Справа № 191/6010/13-ц
Провадження № 2/191/412/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської
Т.В.

при секретарі -Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Друга
Синельниківська державна нотаріальна
контора про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
вищевказаним позовними вимогами, які в
подальшому уточнила, мотивуючи їх тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її сестра -
ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася
спадщина у вигляді житлового будинку з
надвірними будівлями, що розташований
по АДРЕСА_1, який належав їй на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом АВА № 295027 від 05.04.1999р. яке було
зареєстроване 24 квітня 1999р.
Синельниківським БТІ в реєстровій
книзі № 9, реєстровий № 1242. Після своєї
смерті ОСОБА_4 залишила заповіт (від
26.05.2009р.) на її ім'я, яким заповідала все
своє майно, права та обов'язки що
належали їй на день смерті їй ОСОБА_1. В
2012 році вона звернулася з заявою про
прийняття спадщини до Другої
Синельниківської державної
нотаріальної контори, однак 26
листопада 2013 року вона отримала
постанову № 02-31/1862 про відмову у
вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з
тим, що є інший спадкоємець. Відповідно
до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України,
способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.
Згідно із вимогами ч.1 ст. 328 ЦК України,
право власності забувається на
підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи. Згідно з
вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець
який постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦКУ, він не
заявив про відмову від неї. На час
смерті сестри вони мешкали разом з нею,
тому що вона була інвалідом першої
групи і потребувала постійного
догляду, що підтверджується довідкою
про її інвалідність та рішенням
виконкому Іларіонівської селищної
ради від 20 жовтня 1999 року, яким її було
призначено піклувальником сестри за
якою вона доглядала до її смерті.
Відповідач ніякої допомоги в той час
спадкодавцеві не надавав і не
пропонував і навіть не відвідував. Під
час попереднього судового засідання їй
стало відомо, що відповідач по справі -
ОСОБА_2, 13 травня 2013 року отримала
свідоцтво про право на спадщину за
законом на 1/3 частку житлового будинку
АДРЕСА_1, після смерті їхньої матері
ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. З
приводу цього, а також враховуючи, що
інша частина будинку була успадкована
ОСОБА_4, яка в подальшому склала заповіт
(від 26.05.2009р.) на все своє майно на її
користь, то відповідно 2/3 частини
зазначеного будинку в порядку
спадкування за заповітом має належати
їй. З цих підстав вона змушена
звернутися до суду для визнання за нею
права власності в порядку спадкування
за заповітом відповідно до ст. 1268 ЦКУ на
спадкове майно, що залишилося по смерті
сестри - ОСОБА_4 , а саме 2/3 частини
житлового будинку із надвірними
будівлями по АДРЕСА_1.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право
власності за заповітом після смерті
ОСОБА_4 на 2/3 частини житлового будинку
загальною площею 50,6 кв. м., житловою 28,2
кв. м. з надвірними побудовами АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та
її представник уточнені позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, пояснили
обставини справи таким чином як вони
викладені вище. Також позивач пояснила,
що її сестра ОСОБА_4 після смерті матері
ОСОБА_5 прийняла 2/3 частини житлового
будинку, оскільки вона відмовилась від
своєї 1/3 частки на користь ОСОБА_4

Відповідачка в судовому
засіданні проти уточнених позовних
вимог не заперечувала. Пояснила, що з
заповітом ОСОБА_4, яка заповідала своє
майно ОСОБА_1, згодна. На час складання
заповіту ОСОБА_4 належало лише 2/3
частини житлового будинку із
спорудами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
пояснив, що проживає по сусідству з
ОСОБА_1 Позивачка в основному одна
доглядала житловий будинок з 1999 року, а
відповідачка приїжджала до позивачки в
гості.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
пояснила, що ОСОБА_1 постійно жила в
будинку АДРЕСА_1, доглядала сестру
ОСОБА_4. Позивачка постійно доглядала
цей будинок.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснила, що позивачка постійно живе
АДРЕСА_1, доглядала за сестрою ОСОБА_4.
Відповідачку вона ні разу не бачила
АДРЕСА_1.

Суд, заслухавши пояснення позивача та
її представника, відповідача, свідків,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх в сукупності, встановив
наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5.
Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.
Спадкоємцями першої черги за законом є
її діти ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка
зверталась до нотаріуса із заявою про
видачу спадщини. ОСОБА_1 від своєї 1/3
частки в спадковому майні відмовилась
на користь ОСОБА_4, тобто ОСОБА_4
прийняла 2/3 частки житлового будинку,
що не заперечувалось сторонами. Але,
05.04.1999 року державний нотаріус Другої
Синельниківської держнотконтори видав
ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину
за законом після смерті ОСОБА_5 на весь
житловий будинок АДРЕСА_1 суду від
29.10.2003 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа:
ОСОБА_1 дане свідоцтво про право на
спадщину за законом було визнано
частково недійсним. 13.05.2013 року
державний нотаріус Другої
Синельниківської держнотконтори на
підставі рішення суду від 29.10.2003 року
видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на
спадщину за законом на 1/3 частку
спадкового майна померлої ОСОБА_5, а
саме, житлового будинку АДРЕСА_1. 26.05.2009
року ОСОБА_4 заповіла все своє майно,
яке буде належати їй на день її смерті,
ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Після її смерті відкрилася спадщина на
2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1.
Спадкоємцем за заповітом є її сестра
позивач ОСОБА_1, яка звернулася до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини. Але, постановою державного
нотаріуса Другої Синельниківської
держнотконтори позивачеві було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом в цілій
частині після смерті ОСОБА_4, оскільки є
інший спадкоємець.

Згідно ст.. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1236 ЦК України
заповідач має право охопити заповітом
права та обов'язки, які йому належать на
момент складення заповіту, а також ті
права та обов'язки, які можуть йому
належати у майбутньому. Заповідач має
право скласти заповіт щодо усієї
спадщини або її частини.

Отже, в ході судового розгляду
було встановлено, що предметом спору є
спадкове майно у вигляді 2/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Оскільки
спадкоємець ОСОБА_4 після смерті матері
ОСОБА_5 успадкувала 2/3 частини даного
житлового будинку та рішенням суду від
29.10.2003 року за позовом іншого
спадкоємця ОСОБА_2 після смерті матері
ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину
за законом, виданого ОСОБА_4 в 1999 році на
весь будинок, було визнано частково
недійсним, тобто ОСОБА_2 було
присуджено 1/3 частку житлового будинку,
то на час складання заповіту в 2009 році
ОСОБА_4 їй відповідно належало 2/3
частини даного житлового будинку. У
зв'язку з цим після спадкодавця ОСОБА_4
до спадкоємця ОСОБА_1 за заповітом
перейшло право власності на 2/3 частини
даного житлового будинку.

Показаннями свідків не були
спростовані встановлені в судовому
засіданні обставини справи, якими
позивач обґрунтовував свої уточнені
позовні вимоги.

Таким чином, суд вважає за
необхідне позовні вимоги задовольнити
як законні, обґрунтовані належним
чином та підтверджені документально.

Крім того, суд згідно ст.. 88 ЦПК
України вважає необхідним стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 660 грн. 60 коп., яка становить
вартість 2/3 частини житлового будинку.

На підставі викладеного, та ст. ст.
1216, 1218, 1236 ЦК України, керуючись ст.. ст..
10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на 2/3 частини житлового
будинку загальною площею 50,6 кв.м.,
житловою 28,2 кв.м. з господарськими
будівлями і спорудами, розташованого
на земельній ділянці 1317 кв.м. за адресою
: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
заповітом, після смерті ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки ст..Приморка Неклинівського
району Ростовської області,
ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, на
користь ОСОБА_1 судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 660 грн.
60 коп.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення рішення,
а особами, які не були присутні під час
проголошення рішення - протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т. В. Прижигалінська