Справа № 461/7780/13
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/783/2577/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категоріясправи:27
19 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
головуючого - судді Цяцяка Р.П.,
суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
при секретарі Ясиновській Я.М.,
за участю позивачки ОСОБА_3;
Жарського І.Р. - представника ПАТ
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 23 січня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства „Комерційний
банк „ПриватБанк" (в подальшому -
„Банк"), у якому просила суд: 1) визнати
дії Банку по збільшенню процентної
ставки по Кредитному договору від
31.05.2007 року неправомірними; 2) визнати
нікчемним п. 2.3.1 Кредитного договору
від 31.05.2007 року; 3) зобов'язати Банк
повернути їй переплату у розмірі 1 133
доларів США 23 центів; 4) стягнути з Банку
на її користь 87 доларів США процентів,
судові витрати по справі, а також 10 000
грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим,
що 31.05.2007 року між вище згаданими
сторонами даного спору було укладено
Кредитний договір, відповідно до умов
якого позивачка отримала кредит у
розмірі 11 385 доларів США 82 центів для
купівлі автомобіля з щомісячною
виплатою 119 доларів США 52 центів. 07.05.2009
року від касира Банку вона довідалася,
що процентна ставка за її кредитом
підвищена та рекомендована до сплати
суми становить 210 доларів США 34 центів.
Стверджувала, що Банк про підвищення
процентної ставки за кредитом її не
повідомляв. Згідно проведених нею
розрахунків станом на березень 2011 року
вона переплатила 1 133 доларів США 23
центів. Крім цього, вище наведеними
діями Банку їй було завдано моральної
шкоди, яку вона оцінює у розмірі 10 000
грн. (а.с. 2-7).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні
вище згаданого позову відмовлено (а.с.
89-91) і позивачка це рішення оскаржила у
апеляційному порядку.

Апелянт просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги, покликаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення норм
матеріального права.

При цьому доводи апеляційної скарги
фактично дослівно повторюють доводи
позовної заяви (а.с. 97-101).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
апелянта на підтримання доводів
апеляційної скарги та заперечення цих
доводів зі сторони представника Банку,
перевіривши матеріали справи та
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, а також
оглянувши в судовому засіданні
матеріали цивільної справи
Галицького районного суду м. Львова №
2/1304/198/2012 за аналогічним позовом ОСОБА_3
до ПАТ „КБ „ПриватБанк" (в подальшому -
„справа № 2/1304/198/2012"), колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Частиною 2 ст. 295 ЦПК України
встановлено, що в апеляційній скарзі
мають бути зазначені в чому полягає
незаконність і (або) необгрунтованість
рішення або ухвали (неповнота
встановлення обставин, які мають
значення для справи, та (або)
неправильність установлення обставин,
які мають значення для справи,
внаслідок необгрунтованої відмови у
прийнятті доказів, неправильного їх
дослідження чи оцінки, неподання
доказів з поважних причин та (або)
неправильне визначення відповідно до
встановлених судом обставин
правовідносин); нові обставини, що
підлягають встановленню, докази,
підлягають дослідженню чи оцінці,
обгрунтування поважності причин
неподання доказів до суду першої
інстанції, заперечення проти доказів,
використаних судом першої інстанції
(п.п. 5 і 6).

Однак, як вже зазначалося вище, доводи
апеляційної скарги фактично дослівно
повторюють доводи позовної заяви і не
містять доводів стосовно того, в чому
саме полягає незаконність або
необгрунтованість оскаржуваного
рішення, а також посилань на нові
обставини, що підлягають встановленню,
та на докази, які підлягають
дослідженню чи оцінці, а також
заперечень проти доказів, використаних
судом першої інстанції

Як вірно було встановлено судом,
підвищення процентної ставки за
кредитним договором дійсно мало місце,
однак з 01.11.2008 року: у відповідності до
п. 2.3.1 Кредитного договору і до набрання
чинності Законом України „Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо заборони банкам
змінювати умови договору банківського
вкладу та кредитного договору в
односторонньому порядку", який набрав
чинності з 09 січня 2009 року, але
зворотньої дії в часі не має, про що і
було Банком повідомлено позивачку
належним чином листом від 10 жовтня 2008
року (арк. 116, 117 справи № 2/1304/198/2012).

Листом Банку від 02 червня 2009 року (на
який посилається позивачка в
обгрунтування своїх позовних вимог) її
було повідомлено про те, що Банком було
„прийнято рішення не підвищувати
відсоткові ставки за валютними
кредитами з 02.03.2009 року" (а.с. 17).

В той же час, позивачкою не було подано
до суду будь-яких належних і допустимих
доказів про те, що після підвищення
відсоткової ставки за Кредитним
договором з 01.11.2008 року таке підвищення
відсоткової ставки також мало місце і
після 02.03.2009 року (чи після 09.01.2009 року - з
часу надрання чинності вище згаданого
Закону України „Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку"), а відтак її доводи про таке
підвищення до уваги прийматися не
можуть.

За вище наведених обставин, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для його скасування відсутні
і апеляційну скаргу на нього, яка не
спростовує висновків рішення суду,
слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити та залишити рішення
Галицького районного суду м. Львова від
23 січня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: