Дата документу 12.08.2014
Справа № 334/506/13- ц
Провадження № 2/334/28/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року Ленінський районний
суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Колесник
С.Г.

при секретарі Манюхіні
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Запоріжжі цивільну
справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ
«Приватбанк» про визнання недійсним
кредитного договору

встановив:

Банк звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, вказавши в
позовній заяві, що 09.10.2007 р. між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк «ПриватБанк», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк»
(Надалі-Банк), і відповідачем був
укладений договір б/н. Договір
складається з Заяви позичальника, Умов
надання банківських послуг, а також
Тарифів банку. Відповідачу був наданий
кредит у вигляді встановлення
кредитного ліміту на платіжну картку в
сумі 7 000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 36 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Однак, ОСОБА_1 взяті на себе обов'язки,
щодо виконання умов договору, не
виконував, у зв'язку з чим станом на
30.11.2012 р. має заборгованість за
кредитним договором в сумі 32154,01 грн., що
складається з наступного: 8526,82 грн. -
заборгованість за кредитом; 18191,29 грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом; 3666,61 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1 519,24 грн. - штраф
(процентна складова).

Позивач просив стягнути на свою
користь з відповідача заборгованість
за кредитним договором в сумі 32154,01 грн.,
а також витрати по сплаті судового
збору в сумі 321,54 грн.

В судовому засіданні позивач збільшив
позовні вимоги та просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитним договором на 28.03.2014 р. в
розмірі 42188,64 грн., а також витрати по
сплаті судового збору в сумі 421,89 грн.

Під час слухання справи
відповідачем ОСОБА_1 подано зустрічну
позовну заяву про визнання договору
від 09.10.2007 року № б/н, укладеного між ним
та Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»
недійсним, через те, що жодного
договору з банком він не укладав і не
підписував.

Представник Банку в судовому
засіданні позов підтримав, наполягає
на задоволенні позовних вимог за
мотивами, вказаними в позовній заяві,
проти зустрічної позовної заяви
заперечує, бо вважає, що є достатньо
доказів, які свідчать , що карткою
користується саме ОСОБА_1, про свідчить
зняття та поповнення коштів на картку
та активізації її з номеру , який
належить ОСОБА_1

Відповідач та його представник в
судовому засіданні проти позову
заперечували та пояснили суду, що
ОСОБА_1 до ЗАТ КБ «ПриватБанк» щодо
отримання кредиту не звертався, не
укладав ніяких кредитних договорів, не
надав ніяких документів та не
підписував будь яких документів у ЗАТ
КБ «ПриватБанк». На підставі отриманих
висновків судово-почеркознавчої
експертизи, встановлено, що підпис в
заяві позичальника від імені ОСОБА_1
виконаний не ОСОБА_1 а іншою особою,

Просять в задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» відмовити, задовольнивши
позовні вимоги ОСОБА_1 та стягнути з
відповідача на користь позивача судові
витрати, пов'язані з проведенням
судової почеркознавчої експертизи, в
сумі 900,48 коп. та сплачену суму судового
збору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, оцінивши
та дослідивши у сукупності докази у
справі, суд приходить до наступних
висновків.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень. Суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі. Суд надав рівні можливості
сторонам у наданні доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити відсотки.

З матеріалів справи вбачається, що
09.10.2007 р. між Закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«ПриватБанк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «ПриватБанк», і
ОСОБА_1 був укладений договір б/н.
Договір складається з Заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Тарифів банку. Відповідачу
був наданий кредит у вигляді
встановлення кредитного ліміту на
платіжну картку в сумі 7 000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом, з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Станом на 28.03.2014 р. відповідач має
заборгованість за кредитним договором
в сумі 42188,87 грн., що складається з
наступного: 8526,87 грн. - заборгованість
за кредитом; 26383,77 грн. - заборгованість
за відсотками за користування
кредитом; 5030,93 грн. - заборгованість по
комісії за користування кредитом; 500
грн. - штраф (фіксована частина); 1 747,07
грн. - штраф (процентна складова).

За клопотанням відповідача та його
представника ухвалою суду від 24.03.2014 р.
була призначена судова почеркознавча
експертиза.

ОСОБА_1 було сплачено 900 грн. 48 коп. за
проведення судової почеркознавчої
експертизи, що підтверджується
квитанцією про сплату №11798466 від 18.10.2013
р.

Згідно висновку експерта Д/№168 від
29.05.2014 р. встановлено, що підпис в графі
«Підпис» у Заяві (заповнюється
Клієнтом) від 05.10.2007 р. на отримання
кредитного ліміту у сумі 5000 грн. в
Закритому акціонерному товаристві
комерційний банк «ПриватБанк»
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні данні, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці данні
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема
звуко-відеозаписів, висновків
експертів.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Частиною 3 статті 203 ЦК України, яка
визначає загальні умови, додержання
яких необхідно для чинності правочину,
в тому числі волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені першою - третьою, п'ятою
та шостою ст.203 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). В такому разі визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається внаслідок чого є
нікчемним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.216 ЦК України
недійний правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю.

Таким чином, в судовому засіданні
знайшли підтвердження доводи
відповідача та його представника щодо
того, що відповідач не укладав з
позивачем спірного договору та не
підписував його, не отримував від
позивача грошових коштів, а позивачем
не надано суду будь - яких доказів на
підтвердження укладення спірного
кредитного договору саме з ОСОБА_1

Щодо посилань представника банку на
те, що висновки експертизи у даній
справі повинні бути оцінені поряд з
іншими доказами, то суд з ними не
погоджується, бо інших доказів, які б
підтверджували, що саме ОСОБА_1
отримав кредитну картку
«Універсальна» та грошові кошти не
надано, бо в заяві (на оборотній
стороні) відсутня дата її отримання, а
підпис виконаний не ОСОБА_1 Що
стосується всього тексту заяви, то в
судовому засіданні представником
банку не заперечувалось, що вона могла
бути заповнена представником банку.

Наявність даних про рух грошових
коштів по рахунку кредитної карти не
свідчить, що картка використовувалась
ОСОБА_1, бо жодного доказу отримання ним
коштів будь-то чеку або відеоданих з
банкомату не надано, а тому є лише
припущенням позивача .

Також суд не приймає в якості
належного доказу копії грошових
переказів, які начебто підписані
ОСОБА_1, бо спеціальних знань, які б
дозволили суду ідентифікувати наявний
в неякісній копії підпис, суд не має. А
крім того, слід зауважити, що питання
про призначення судово-почеркознавчої
експертизи у справі тривало певний час
з 28 серпня 2013 року по 24.03.2014 року, але
представниками позивача за цей час
жодного додаткового питання експерту
задано не було , як і не було надано
будь-яких додаткових документів для
дослідження.

Крім того, в якості доказу в
обґрунтування позову представник
Банку надав до суду скріншоти з
банківських програмних комплексів
«Приват48+» та «Приват24», пославшись на
роз'яснення терміну, (згідно Вікіпедії)
- як зображення , отримане комп'ютером і
відображає в точності те, що бачить
користувач на екрані монітору чи
іншого візуального приладу, що
виходячи з положень ст..ст. 57,64,65 ЦПК
України є речовим доказом, а не
документом.

Виходячи з вимог, які
пред'являються до доказів, що вимагають
використання технічних засобів при їх
виготовленні та відтворенні, ці докази
можуть бути покладені в основу
судового рішення за умов, що: відоме
джерело виготовлення цих матеріалів;
відомий час виготовлення цих
матеріалів; ці матеріали були
виготовлені загальноприйнятим
способом або способом, про який
домовилися особи, які виготовили їх; ці
матеріали до їх подання до суду
зберігалися належним чином; ці
матеріали можуть бути надані суду у
доступному для відтворення і
зберігання вигляді.

Представником позивача за
первісним позовом вказаних вимог
закону не дотримано, і окрім печатної
роздруківки зображення з монітору
комп'ютера із поміткою з оригіналом
згідно, інших даних не надано, в
зв'язку з чим суд позбавлений
можливості відтворити та
безпосередньо дослідити надані докази.

З огляду на те, що обставини справи, які
за законом можуть бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть бути підтверджені іншими
засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК
України), суд визнає подані позивачем
скріншоти з банківських програмних
комплексів «Приват48+» та «Приват24»,
недопустимим доказом.

Таким чином, що позивачем не надано, а
судом під судового слідства не
встановлено, достатніх доказів про
отримання саме ОСОБА_1, як
позичальником грошових коштів від
позикодавця та здійснення будь - яких
дій на підтвердження укладення
зазначеного договору, а зазначене
свідчить про відсутність
волевиявлення відповідача як
позичальника на укладення спірного
договору, так і на не відповідність
спірного договору вимогам щодо
передбаченої ст.207, ч.2 ст.1055 ЦК України
письмової форми договору.

Відсутність підпису ОСОБА_1 в заяві
позичальника, підтверджує доведеність
факту не отримання відповідачем
грошових коштів та вказує на те, що
кредитний договір б/н від 05.10.2007 року
фактично є неукладеним, а відтак у
сторін не виникло прав та обов'язків за
цим договором, а тому є недійсним, в
зв'язку з чим вимоги банку про
стягнення заборгованості не
ґрунтуються на законі і не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Таким
чином, з позивача на користь
відповідача підлягає стягненню судові
витрати, пов'язані з проведенням
судової почеркознавчої експертизи, в
сумі 900,48 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, ст. ст.207, 509, 526, 527, 530, 549-551, 610-612,
629, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати договір від 09.10.2007 року
№ б/н, укладений між ОСОБА_1 та
Публічним акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»
недійсним.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на
користь ОСОБА_1 114,71 грн. сплаченого
судового збору.

Стягнути з ПАТ КБ « Приватбанк»
на користь ОСОБА_1 900,48 коп., як витрати
на проведення судово-почеркознавчої
експертизи.

В задоволенні позову ПАТ КБ
«Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особа, без участі якої
було постановлено рішення, має право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Колесник С. Г.