрати по
сплаті судового збору.

Рішенням Цюрупинського районного суду
від 05 травня 2014 року у задоволенні
позову публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, банк
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просив його скасувати і ухвалити нове
про задоволення позову у повному
обсязі.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник ПАТ КБ
«Приватбанк» апеляційну скаргу
підтримала з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним і
обґрунтованим, представник ОСОБА_5
просив апеляційну скаргу відхилити, а
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що 09 листопада 2007
року ОСОБА_5 отримала у позивача кредит
у розмірі 2500 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Сторони погодили, що заява
позичальника разом з пам'яткою клієнта,
Умовами і правилами надання
банківських послуг, а також тарифами,
становить між банком і ОСОБА_5 договір
про надання банківських послуг.

Звертаючись до суду з зазначеним
позовом позивач у позовній заяві
вказував, а також представник в
судовому засіданні наполягав на тому,
що ОСОБА_5 кредитні кошти отримала на
платіжну картку, при цьому банком
надана письмова інформація про карту.

Однак доказів того, що платіжну картку
позичальник отримувала, банк не надав і
в судовому засіданні апеляційної
інстанції представник підтвердила, що
таких доказів банк немає, як і не
спростовано ним доводи відповідачки
про отримання нею кредитних коштів
через касу банку без отримання картки.

Не підтвердження факту отримання
позичальником платіжної картки на
думку колегії свідчить про те, що банк
не погоджував з ОСОБА_5 строку
повернення кредиту до кінця листопада
2011 року, про який йдеться в інформації
про карту /а.с. 81/.

Не спростовано банком і твердження
відповідачки про узгодження отримання
нею кредитних коштів строком на один
рік. На підтвердження цієї обставини
представником ОСОБА_5 надано довідку
про стандартні умови кредитування
Приватбанку /а.с. 85/, з якими ОСОБА_5 була
ознайомлена 09.11.2007 року, і які визнані
представником банку.

Згідно з даними стандартними умовами
кредитування строк кредиту
встановлено до 12 місяців, з проведенням
12 платежів.

Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання, якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не інформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонгується на такий
самий термін.

З урахуванням вищезазначеного колегія
суддів приходить до висновку, що
кредитні кошти ОСОБА_5 мала повернути
не пізніше 09.11.2008 року.

Матеріалами справи підтверджено, що
останній платіж відповідачка
здійснила 18.11.2008 року, а з позовом до
суду банк звернувся лише 11.12.2013 року,
тобто за межами загального строку
позовної давності.

Представник ОСОБА_5 22.01.2014 року
звернувся до суду з заявою про
застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Таким чином, відмовляючи ПАТ КБ
«Приватбанк» у задоволенні позову з
підстав пропуску строку позовної
давності, суд першої інстанції
постановив законне і обґрунтоване
рішення, висновки якого не спростовані
доводами апеляційної скарги.

Посилання апелянта в апеляційній
скарзі на те, що сторонами було
домовлено про збільшення строку
позовної давності відповідно до
пунктів 3.1.3; 9.3 Умов шляхом встановлення
строку дії договору, що рівний строку
дії картрахунку, колегія суддів вважає
неспроможними в силу того, що згідно з
ч.1 ст. 252 ЦК України строк визнається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
підстав для її задоволення і
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У ХВ А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду
Херсонської області від 05 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього ж часу може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя:
Л.П.Прокопчук