РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року Черкаський районний
суд Черкаської області у складі:

головуючого судді
Тептюка Є.П.

при секретарі
Кисленко О.М.

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «СК
«Провідна» про відшкодування майнової
та моральної шкоди, заподіяної від
злочину, внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовною заявою, в якій просить
стягнути з в порядку відшкодування
завданої, внаслідок ДТП : з ПАТ «СК
«Провідна» - матеріальної шкоди 15019
грн., з ОСОБА_2 - моральної шкоди 25000,00
грн., витрати на послуги таксі для
доставки потерпілого в суд -724,79 грн.,
судові витрати на правову допомогу у
суді першої та апеляційної інстанції
та даної цивільної справи - 6000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
посилається на те, що 05 травня 2013 року о
16год. 30 хв. по вул. Леніна в с.Нечаївка,
під час виконання маневру розвороту,
ОСОБА_2 керуючи автомобілем ЗАЗ-110307
д.н.з. НОМЕР_1, скоїв зіткнення з
мотоциклом «Лонсін -Л Х-250» д.н.з.НОМЕР_2»
під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого
він отримав тілесні ушкодження у
вигляді відкритого перелому обох
кісток лівої гомілки в нижній третині з
дефектом великогомілкової кістки та
став інвалідом другої групи. Вироком
Черкаського районного суду
відповідача ОСОБА_2 визнано винним за
ч. 2 ст. 286 КК України і призначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення
волі, звільнено від відбуття основного
покарання з випробуванням - іспитовим
строком на 3 роки. Зазначає, що після ДТП
став інвалідом, ОСОБА_2 відмовляється
йому допомагати відновити здоров'я,
проявив байдужість, черствість, в
результаті чого йому завдано моральну
шкоду, яка полягає в тривалих фізичних
стражданнях, втратою здоров'я,
порушенням звичайного режиму життя,
виснаження нервової системи.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
посилаючись на викладене в позовній
заяві.

Відповідач ОСОБА_2 (далі по тексту
відповідач 1) та його представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги визнали частково, посилаючись
на те, що на їхню думку моральна шкода
завдана позивачу не перевищує 10000,00
грн., тому саме в цій частині вони позов
визнають, а матеріальний стан
відповідача 1 унеможливлює виплату
компенсацій в такому розмірі, в якому
бажає позивач.

В судове засідання відповідач ПАТ «СК
«Провідна» (далі по тексту відповідач 2)
не з»явився, однак про розгляд справи
повідомлявся належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Дослідивши та всебічно
проаналізувавши обставини справи в їх
сукупності, оцінивши зібрані по справі
докази виходячи зі свого внутрішнього
переконання, яке ґрунтується на
повному та всебічному дослідженні
обставин справи, суд дійшов висновку
щодо часткового задоволення позову з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 05
травня 2013 року о 16год. 30 хв. по вул.
Леніна в с.Нечаївка, під час виконання
маневру розвороту, ОСОБА_2 керуючи
автомобілем ЗАЗ-110307 д.н.з. НОМЕР_1, скоїв
зіткнення з мотоциклом «Лонсін -Л Х-250»
д.н.з.НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_1,
внаслідок чого він отримав тілесні
ушкодження у вигляді відкритого
перелому обох кісток лівої гомілки в
нижній третині з дефектом
великогомілкової кістки та став
інвалідом другої групи. Вироком
Черкаського районного суду
відповідача ОСОБА_2 визнано винним за
ч. 2 ст. 286 КК України і призначено
покарання у вигляді 5 років позбавлення
волі, звільнено від відбуття основного
покарання з випробуванням - іспитовим
строком на 3 роки. Вирок оскаржувався
лише позивачем по справі, але Ухвалою
Апеляційного суду Черкаської області
07.03.2014 року залишений без змін та набрав
законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно з висновком № 191 від 04.06.2013 року
судово-медичної експертизи, внаслідок
ДТП ОСОБА_1, отримав тілесні ушкодження
у вигляді відкритого перелому обох
кісток лівої гомілки в нижній третині з
дефектом великогомілкової кістки, які
відносяться до тяжкого тілесного
ушкодження.

Відповідно до довідки Міністерства
охорони здоров'я України до акта огляду
МСЕК №347765 позивач є інвалідом ІІ групи
з 07.11.2013 р.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.1187 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право
тощо) володіє транспортним засобом;
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, зокрема, пов'язана з
використанням, зберіганням та
утриманням транспортних засобів;
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Відповідно до полісу № АС/1442369
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів цивільно-правова
відповідальність Відповідача 1
застрахована в ПАТ «СК «Провідна» з
лімітом відповідальності за шкоду
заподіяну життю і здоров'ю 100 000 грн., за
шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн.
строком дії до 01.05.2014 р.

Відповідно до ст.ст. 22 п.п 1, 12 п.п.1 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи і
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

За ст. 23 вказаного Закону, шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою
втратою працездатності потерпілим;
моральна шкода, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких потерпілий -
фізична особа зазнав у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; шкода, пов'язана із смертю
потерпілого.

У зв'язку з лікуванням потерпілого
відшкодовуються обґрунтовані витрати,
пов'язані з доставкою, розміщенням,
утриманням, діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним піклуванням,
лікуванням у домашніх умовах та
придбанням лікарських засобів.
Зазначені в цьому пункті витрати та
необхідність їх здійснення мають бути
підтверджені документально
відповідним закладом охорони здоров'я.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
підставою для визначення розміру
матеріальної шкоди на загальну суму
15019,00 грн. стали: квитанції, фіскальні
чеки , рахунки-фактури, виписки з
медичної картки, які також зазначені як
докази на підтвердження заявлених
позовних вимог позивачем у позовній
заяві.

Зазначені позивачем квитанції,
фіскальні чеки , рахунки-фактури щодо
понесених витрат на придбання
лікарських препаратів та наборів
імплантатів доведені належним чином.

Тобто, квитанції товарні чеки на суму
15019,00 грн. грн. є письмовими доказами, що
відповідають положенням ч. 2 ст. 57 ЦПК
України.

Будь - яких доказів на їх спростування
відповідачами не подано.

Судом враховано в якості належних та
допустимих доказів квитанції та чеки,
які мають безпосередній причинний
зв'язок між дорожньо-транспортною
подією та необхідності здійснення
таких витрат.

Так як цивільна відповідальність
відповідача 1 як особи відповідальної
за заподіяну шкоду була застрахована
відповідачем 2, саме відповідач 2 має
обов'язок відшкодувати збитки завдані
відповідачем 1. Такі дії відповідача 2
відповідають меті і здійснення
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності та
діючому законодавству, а саме має
виконати своє зобов'язання передбачене
полісом щодо відшкодування шкоди
нанесеної у зв'язку з ДТП.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 зазначеного
Закону, у зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, які пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням та
реабілітацією потерпілого у
відповідному закладі охорони здоров?я,
медичним піклуванням, лікуванням у
домашніх умовах та купівлею лікарських
препаратів.

У відповідності до п.12.2 ст. 12 Закону
франшиза при відшкодуванні шкоди,
заподіяної життю та/або здоров'ю
потерпілих, не застосовується.

У відповідності до вище викладеного,
вимоги щодо стягнення витрат на
лікування підлягають задоволенню та
стягненню з відповідача 2 на
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 15019,00 грн.

Щодо вимог про стягнення моральної
шкоди суд виходить з наступного.

Доводи про спричинення моральної шкоди
позивач пов'язує з душевними
стражданнями, яких позивач зазнав у
зв'язку з протиправними діями
відповідача 1, те, що внаслідок ДТП він
став інвалідом 2-ї групи, обмежений у
реалізації своїх уподобань і бажань,
порушенні нормальних життєвих
зв'язків, додаткових зусиллях для
організації лікування та свого життя.
Внаслідок завданої тяжкої травми він
неодноразово переніс операції, станом
і на сьогодні проходить тривале
лікування, яке потребує значних коштів.

При вирішенні питання про
відшкодування моральної шкоди, яку
позивач оцінює у 25 000.00 грн., суд
враховує вище викладене, ступінь вини
та, керуючись роз'ясненнями Пленуму
Верховного Суду України, викладеними у
постанові від 31 березня 1995 року № 4
„Про судову практику у справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", (зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року № 5) при
з'ясуванні доказів на підтвердження
факту заподіяння моральних страждань,
дійшов висновку, що сума немайнового
позову завищена, тому позов в частині
відшкодування моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд
також враховує, що отримавши тяжкі
тілесні ушкодження, кожна фізична
особа докладає значних
зусиль, в тому числі і матеріальних, для
відновлення стану здоров'я, які
фактично неможливо довести в суді
належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачем 1 з моменту вчинення ДТП
по сьогодні не було сплачено позивачу
взагалі ніяких коштів на відшкодування
як моральної, так і матеріальної шкоди.

З огляду на викладене, виходячи з засад
розумності, виваженості та
справедливості, суд приходить до
висновку, що внаслідок протиправних
дій з боку відповідача 1 завдану
моральну шкоду може бути відшкодовано
в грошовому еквіваленті сумою в
розмірі 15000,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Щодо відшкодування витрат на правову
допомогу суд зазначає наступне.

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати,
пов'язані з оплатою правової допомоги
адвоката або іншого фахівця в галузі
права, несуть сторони, крім випадків
надання безоплатної правової допомоги;
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, а в адміністративних
справах - суб'єктом владних
повноважень, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні (з 1 січня
2013 року - 1218 грн.*40% = 487,20 грн./год.).

Згідно прибуткового касового ордера №
6 від 04.11.2013 року, адвокатом ОСОБА_3 було
отримано від ОСОБА_1 гонорар у розмірі
6000,00 грн. Враховуючи те, що відповідно
до довідки про обрахунок витрат на
правову допомогу адвокат ОСОБА_3
здійснюючи допомогу ОСОБА_2 під час
розгляду кримінально та цивільної
справи брав участь у судових
засіданнях та з урахуванням часу на
вчинення окремих процесуальних дій
поза судовим засіданням (підготовку
позовної заяви тощо) загальною
тривалістю 27 годин, 27*487=13149,00 грн., то суд
вважає, що витрати на правову в розмірі
6000,00 грн. підлягають стягненню з
відповідача 1, так як заявлені саме в
такій сумі і саме до ОСОБА_2

Крім того, суд вважає за необхідне
стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
243,60 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК
України, ст.ст. 23, 1167, 1187, 1191, 1194 ЦК
України, ст.ст. 22, 24, 28 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Повідна"
в особі Черкаської філії Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Повідна" на користь ОСОБА_1 на
відшкодування матеріальної шкоди суму
у розмірі 15019,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на
відшкодування моральної шкоди суму у
розмірі 15000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати на правову допомогу у
розмірі 6000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
Апеляційного суду Черкаської області
через Черкаський районний суд
Черкаської області шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя: Є. П. Тептюк

повний текст рішення виготовлено та
підписано 08.08.2014 року