АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/991/14-ц
Провадження №22ц/774/933/К/14
суддя Мазурчак В.М.
Суддя-доповідач -
У Х В А Л А

Іменем України

20 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Бондар Я.М.,
Соколан Н.О.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 14 березня 2014 року по
цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на
дії Державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції Руссу
Ауріки Віталіївни та зобов'язання
вчинити певні дії.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

особа, яка подає апеляційну скаргу, -
ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Руссу А.В. (надалі - Державний
виконавець Центрально-Міського ДВС
Криворізького МУЮ Руссу А.В.),
посилаючись на її бездіяльність щодо
зняття арешту, накладеного відповідно
до постанови АЕ № 956813 від 16.02.2010 року.

В обгрунтування скарги зазначив, що на
виконанні Центрально-Міського ДВС
Криворізького МУЮ знаходиться
виконавчий лист щодо стягнення з нього
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини. У зв'язку з наявною
заборгованістю по сплаті аліментів
державним виконавцем було накладено
арешт на належний йому житловий
будинок АДРЕСА_1

На теперішній час ОСОБА_3 сплатив
заборгованість у повному обсязі, а тому
відсутні підстави для накладення
арешту, у зв'язку з чим просив суд
зобов'язати Центрально-Міський ВДВС
Криворізького МУЮ зняти арешт,
накладений Центрально-Міський ВДВС
Криворізького МУЮ відповідно до
постанови АЕ №956813 від 16.02.2010 року на
належне ОСОБА_3 нерухоме майно,
житловий будинок з господарчими
побудовами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, та виключити з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна запис про обтяження нерухомого
майна належного ОСОБА_3 № 9523972.

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 14 березня 2014
року визнано бездіяльність державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції Руссу А.В. щодо незняття арешту,
накладеного відповідно до постанови
від 16 лютого 2010 року про арешт майна та
оголошення заборони на його
відчуження, неправомірною та
зобов'язано державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції Руссу А.В.
задовольнити вимогу ОСОБА_3 - усунути
порушення шляхом зняття арешту,
накладеного відповідно до постанови
від 16 лютого 2010 року про арешт майна, в
тому числі шляхом вчинення дій щодо
виключення з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
записів про обтяження нерухомого майна
ОСОБА_3..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить
питання про скасування ухвали та
постановлення нової ухвали про відмову
в задоволенні скарги, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин
справи та невідповідність висновків
суду обставинам справи. Зокрема, судом
не враховано, що ОСОБА_3 періодично
допускає заборгованість по стягненню
аліментів, а тому зняття арешту до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до закінчення виконавчого провадження,
є недоречним.

Заявник ОСОБА_3, будучи завчасно (25
червня 2014 року) належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи у порядку ч. 5 ст. 76 ЦПК України
через свого представника ОСОБА_5, який
діє на підставі довіреності від 05.09.2012
року, посвідченої приватним
нотаріусом Криворізького районного
нотаріального округу та зареєстрована
у реєстрі за № 6055 (про що свідчить
розписка про вручення йому судової
повістки про виклик в судове засідання
на 20.08.2014 року - а.с. 76), в судове
засідання не з'явився і про причини
своєї неявки суд не повідомив, що (у
відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України)
не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги та просила її задовольнити,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
заявлених вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
виконанні у Центрально-Міському
відділі державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції перебуває виконавче
провадження за виконавчим листом №2-1724
від 09 липня 2004 року, виданим
Довгинцівським районним судом міста
Кривого Рогу про збільшення розміру
аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на
утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі одна четверта всіх видів його
доходів щомісячно до повноліття
доньки, починаючи з 08 червня 2004 року на
користь ОСОБА_2.

В межах даного провадження відповідно
до постанови від 16 лютого 2010 року про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження накладено
арешт на все майно, що належить ОСОБА_3
та заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить ОСОБА_3

Відповідно до довідки №178 від 13 березня
2014 року до відділу ДВС надійшла заява
про долучення до матеріалів справи
квитанції про сплату заборгованості по
аліментам ОСОБА_3 Згідно доданої до
заяви квитанції було сплачено аліменти
на суму 15116,34 гривень, що відповідає
сумі нарахованої державним виконавцем
заборгованості по аліментам, яка
станом на 28 лютого 2014 року складала
14167,44 гривень, а також розміру поточних
аліментів за березень 2014 року у сумі 948,9
гривень.

Порядок стягнення аліментів
визначений ст. 77 Закону України «Про
виконавче провадження».

Зі змісту частини 2 цієї статті
вбачається, що стягнення може бути
звернено на майно боржника у разі
наявності заборгованості із сплати
аліментів понад три місяці.

Зважаючи на те, що на час розгляду
справи відпали підстави для звернення
стягнення на майно боржника, оскільки
заборгованість зі сплати аліментів
боржником погашена повністю, аліменти
сплачуються щомісячно у визначеному
судом розмірі, також відпали і
підстави для арешту майна боржника,
який, відповідно до ч.1 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»,
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення при
зверненні стягнення на майно боржника.

Порядок зняття арешту визначений ст. 60
Закону України «Про виконавче
провадження», зі змісту якої
вбачається, що з майна боржника може
бути знято арешт за постановою
начальника відповідного відділу
державної виконавчої служби, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, якщо виявлено
порушення порядку накладення арешту,
встановленого цим Законом, або у разі
наявності письмового висновку
експерта, суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання
щодо неможливості чи недоцільності
реалізації арештованого майна
боржника у зв'язку із значним ступенем
його зносу, пошкодженням або в разі
якщо витрати, пов'язані із зверненням
на таке майно стягнення, перевищують
грошову суму, за яку воно може бути
реалізовано, арешт з майна боржника
може бути знято за постановою
державного виконавця, що
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований(ч.ч.3,4). У всіх інших
випадках незавершеного виконавчого
провадження арешт з майна чи коштів
може бути знятий за рішенням суду (ч.5).

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов правильного
висновку, що вимоги про зняття арешту є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, оскільки підстави,
визначені законом, для звернення
стягнення на майно боржника та
накладення арешту на все майно
боржника на теперішній час відсутні.

Доводи апелянта про те, що арешт,
накладений на майно може бути знятий
лише після закінчення виконавчого
провадження, тобто після досягнення
дитиною повноліття не ґрунтується на
вимогах закону, оскільки чинним
законодавством, як зазначалось вище,
встановлена можливість звернення
стягнення на майно боржника, а відтак і
можливість накладення арешту на його
майно, лише у разі наявності
заборгованості із сплати аліментів
понад три місяці.

Інші доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що ухвала суду постановлена з
дотриманням вимог процесуального
закону, апеляційна скарга є
необґрунтованою, а тому підстави для
скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 14 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: