Справа № 515/1871/14-ц
Провадження 2-з/515/2244/14
Татарбунарський районний суд Одеської
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Суддя
Татарбунарського районного суду
Одеської області Чебан А.П.,
розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення доказів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з заявою
про забезпечення доказів.

Ухвалою Татарбунарського районного
суду Одеської області від 25 липня 2014
року вказана заява залишена без руху,
оскільки подана без дотримання вимог,
передбачених ст.119 ЦПК України.

Вказана ухвала суду була надіслана
позивачці з наданням строку для
усунення недоліків в заяві, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання нею ухвали суду. Ухвалу було
надіслано на адресу, яка була вказана
позивачкою в заяві.

Як вбачається з поштового
повідомлення, позивачка за зазначеною
адресою не проживає, натомість не
надала суду нову адресу свого
перебування. Таким чином, протягом
встановленого законом строку
позивачка не виконала вимоги суду.

Цивільне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України,
Цивільного процесуального кодексу
України, законів України від 23 червня
2005 року № 2709-ІV "Про міжнародне приватне
право", від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини", а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, та положень
інших законів, нормативно-правових
актів, чинних на час вчинення окремих
процесуальних дій, розгляду і
вирішення справи. Конвенція "Про захист
прав людини і основоположних свобод" та
Протоколи до неї є складовою
національного законодавства України.

Порядок звернення до суду за судовим
захистом урегульований Цивільним
процесуальним кодексом України.
Подання позовної заяви має відбуватись
з дотриманням певних умов.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

З цього приводу прецедентними є
рішення Європейського суду з прав
людини у справах "Осман проти
Сполученого королівства" від 28.10.1998
року та "Круз проти Польщі" від 19 червня
2001 року.

Зважаючи на те, що позивачка не
виконала вимоги, визначені ст.ст.119 і 120
ЦПК України, не сплатила судовий збір,
тому заява вважається неподаною і
підлягає поверненню позивачці,
відповідно з вимогами ч.2 ст.121 ЦПК
України.

Суд роз'яснює позивачці, що дана ухвала
не перешкоджає подальшому провадженню
у справі та після усунення недоліків
заяви ОСОБА_1 може звернутись до суду в
загальному порядку повторно.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,
вважати не поданою та повернути
позивачці.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
протягом 5 днів з дня її проголошення, а
особою, без участі якої було
постановлено ухвалу протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Чебан