АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5479/14
інстанції - Жмуд Н.М.
Справа № 629/4137/13-ц
Категорія - право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - судді:
Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю.,
Пилипчук Н.П.,

при секретарі: Асєєвій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
ухвалу Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 19 червня
2014 року по справі за заявою ОСОБА_2 про
забезпечення позову за уточненим
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання права спільної сумісної
власності власності на майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні судді Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання права спільної сумісної
власності на квартиру АДРЕСА_2, в рівних
частках по 1/2 частки за кожним, на ?
частину майна, яке в ній знаходиться та
на 1/2 частину автомобіля DAEWOO LANOS сірого
кольору, 2007 року випуску, державний
номер НОМЕР_1. До початку розгляду
справи по суті, ним були уточнені та
доповнені позовні вимоги, в частині
визнання права власності на майно, що
було придбано у період шлюбу з 05.09.1998
року по 17.06.2013 року.

18.06.2014 року ОСОБА_2 звернувся з заявою
про забезпечення позову, враховуючи
те, що з колишньою дружиною ОСОБА_3 не
було досягнуто згоди щодо поділу
спільно нажитого майна та квартири, у
позивача є всі підстави вважати, що
відповідачі до вирішення справи по
суті, зроблять все можливе, аби
позбутися спірного майна. З метою
забезпечення виконання судового
рішення в майбутньому, вважає
необхідним накласти арешт на майно:
квартиру АДРЕСА_2, на спірне майно, яке
знаходиться в квартирі за адресою
АДРЕСА_2. - зокрема, щодо майна яке
розміщено у спальній кімнаті- спальний
гарнітур дерев»яний (шафа, ліжко, 2
тумби приліжкові, стіл з дзеркалом та
стільцем) вартістю 12000 грн.; в кухні-
холодильник АТЛАНТ білого кольору
вартістю 3 500 грн, кухонний куточок
дерев»янний вартістю 700 грн., телевізор
LG чорного кольору вартістю 1200 грн.,
мікрохвильова піч LG білого кольору
вартістю 900 грн.; в коридорі- дерев»яна
шафа на три двері, світло-коричневого
кольору вартістю 3000 грн.; у ванній
кімнаті- водонагрівач білого кольору
вартістю 800 грн.; автомобіль DAEWOO LANOS (ЗАЗ
TF699P), сірого кольору, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1.

В заяві про забезпечення позову вказує,
що знаходився в зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_3 Анатоліївеною з 05.09.1998 року до
17.06.2013 року. В період шлюбу вони за
спільні кошти придбали вказане майно
та спірний автомобіль DAEWOO LANOS (ЗАЗ TF699P),
сірого кольору, 2007 року випуску,
державний номер НОМЕР_1. Автомобіль
зареєстровано за матір»ю дружини -
ОСОБА_1,

Ухвалою Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 19 червня
2014 року частково задоволено заяву
ОСОБА_2 про забезпечення позову.
Накладено арешт на автомобіль ЗАЗ TF699P,
держ.номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2,
зареєстрований на ім"я ОСОБА_1. В іншій
частині відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати ухвалу в
частині накладання арешту на вказаний
автомобіль, зареєстрований на її ім'я. В
іншій частині ухвалу залишити без змін.
В обгрунтування апеляційної скарги
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що заява позивача про
забезпечення позову не містить жодних
обґрунтувань щодо відсутності
гарантій виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог. Зазначає,
що суд в порушення норм матеріального
права вжив заходи забезпечення позову
на майно власником якого є особа, яка не
має ніякого відношення до майна
подружжя. Посилається на те, що суд не
врахував її інтереси та наклавши
арешт на автомобіль, порушив її права,
так як автомобіль використовується
нею для здійснення господарської
діяльності з реалізації продукції
виробництва власного господарства на
ринках Харківської області. Накладення
арешту на її транспортний засіб може
нанести збитки її сім»ї, оскільки
використання транспортного засобу для
господарських потреб є єдиним способом
заробітку, інших доходів вона не має.

ОСОБА_2 вказану ухвалу не
оскаржив.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про день та місце
розгляду справи, у судове засідання
апеляційного суду не з»явилися. Від
ОСОБА_1 надійшла до суду заява про
розгляд справи у її відсутності. Від
ОСОБА_2 ніяких заяв не надійшло.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України
апеляційний суд відкладає розгляд
справи в разі неявки у судове засідання
особи, яка бере участь у справі, щодо
якої немає відомостей про вручення їй
судової повістки, або за її
клопотанням, коли повідомлені нею
причини неявки буде визнано судом
поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Враховуючи скорочені строки
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду, судова колегія знаходить
можливим розглянути справу у
відсутності сторін, так як вони
належним чином повідомлені про час і
місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Матеріали справи свідчать, що в
провадженні Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про
визнання права спільної сумісної
власності на майно, в тому числі на
автомобіль ЗАЗ TF699P (DAEWOO LANOS ) держ.номер
НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2, сірого кольору,
зареєстрований на ім"я ОСОБА_1.

Заявник просить з метою
забезпечення позову накласти арешт на
вказаний автомобіль оскільки вважає,
що відповідачі до вирішення справи по
суті можуть продати автомобіль.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на спірний автомобіль, суд
першої інстанції виходив з того, що
невжиття заходів забезпечення позову
може зробити неможливим виконання
рішення суду.

Судова колегія частково
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Згідно ч. З ст. 151 ЩІК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити і зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно п. 2 ч.І ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується накладенням
арешту, забороною вчиняти певні дії.
Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.2006 року
№9 "Про застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ про забезпечення
позову» роз»яснино, що розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. При встановленні
зазначеного слід враховувати, що вжиті
заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності фізичної
особи, яка здійснює таку діяльність.
Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв»язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад обмеження
можливості господарюючого суб»єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді може призвести до
незворотних наслідків.

З апеляційної скарги вбачається, що
транспортний засіб на який було
накладено судом з ціллю забезпечення
позову арешт, є приватною власністю
ОСОБА_1, та використовується нею для
здійснення господарської діяльності з
реалізації продукції виробництва
власного господарства на ринках
Харківської області. Суд першої
інстанції розглядає дану справу понад
дев'ять місяців, термін слухання справи
ще може бути продовженим. У такому
випадку дії суду щодо накладення
арешту на транспортний засіб Апелянта,
можуть нанести збитки сім»ї апелянта,
оскільки використання транспортного
засобу для господарських потреб є
єдиним способом їх заробітку, інших
доходів вона не має. Зазначене не
спростовано ОСОБА_2

За таких обставин судова колегія
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольняє
частково. Ухвалу суду першої інстанції
змінює, заборонивши ОСОБА_1 вчиняти дії
по відчуженню спірного автомобілю ЗАЗ
TF699P, держ.номер НОМЕР_3. В іншій частині
вказану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 2 ст.
307, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Ухвалу Лозівського міськрайонного
суду м. Харкова від 19 червня 2014 року
змінити, заборонити ОСОБА_1 вчиняти дії
по відчуженню автомобілю ЗАЗ TF699P,
держ.номер НОМЕР_3, кузов НОМЕР_2,
зареєстрований на ім"я ОСОБА_1 .

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту її
проголошення, оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ:
СУДДІ: