Справа № 2-6816/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Солом`янський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді- Лозинської М.І.,

за участі секретаря- Панченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в листопаді 2013 року
звернулась до суду з позовом до
відповідача у якому просила
зобов»язати відповідача усунути
перешкоди ії для користування
квартирою АДРЕСА_1 та вселити ії у
вказане житлове приміщення.

В обґрунтування позову
посилається на те, що вона та
відповідач перебувають у
зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1011
року він якого мають дітей -
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2.

Вказує, що квартира АДРЕСА_1 була
набута у власність від час їх спільного
проживання з відповідачем шляхом
інвестування коштів у житлове
будівництво через Банк « Аркада».
Посилається на те, що вона є
зареєстрованою у вищевказаній
квартирі та право користування
зазначеним житловим приміщенням
виникло у неї відповідно до вимог
законодавства.

Позов мотивований тим, що 11 серпня
2014 року відповідач змінив замки на
вхідних дверях у квартирі в якій вони
проживали однією сім`єю і з цього часу
вона позбавлена можливості потрапити
до квартири. У зв`язку з відмовою
відповідача надати доступ до квартири ,
вона вважає свої житлові права
порушеними та як наслідок звернулась
до суду із вказаним позовом.

В ході судового розгляду позивач
та ії представники позов підтримали та
просили його задоволення.

Відповідач в судовому засіданні
позов не визнав. В обґрунтування
заперечень його представник послалась
на те, що відповідач ОСОБА_1 є
одноособовим власником спірної
квартири. 15 травня 2001 року з позивачкою
був укладений шлюбний контракт
відповідно до умов якого спірна
квартира, а також все майно, яке
знаходиться у квартирі на момент
укладення шлюбу6 меблі, побутова
техніка, посуд, відео-
теле-аудіо-апаратура, тощо, та все майно
, що буде придбане під час шлюбу
незалежно від його вартості і буде
знаходитись у квартирі є особистою
власністю відповідача. В липні 2013 року
ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського
районного суду м. Києва з позовом про
розірвання шлюбу з відповідачем та про
визначення місця проживання
малолітніх дітей з нею. Представник
відповідача послалась на те, що
звертаючись до суду з позовом про
розірвання шлюбу та визначення місця
проживання дітей з нею, ОСОБА_1 мала
намір проживати окремо від
відповідача. 11 серпня 2013 року ОСОБА_1
добровільно покинула належну
відповідачу спірну квартиру з усіма
особистими та правовстановлюючими
документами на рухоме та нерухоме
майно,яке було придбано нею до шлюбу та
спільно за час існування подружніх
відносин. Крім того, послалась на
конфліктний характер відносин з
позивачкою та ії штучні звернення до
правоохоронних органів із заявами про
притягнення його до кримінальної
відповідальності.

Також повідомила про наявність
судового спору про поділ спільного
майна подружжя, який знаходиться в
провадженні Бориспільського
міськрайонного суду Київської області.
Представник відповідача вважає, що
позов є необґрунтованим, оскільки
безоплатне проживання ОСОБА_1, як
колишнього члена сім`ї , без угоди про
безоплатне користування жилим
приміщенням, не допускається, та ні під
час існування подружніх відносин , ні
після припинення подружніх відносин
жодних угоди про безоплатне
користування житловим приміщення не
укладалось.

Суд, вислухавши пояснення
позивачки та ії представників,
відповідача та його представника,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню ,
виходячи із наступного.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що 09 червня 2001 року
Міським відділом реєстрації актів
цивільного стану Миколаївського
обласного управління юстиції між
сторонами був зареєстрований шлюб, про
що зроблений актовий запис № 423.

Від даного шлюбу сторони мають
двох малолітніх дітей синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до рішення
Солом`янського районного суду м.Києва
від 19 лютого 2014 року шлюб, укладений між
сторонами розірвано, визначено місце
проживання дітей з батьком
ОСОБА_2-відповідачем по справі.

Відповідно до свідоцтва про право
власності на квартиру серії КВ № 40706
від 09 березня 2006 року квартира АДРЕСА_1
належить ОСОБА_2 - відповідачу по справі
на праві особистої приватної
власності.

Судом встановлено, що після
реєстрації шлюбу сторін 21.06.2011 року
позивачка за згоди відповідача
вселилась у вищевказану квартиру та
була зареєстрована у ній, що
підтверджується паспортними даними
позивача.

Вказана обставина відповідачем
не оспорювалась.

В ході розгляду справи
встановлено, що між сторонами виникли
конфліктні відносини з приводу місця
проживання дітей та користування
спірним приміщенням.

Позивачка в судовому засіданні
вказала на те, що з серпня 2013 року вона
не проживає у вказаній квартирі у
зв`язку з виникненням конфлікту з
відповідачем та позбавлена можливості
користуватися жилим приміщенням,
оскільки відповідачем змінені вхідні
замки від дверей та чиненням ним
перешкод у користуванні приміщенням.

Відповідач у судовому засіданні
факт зміни вхідних замків не
заперечував, вказавши , що позивач
залишила квартиру з власної волі.
Проте, відповідач не оспорював
відсутність свого волевиявлення щодо
подальшого проживання позивачки у
жилому приміщенні з серпня 2013 року
виказавши свої заперечення щодо
користування позивачкою спірним
приміщенням, оскільки воно є його
особистою приватною власністю.

Відповідно до ст.47 Конституції
України кожен має право на житло та не
може бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України
« Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні»
громадянам України гарантується
свобода пересування та вільний вибір
місця проживання на території України,
за винятком обмежені, які встановлені
законом.

Відповідно до ст.156 ЖК України
члени сім`ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку( квартирі) , що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Судом встановлено, що позивач
була зареєстрована та поселена в
спірне приміщення в якості члена сім`ї
власника приміщення - відповідача по
справі та за його особистої згоди, у
зв`язку із чим набула права
користування житловим приміщенням у
встановленому порядку.

В ході розгляду справи наявності
будь-якої угоди щодо порядку
користування житловим приміщенням між
сторонами не встановлено.

Згідно з частиною 4 статті 156 ЖК
України припинення сімейних відносин з
власником будинку ( квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

З огляду на право позивача щодо
користування житловим приміщенням на
рівні з відповідачем - як його
власником, суд вважає неправомірним
створення відповідачем перешкод у
користуванні позивачкою спірною
квартирою, яке полягає зокрема у зміні
вхідних замків, а тому суд вважає
необхідним зобов`язати відповідача
усунути створені перешкоди. Оскільки
позивач позбавлена можливості
користування житловим приміщенням, суд
вважає доцільним вселити позивача у
спірне приміщення.

Посилання представника
відповідача щодо наявності угоди , яка
була досягнута між сторонами при
вселенні в спірне приміщення, а саме
шлюбний договір, укладений між
подружжям, суд до уваги не приймає,
оскільки такий договір регулює майнові
відносини подружжя та їх майнові права
, виходячи із чого зміст шлюбного
договору для спірних правовідносинах
юридичних наслідків не створює.

На підставі наведеного, керуючись
ст. 47 Конституції України, ст.ст.9,156 ЖК
України, ст.405 ЦК України, Законом
України « Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», ст.ст. 10,60,88,209,212-215, 294 ЦПК
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод у користуванні
житловим приміщенням та вселення
задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити
перешкоди ОСОБА_1 у користуванні
житловим приміщенням в квартирі
АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
під час проголошення рішення, мають
право на його оскарження на протязі
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: