Справа №
№ рядка ст. звіту 4
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі: головуючого - судді
Куропятник О.М.

при секретарі
Вансович Т.С.

з участю представника позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в
м.Мукачево цивільну справу за
збільшеним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, квартиро - експлуатаційного
відділу м. Мукачево, ОСОБА_5 третьої
особи КП «Мукачівське міське бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про визнання
недійсним договору купівлі -продажу
квартири визнання права власності на
1/2 частини квартири, визнання недійсним
та скасування свідоцтва про право
власності на житло.

ВСТАНОВИВ :

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третьої особи КП "'Мукачівське міське
бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки" про визнання
договору куиівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного між відповідачами
18 липня 2009 року та посвідченого
приватним нотаріусом Мукачівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованого в реєстрі №2498,
недійсним та визнання права власності
на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. Свої
вимоги мотивує тим, що видане ОСОБА_3
свідоцтво про право власності на
володіння нею одноосібно квартирою
АДРЕСА_1 є незаконним. Вважає, що ОСОБА_3
не мала права без його згоди укладати
договір відчуження нерухомого майна.
Просить визнати'за ним право власності
на 1/2 частину спірної квартири як
такої, що набута ними за час спільного
подружнього життя з ОСОБА_3

Заявою в порядку ст.31 ЦПК України
збільшив позовні вимоги просив
визнати недійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на
спірну квартиру, посилаючись на те, що
дана квартира була службовою та не
підлягала приватизації згідно ст. 31 п. 2
ЗУ «Про приватизацію державного
житлового будинку».

В судовому засіданні представник
позивача підтримав збільшені позовні
вимоги, просив їх задоволити ,
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві та заяві в порядку ст. 31
ЦПК України.

Відповідач; ОСОБА_4, в судове
засідання не з»явився, надіслав до
суду заяву в якій просив розглянути
справу без його участі, позовні вимоги
не визнає.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове
засідання не»зявилася, подала до суду
заяву в якій просила розглянути
справу без її участі.

Представник будинкоуправління КЕВ
м. Мукачево в попередньому судовому
засіданні притягнуті до участі в
справі в якості відповідачів
будинкоуправління КЕВ м. Мукачево,
ОСОБА_5 в судове засідання не
з»явились.

В попередньому судовому засіданні
представник будинкоуправління КЕВ м.
Мукачево Соскида П.Ю. збільшений позов
не визнав. Пояснив що приватизація
спірного житла проведена згідно ЗУ
«Про приватизацію державного
житлового фонду».

ОСОБА_5 подала до суду заяву
згідно якої ствердила, що працювала на
посаді начальника Будинкоуправління
КЕВ м. Мукачево в період з 01 грудня 2000
року по 31 березня 2011 року
Будинкоуправління згідно статуту та
інших керівних документів згідно
«Статуту» та інших керівних
документів не займалося видачею
ордерів, дозволів на приватизацію, а
також видачею свідоцтв на право
власності на житлове приміщення, не
мало участі в договорах - продажу.

Представник третьої особи КП
«Мукачівське бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки» в
судове засідання не з»явилася,
надіслала до суду заяву в якій
просили розглядати справу у їх
відсутності.

Заслухавши доводи представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що збільшену
позовну заяву ОСОБА_2 слід задоволити
частково з наступних підстав.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
розірвано 13 жовтня 2001 року, що
підтверджується свідоцтвом серії І-ФМ
№011699, виданим відділом реєстрації
актів громадянського стану
Мукачівського міського уравління
юстиції, актовий запис №222.

Згідно свідоцтва про право
власності на житло від 27 грудня 2007 року,
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
особистої власності ОСОБА_3.

Згідно ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд. Власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

З матеріалів справи вбачається,
що 18 липня 2008 року сторони уклали
договір купівлі-продажу, згідно якого
ОСОБА_3 передала (продала) у власність, а
відповідач ОСОБА_4 набув (купив) у
власність нерухоме майно квартиру
АДРЕСА_1. Договір посвідчено приватним
нотаріусом Мукачівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 та
зареєстровано в реєстрі № 2498.

Договір купівлі-продажу був
вчинений у формі, відповідно до закону,
посвідчений нотаріально. Правочин був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені
даним договором купівлі-продажу,
оскільки ОСОБА_3 отримала гроші за
продане майно, а ОСОБА_4 - придбане
майно.

Згідно ст. 328 ч.2 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлене судом.

Згідно ст. 330 ЦК України,якщо майно
відчужене особою,яка не мала на це
права, добросовісний набувач набуває
право власності на нього,якщо
відповідно до ст. 388 ЦК України майно не
може бути витребуване у нього.

ОСОБА_8 є добросовісним набувачем
спірної квартири, йому в задоволенні
позову в частині визнання договору
купівлі - продажу квартири слід
відмовити.

Згідно ст. 31 п. 2 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизації не підлягають
квартири,віднесені у встановленому
порядку до числа службових квартир.
Спірна квартира до приватизації була
службовою, про що свідчить ордер на неї
№ 25 від 15 липня 1998 року (а.с. 5) виданий
на ім.»я ОСОБА_3, в склад сім»ї якої
входив позивач ОСОБА_2, як чоловік.

В судовому засіданні встановлено,
що спірна квартира була приватизована
в порушення закону згідно наказу
начальника КЕВ м. Мукачево № 230 від
27.12.2007 року, який підписаний ТВО
начальником КЕВ м. Мукачево С.О.
Домолега, про що свідчить свідоцтво
про право власності на житло від 27
грудня 2007 року (а.с. 11), підписаний
начальником КЕВ м. Мукачево Ю.М.
Пиминяк, однак ОСОБА_5 своєю заявою
ствердила, що в період 2006 по 31 березня
2011 року саме вона була начальником КЕВ
м. Мукачево і дана будинкоуправління
згідно Статуту не займалась
приватизацією житла.

З урахуванням того, що ОСОБА_2
зареєстрований в квартирі, що
знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 і
відповідач не мала права без його згоди
укладати договір відчуження
нерухомого майна.

Згідно частин 1, 2 ст. 69 СК України,
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Дружина і чоловік
мають право розділити майно за
взаємною згодою.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у
разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Частиною 1 статті 71 СК України
передбачено, що майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.

Також, відповідно до частин 3, 4 ст.
368 ЦК України, майно, набуте подружжям
за час шлюбу, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Майно, набуте в результаті спільної
праці та за спільні грошові кошти
членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним у
письмовій формі.

Виходячи з положень частин 1, 2 ст.
372 ЦК України, майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Крім того, згідно з п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21 грудня 2007 року за № 11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Позивач мав право на проживання і
користування спірною квартирою, яку
відчужила ОСОБА_3 ОСОБА_4, позбавили
його вказаного права, чим спричинила
останньому шкоду. При приватизації
спірної квартири і її відчуженні, він
мав право на Ѕ частину її вартості, як
співвласник, так як, приватизація
проводиться на всіх членів сім»ї в
рівних долях.Однак цього права ОСОБА_3
його позбавила.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що збільшена позовна заява
ОСОБА_2 підлягає до часткового
задоволення.

Судові витрати слід покласти на
позивача так як даний позов до них не
пред»явлено.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 174, 212-214
ЦПК України, ст.ст.10, 368, 328,330,372, 388 ЦК ст.
69,70,71 СК України , Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року за № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя», суд,-

ВИРІШИВ

Збільшений позов задоволити
частково.

Визнати не дійсним та скасувати
свідоцтво про право власності на житло
: квартиру АДРЕСА_1, видане 27 грудня 2007
року в м.Мукачево квартирно
-експлуатаційним відділом.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі
покласти на відповідача.

Заяву про апеляційне оскарження
рішення суду може бути подано протягом
десяти днів з дня проголошення рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом двадцяти днів після
подання заяви про апеляційне
оскарження.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
заяви про апеляційне оскарження, якщо
заяву про апеляційне оскарження не
було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна
скарга не була подана у строк,
встановлений ст.294 цього Кодексу,
рішення суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Головуючий
О.М.Куропятник