У Х В А Л А

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Кожух О.А., Кондор Р.Ю.

при секретарі - Марчишак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою районного відділу
ДВС Ужгородського міськрайонного
управління юстиції на ухвалу
Ужгородського міськрайонного суду від
12 червня 2014 р. по справі за скаргою
ОСОБА_2 на дії заступника начальника РВ
ДВС Ужгородського міськрайонного
управління юстиції Лукечі Олександра
Васильовича, скасування постанови та
зобов'язання вжити необхідні дії по
виконанню рішення суду, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернулась до суду з
скаргою про визнання дій заступника
начальника РВ ДВС Ужгородського МРУЮ
Лукечі О.В./ надалі - виконавець/
неправомірними, скасування постанови
про повернення виконавчого документа
від 20.05.2014 р., зобов'язання відновити
виконавче провадження та вжити всіх,
передбачених законом заходів по
примусовому виконанню рішення суду.

Скарга мотивована тим, що
рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 06.06.2012 р., яке залишено без змін
ухвалою апеляційного суду
Закарпатської області від 21 червня 2013
р., в користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 стягнуто
суму боргу в розмірі 400 995 грн. шляхом
звернення стягнення на іпотечне майно -
домоволодіння, яке знаходиться по
АДРЕСА_1 Ужгородського району. 10 липня
2013 р. було прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження по
виконанню рішення суду, а 20 травня 2014 р.
виконавцем прийнято постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу по причині відсутності майна
у боржника. Цю постанову та дії
виконавця, в результаті яких була
прийнята ця постанова, ОСОБА_2 вважала
незаконними і тому звернулась до суду
із зазначеними вище вимогами.

Ухвалою суду скаргу задоволено.

З таким вирішення справи не погодився
РВ ДВС Ужгородського МРЮ, порушив
питання про її скасування та прийняття
нового судового рішення про відмову у
задоволенні скарги.

В судовому засіданні представник
апелянта скаргу з наведених підстав
підтримав.

Представник ОСОБА_2 вважала, що підстав
для задоволення апеляційної скарги
немає.

Заслухавши осіб, які приймали
участь у справі та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги
зводяться до твердження того, що
виконавець, приймаючи постанову про
повернення виконавчого документа
стягувачу, діяв у відповідності до ЗУ
«Про виконавче провадження», оскільки
у боржника відсутнє майно, яке
підлягало реалізації по рішенню суду.

Але ці доводи не можуть бути підставою
для скасування прийнятої ухвали,
оскільки прийняття виконавцем
оскаржуваної постанови не відповідає
ЗУ «Про виконавче провадження».

По справі встановлено, що після
набрання рішенням Ужгородського
міськрайонного суду про стягнення в
користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 боргу шляхом
звернення на вказане вище іпотечне
майно, було видано виконавчий лист і 10
липня 2013 р. було прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження.

Дійсно, іпотечне майно в час
прийняття виконавцем оскаржуваної
постанови не належало ОСОБА_4: право
власності від ОСОБА_4 перейшло до
ОСОБА_5, а від останнього - до ОСОБА_6
Однак, по справі є незаперечним, що
вказане домоволодіння знаходилось в
іпотеці стягувача.

Відповідно до п.8 ЗУ «Про
виконавче провадження» примусове
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється державним виконавцем з
урахуванням положень Закону України
"Про іпотеку", а відповідно до ч.1,2 ст.23
ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права
власності (права господарського
відання) на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іншої особи, у тому
числі в порядку спадкування чи
правонаступництва, іпотека є дійсною
для набувача відповідного нерухомого
майна, навіть у тому випадку, якщо до
його відома не доведена інформація про
обтяження майна іпотекою; особа, до
якої перейшло право власності на
предмет іпотеки, набуває статус
іпотекодавця і має всі його права і
несе всі його обов'язки за іпотечним
договором у тому обсязі і на тих умовах,
що існували до набуття ним права
власності на предмет іпотеки.

На підставі зазначених норм вказаних
Законів слід зробити висновок про те,
що хоча дійсно у ОСОБА_4 немає майна, на
яке може бути звернуто стягнення по її
борговим зобов'язанням, погашення її
цих зобов'язань слід здійснити за
рахунок переданого нею в іпотеку у свій
час майна, власником якого в теперішній
час є інша особа. Тому висновок суду
першої інстанції про визнання
незаконними дій виконавця по прийняттю
оскаржуваної постанови, скасування
цієї постанови та зобов'язання
виконавця виконати рішення суду у
вказаний ним спосіб та по відношенню до
вказаного в ньому майна є вірним.

Керуючись ст.ст.307,312, 314 ЦПК України,
судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відділу Державної
виконавчої служби Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 12 червня 2014 року по даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді :