Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №286/1667/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - орган опіки та піклування
Овруцької райдержадміністрації про
позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овруцького районного суду
Житомирської області від 28 травня 2014
року, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом, в якому
просила позбавити ОСОБА_2 батьківських
прав щодо неповнолітніх дітей: сина
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки він ухиляється
від виконання батьківських обов'язків,
не надає матеріальної допомоги,
тривалий час не платить аліменти,
внаслідок чого утворилася
заборгованість на суму 7260 грн. Крім
того, відповідач не цікавиться життям
дітей, їх духовним розвитком, не
відвідує школу.

Рішенням Овруцького районного
суду Житомирської області від 28 травня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено. Відповідача попереджено
про необхідність змінити ставлення до
виховання неповнолітніх дітей, на
орган опіки та піклування покладено
контроль за виконанням відповідачем
своїх батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, ухвалити
нове рішення по суті позовних вимог.
Зазначила, що суд безпідставно не
прийняв до уваги те, що відповідач не
виконує батьківські обов'язки,
тривалий час не платить аліменти, не
цікавиться дітьми, а тому вважає, що є
всі підстави для позбавлення його
батьківських прав.

Представник прокуратури під час
апеляційного розгляду погодився з
рішенням суду першої інстанції та
просив відмовити у задоволенні
апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України
батько може бути позбавлений судом
батьківських прав, зокрема, у випадку,
якщо він ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення
батьківських прав" роз'яснив, що
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є
батьками дітей: сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 Шлюб між сторонами
розірвано 11.01.2008 року. Після розірвання
шлюбу діти залишилися проживати разом
із матір'ю.

Рішенням Овруцького районного суду від
10.10.2006 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 аліменти на утримання двох
дітей в розмірі 13 частини заробітку
(доходу), але не менше визначеного
законодавством мінімального розміру
для дитини відповідного віку на кожну
дитину, починаючи з 15.08.2006 року.

З 15.12.2006 року до 07.12.2012 року ОСОБА_2
працював на Овруцькому щебзаводі, з
його заробітної плати утримувалися
аліменти, заборгованості за цей період
немає. В подальшому він перебував на
обліку в Овруцькому районному центрі
зайнятості та отримував допомогу по
безробіттю.

26.03.2012 року відповідачу встановлено
третю групу інвалідності безстроково в
зв'язку із ураженням опорно-рухового
апарату, йому протипоказана важка
фізична праця та робота з тривалою
ходьбою. У зв'язку з цим, ОСОБА_2
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі та отримує пенсію в розмірі 1049
грн. З даної пенсії відраховуються
аліменти на утримання дітей в сумі 524
грн. 50 коп. щомісячно.

Під час апеляційного розгляду
позивачка пояснила, що заборгованість
по аліментах утворилася тому, що
виконавчий лист залишився на
Овруцькому щебзаводі, який повинен був
повернути його до виконавчої служби
після звільнення відповідача з роботи,
однак цього не зробив.

При розгляді справи в суді першої
інстанції відповідач пояснив, що він не
може відвідувати дітей внаслідок
неприязних відносин з позивачкою,
оскільки хоче уникнути сварок. Він
заперечував проти задоволення позову,
так як хоче брати участь у вихованні
дітей.

З характеристики Великохайчанської
сільської ради вбачається, що ОСОБА_2 по
місцю проживання характеризується
позитивно, користується повагою у
жителів села, нарікань на його
поведінку не надходило.

Враховуючи вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позбавлення
батьківських прав відповідача є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують в достатній мірі
батьківських обов'язків. При цьому під
час розгляду справи не знайшло
підтвердження винної поведінки
відповідача та свідомого нехтування
ним своїми батьківськими обов'язками.
Суд критично віднісся до висновку
органу опіки і піклування, та правильно
відмовив у задоволенні позову,
зобов'язавши ОСОБА_2 змінити ставлення
до виховання неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, підстав для
скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Овруцького
районного суду Житомирської області
від 28 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча Судді