Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року
Рівненський міський
суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Жижчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне цивільну справу за
заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа
ОСОБА_2 про встановлення факту
постійного проживання,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд надійшла
заява ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2
про встановлення факту постійного
проживання.

В судовому засіданні заявник та
представник заявника заяву повністю
підтримали з підстав, викладених у
заяві. Просять суд її задоволити та
встановити факт постійного проживання
ОСОБА_1 з батьком, ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні зацікавлена
особа ОСОБА_2 не заперечила проти
задоволення заяви ОСОБА_1 та пояснила,
що за батьком ОСОБА_3 дійсно доглядала
її сестра ОСОБА_1, оскільки вона
проживає за межами м.Рівне. На спадкове
майно після смерті батька вона не
претендує, заяви про прийняття
спадщини вона не подавала.

Заслухавши учасників судового
процесу, свідків, дослідивши матеріали
справи, суд прийшов до висновку, що
заява є обґрунтованою та підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що заявник по
справі та зацікавлена особа являються
рідними сестрами, а покійний ОСОБА_3 їх
батьком.

Дана обставина стверджується
дослідженим в судовому засіданні
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2
виданим 9 квітня 1963 року міським бюро
ЗАГС м.Ровно з якого вбачається, що
ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в
м.Ровно Ровенської області, про що в
книзі записів актів громадянського
стану про народження 1963 року квітня
місяця 5 числа зроблено відповідний
запис за №388. Батьками записані ОСОБА_3
та ОСОБА_5.

В подальшому, після укладення шлюбу,
заявник змінила прізвище з «ОСОБА_1» на
«ОСОБА_1».

Батько заявниці ОСОБА_3 до смерті
проживав один у квартирі за адресою
АДРЕСА_1.

У зв'язку з похилим віком батька та
станом його здоров'я, заявник ОСОБА_1
поселилась до нього в квартиру за три
роки до його смерті і постійно
проживала разом з ним. При цьому, вона
займалась домашнім господарством,
доглядала за батьком та надавала усю
необхідну допомогу по його догляду.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_6 дав суду показання про
те, що він являється сином заявниці.
Його матір постійно проживала разом з
його дідусем - ОСОБА_3 у зв'язку з його
похилим віком та станом здоров'я у
період приблизно за три роки до його
смерті.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 дала суду показання про те, що
заявник по справі дійсно протягом
останніх трьох років проживала за
адресою АДРЕСА_1 разом зі своїм батьком
- ОСОБА_3 За проханням ОСОБА_1 вона
доглядала за її батьком коли остання
ішла на роботу або у вихідні дні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Дана
обставина стверджується дослідженим в
судовому засіданні свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_3 виданим 16 грудня 2013
року Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Рівненського міського
управління юстиції з якого вбачається,
що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83
років, про що 16 числа грудня місяця 2013
року складено відповідний актовий
запис за №1988.

Після його смерті залишилось
спадкове майно, а саме: легковий
автомобіль марки RENAULT-SANDERO, 2012 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1; грошові вклади в Райффейзен
Банк "Аваль» та квартира за адресою
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

При зверненні заявниці до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, їй нотаріусом було
відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку
з тим, що вона не подавала заяву про
прийняття спадщини.

Як пояснила в судовому засіданні
заявниця, вона дійсно заяви про
прийняття спадщини до нотаріально
контори не подавала, оскільки спадщину
вона фактично прийнята, так як постійно
проживала з батьком по день його
смерті.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України
суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про: встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1270 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Враховуючи вищевикладені обставини
у їх сукупності, суд вважає, що заявлені
вимоги є обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають до задволення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,60,234,256,293,294 ЦПК України, ст.1268,1270
ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2
про встановлення факту постійного
проживання - задоволити.

Встановити факт постійного
проживання ОСОБА_1 з батьком, ОСОБА_3,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на час
відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий :