Справа № 163/1620/14-ц
Провадження № 2/163/217/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області в складі головуючого - судді
Чишія С.С.

при секретарі Носку А.В.

з участю позивача по первісному позову
ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідача і представника
відповідача по первісному позову
ОСОБА_3,

представників відповідачів по
первісному позову ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третьої особи, що заявляє самостійні
вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Любомль цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Машівської
сільської Ради Любомльського району
про визнання права вла-сності на
нерухоме майно, зустрічним позовом
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до
ОСОБА_1, Машівської сільської Ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно,
позовом третьої особи ОСОБА_6 до ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1,
Машівської сільської Ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

У первісному позові ОСОБА_1 просив
визнати за ним право власності на 1/3
нерухомого майна колишнього
колгоспного двору по АДРЕСА_1 та на 5/36
майна того ж господарства в порядку
спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
його матері ОСОБА_10. Свої вимоги
обґрунтував тим, що спірне майно
відносилось до суспільної категорії
колгоспного двору, членами на 15.04.1991
року якого був сам позивач, його матір
та батько. Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_3,
ОСОБА_9 вибули з колгоспного двору
відповідно у 1976, 1974, 1988 році і втратили
право на частку в майні. Таким чином,
майно двору належало трьом його членам
в рівних частках по 1/3. Після смерті
матері спадкує її частку в майні двору
по заповіту разом із ОСОБА_9 в рівних
частках по 1/2. Його батько ОСОБА_7 та
сестри ОСОБА_8, ОСОБА_3 мають право на
обов'язкову частку, яка з врахуванням
загальної кількості спадкоємців у 9
осіб становитиме 1/54 на кожного. Відтак
на нього і ОСОБА_9 припадатиме по 5/36
майна. У видачі свідоцтво про право на
спадщину за заповітом отримав відмову
нотаріуса, оскільки спірне майно не
було зареєстроване у державних
органах. Однак відомості про
господарство внесені у погосподарські
книги сільської Ради, а раніше чинне
законодавство не вимагало державної
реєстрації. Самочинне будівництво при
технічній інвентаризації не виявлене,
будівлі відповідають державним нормам
і правилам.

У зустрічному позові з врахуванням
уточнень в попередньому засіданні
відповідачі просять визнати за ОСОБА_7
право власності та 19/90 спірного майна,
за ОСОБА_9 - на 17/60 майна, за ОСОБА_8 і
ОСОБА_3 по 1/90 майна, а первісний позов
задовольнити частково, визнавши за
ОСОБА_1 право на 17/60 майна. Вимоги
обґрунтовано тим, що ОСОБА_9 і ОСОБА_6
станом на 15.04.1991 року не втратили право
на частку в майні колгоспного двору,
оскільки вибули з нього менше, ніж за
три роки до цієї дати. Відтак майно
двору належало 5 особам, а спадкування
за заповітом ОСОБА_10 має проводитись
щодо належної їй 1/5 частки. З
врахуванням права на обов'язкову
частку трьох спадкоємців провели
розрахунки часток відповідно до
заявлених вимог.

Третя особа ОСОБА_6 у своєму позові
просить визнати за ним право власності
на 1/5 майна колишнього колгоспного
двору з тих підстав, що вибув з нього у
серпні 1990 року, тим самим зберіг своє
право на частку у майні двору разом з
ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_9 та померлою
матір'ю ОСОБА_10

В судовому засіданні позивач по
первісному позову свої вимоги
підтримав в повному об'ємі, зустрічний
позов визнав частково, позов третьої
особи не визнав.

Відповідачі свій зустрічний позов
підтримали в повному об'ємі, первісний
позов визнали частково, позов третьої
особи визнали повністю.

Третя особа свій позов підтримав,
первісний та зустрічний позови визнав
частково.

В судовому засіданні особи, що беруть
участь в справі, дали пояснення, в яких
кожен підтримав викладені в позовних
заявах фактичні обставини.

Аналізом доказів по справі суд
встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_3 є рідними братами і сестрами та
дітьми ОСОБА_7 і ОСОБА_10, що стверджено
відповідними свідоцтвами про
народження і сторонами не оспорюється.

Згідно з відомостями
погосподарських книг Машівської
сільської Ради Любомльського району
Волинської області за 1986-1995 роки у селі
Машів зареєстровано колгоспний двір,
головою якого була ОСОБА_10

Довідками Машівської сільської
Ради стверджено, що колгоспний двір
розташований у АДРЕСА_1.

З погосподарських книг та довідок
Машівської сільської Ради вбачається,
що станом на 15.04.1991 року членами
колгоспного двору були ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_1 З двору вибули ОСОБА_9 у місто
Феодосія 16.08.1988 року, ОСОБА_6 - 25.08.1990
року.

За відомостями погосподарських
книг двір мав житловий будинок 1974 року
побудови та сарай 1977 року побудови.

Згідно із технічним паспортом на
спірне домоволодіння до нього входять
житловий будинок з прибудовою і сарай
1973 року загальною вартістю 71735 гривень,
два сараї, гараж, навіс, вбиральню 1991
року побудови загальною вартістю 17844
гривні, огорожу 2012 року побудови
вартістю 29740 гривень.

Згідно із свідоцтвом серії НОМЕР_1
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Довідкою Машівської сільської
Ради стверджено, що у померлої ОСОБА_10 є
9 спадкоємців, в тому числі, сторони
даної справи.

Згідно із заповітом ОСОБА_10,
посвідченим 2011 року Машівською
сільською Радою, вона заповіла
належний їй будинок ОСОБА_1 і ОСОБА_9 по ?
частки кожному.

З наведених доказів суд приходить
до висновку, що станом на 15.04.1991 року
спірне господарство відносилось до
суспільної категорії колгоспного
двору, а його членами були ОСОБА_10,
ОСОБА_7, ОСОБА_1

Згідно із ст.120 ЦК України в редакції
від 18.07.1963 року(далі ЦК України 1963 року)
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.

Згідно із ч.2 ст.123 ЦК України 1963
року розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних.

Статтею 126 ЦК України 1963 року
встановлено, що працездатний член
колгоспного двору втрачає право на
частку в майні двору, якщо він не менше
трьох років підряд не брав участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору.

Враховуючи такі положення закону
і проаналізовані докази, суд вважає, що
на момент припинення колгоспного
двору(15.04.1991 року) право на частку в його
майні мали члени двору ОСОБА_10, ОСОБА_7,
ОСОБА_1, а також ОСОБА_9 і ОСОБА_6, які
вибули з нього до збігу трирічного
строку. При цьому двоє останніх таке
право мали на майно, що існувало на час
залишення ними колгоспного двору: на
будинок з прибудовою та сарай(Б-1) 1973
року побудови.

При цьому суд вважає, що посилання
сторони первісного позивача на пропуск
відповідачами і третьою особою строку
позовної давності щодо цієї частини
майна є безпідставним.

Саме по собі припинення статусу
спірного майна як колгоспного двору
станом на 15.04.1991 року не припиняло права
на частку в його майні ОСОБА_9 і ОСОБА_6

В подальшому і по даний час жоден із
членів двору, в тому числі, позивач
ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_7 і
спадкодавець ОСОБА_10, не зареєстрували
своїх прав на нерухоме майно.

На момент виникнення спірних
відносин(1991 рік) чинне на той час
законодавство не вимагало реєстрації
житлових будинків в сільських
населених пунктах.

Позов як ОСОБА_1, так і іншими особами в
даній справі заявлено не про
витребування частки, а про визнання
права власності, в тому числі, в порядку
спадкування.

Згідно із п.37 постанови Пленуму ВССУ з
розгляду цивільних і кримінальних
справи від 07.02.2014 року №5 «З урахуванням
положень частини першої статті 15 та
статті 392 ЦК власник майна має право
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності. Виходячи зі змісту
наведених норм права, потреба в такому
способі захисту права власності
виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється, а не в
тому разі, коли цими особами не
виконується відповідне рішення суду,
ухвалене раніше. Оскільки позови про
визнання права власності, що
пред'явлені на підставі статті 392 ЦК,
пов'язані з невизначеністю відносин
права власності позивача щодо свого
майна, то на ці позови не поширюються
правила про позовну давність.»

Отже, відповідно чинного на 1991 рік
законодавства члени колгоспного двору,
що вибули з нього до збігу
встановленого ст.126 ЦК України 1963 року
трирічного строку, набули право
власності на рівну частку з іншими
членами двору, що залишились в ньому
проживати.

Решта майна двору 1991 року
побудови на момент припинення його
статусу як колгоспного належало на
праві спільної власності членам двору
ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_1

Отже, частина майна колгоспного двору
має ділитись між п'ятьма особами,
частина - між трьома особами. Така
обставина впливатиме на розмір часток
при спадкуванні, тому суд вважає
необхідним провести визначення і
розрахунок таких часток провести
окремо щодо кожного виду майна.

При цьому суд бере до уваги
визнаний всіма сторонами і
підтверджений довідкою Машівської
сільської Ради та заявами нотаріусу
факт того, що по закону у ОСОБА_10 є 9
спадкоємців, а прийняли спадщину
ОСОБА_1, ОСОБА_7 в порядку ч.3 ст.1268 ЦК
України, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3 в
порядку ст.1269 ЦК України.

Спадкування частки ОСОБА_10 в
майні двору здійснюватиметься в
порядку ст.ст.1233-1236 ЦК України по
заповіту спадкоємцями ОСОБА_1 і ОСОБА_9,
а ОСОБА_7, як непрацездатний вдівець, та
ОСОБА_8 і ОСОБА_3, як непрацездатні
повнолітні діти спадкоємця, згідно із
ст.1241 ЦК України мають право на
обов'язкову частку.

Розмір часток при поділі і
спадкуванні частини майна з розрахунку
п'яти власників буде таким.

ОСОБА_6 має право на 1/5 майна.

Розмір обов'язкової частки, на яку
мають право ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_3,
становитиме 1/5 : 9 :2 = 1/90 або на трьох осіб
1/30.

Для спадкування за заповітом
залишається 1/5 - 1/30 = 1/6 належного ОСОБА_10
майна або по 1/12 на кожного спадкоємця.

Отже, ОСОБА_7 в цій частині
спадкового майна належатиме 1/5 + 1/90 = 19/90,
ОСОБА_1 і ОСОБА_9 по 1/5 + 1/12 = 17/60 майна.

При визначені часток і
спадкування решти майна щодо трьох
співвласників розрахунок буде таким.

Обов'язкова частка у спадковому
майні становитиме 1/3 : 9 : 2 = 1/54 кожному
спадкоємцю, що має на неї право, а на
трьох осіб припадатиме 1/18 спірного
майна.

Розмір частки, що
спадкуватиметься по заповіту,
становитиме: 1/3 - 1/18 = 5/18 спірного майна.

На кожного із спадкоємців по
заповіту припадатиме 5/18 : 2 = 5/36 майна.

Таким чином, ОСОБА_7 належить 1/3 +
1/54 = 19/54 частки від цього спірного майна;
ОСОБА_1 - 1/3 + 5/36 = 17/36 майна, ОСОБА_9 - 5/36
майна, ОСОБА_8 і ОСОБА_3 - по 1/54 спірного
майна.

Крім розрахованих часток майна, згідно
із технічним паспортом на
домоволодіння має огорожу 2012 року
побудови вартістю 29740 гривень.

На час побудови огорожі в будинку
проживали ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_1 Під
час розгляду даної справи жодна із
сторін не навела переконливих доказів
виключно своєї участі в будівництві
цієї частини майна. З огляду на
положення ст.ст.186, 331 ЦК України суд
вважає наявними підстави для визнання
цієї частини майна спільною сумісною
власністю ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_1 в
рівних частках.

Відтак спадкування належної ОСОБА_10
частки 1/3 слід визначити таким чином.

Обов'язкова частка становитиме 1/2 : 9 : 2 =
1/36(на трьох спадкоємців припадає 1/12). До
спадкування за заповітом лишається 1/2 -
1/12 = 5/12 або по 5/24 кожному спадкоємцю.

Розмір часток складатиме: у ОСОБА_7 - 1/2 +
1/36 = 19/36, у ОСОБА_1 і ОСОБА_9 - по 5/24, у
ОСОБА_9 і ОСОБА_3 по 1/36 майна.

Таким чином, по справі встановлено, що і
первісний, і зустрічний позови, а так
само і позов третьої особи підлягають
частковому задоволенню.

Згідно зі ст.88 ЦПК України судові
витрати у формі судового збору слід
покласти на сторони пропорційно
заявленим вимогам.

Виходячи із загальної вартості
майна в грошовому вираженні
належатиме:

- ОСОБА_7 (19/90 х 71735) + (19/54 х 17844) + (19/36 х
29740) = 37118 гривень(судовий збір щодо
задоволеної суми становитиме 371,18
гривні, які підлягають стягненню в його
користь з ОСОБА_1, решта 48,65 гривні зайво
сплаченого збору слід повернути);

- ОСОБА_1 належатиме (17/60 х 71735)
+ (17/36 х 17844) + (5/24 х 29740) = 34947
гривень(судовий збір становитиме 349,47
гривні, що підлягають стягненню в його
користь з ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3
в рівних частинах по 87,37 гривні з
кожного, решта від сплаченого збору
відшкодуванню не підлягає у зв'язку із
частковим задоволенням позовних
вимог);

- ОСОБА_9 належатиме (17/60 х 71735) + (5/36 х
17844) + (5/24 х 29740) = 28999 гривень( судовий збір
становитиме 289,99 гривні, що підлягає
стягненню з ОСОБА_1, решта збору
відшкодуванню не підлягає у зв'язку із
частковим задоволенням позовних
вимог);

- ОСОБА_8 і ОСОБА_3 по (1/90 х 71735) + (1/54 х
17844) + (1/36 х 29740) = по 1953 гривні(судовий
збір становитиме 243,60 гривні і підлягає
вішкодуванню ОСОБА_1П.);

- ОСОБА_6 1/5 х 71735 = 14347
гривень(судовий збір в сумі 243,60 гривні
підлягає відшкодуванню з ОСОБА_7,
ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_3 в рівних
частках по 48,72 гривні з кожного).

Заявлена ОСОБА_1 вимога про
відшкодування його витрат на правову
допомогу як судових витрат задоволенню
не підлягає, оскільки згідно із ст.88 ЦПК
України відшкодуванню підлягають
понесені стороною і документально
підтверджені судові витрати.

Представник ОСОБА_1 надала договір про
надання правової допомоги та
розрахунок відповідності витрат
законодавству. Однак жодних доказів
того, що обумовлена вартість послуг з
надання допомоги була сплачена, тобто
понесена ОСОБА_1 в розумінні ст.88 ЦПК
України, суду не надано.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214 ЦПК
України, суд

в и р і ш и в :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7,
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Машівської
сільської Ради Любомльського району
про визнання права власності на
нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 17/60 майна,
що складається з житлового будинку(А-1)
з прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 17/36
майна, що складається з сараю(б),
гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), на 5/24 огорожі(1).

В решті первісного позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_1, Машівської
сільської Ради Любомльського району
про визнання права власності на
нерухоме майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 19/90 майна,
що складається з житлового будинку(А-1)
з прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 19/54
майна, що складається з сараю(б),
гаража(б1), сараю(В-1), навісу(в),
вбиральні(Г), на 19/36 огорожі(1).

Визнати за ОСОБА_9 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 17/60 майна,
що складається з житлового будинку(А-1)
з прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 5/36 майна,
що складається з сараю(б), гаража(б1),
сараю(В-1), навісу(в), вбиральні(Г), на 5/24
огорожі(1).

Визнати за ОСОБА_8 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/90 майна, що
складається з житлового будинку(А-1) з
прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 1/54 майна,
що складається з сараю(б), гаража(б1),
сараю(В-1), навісу(в), вбиральні(Г), на 1/36
огорожі(1).

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/90 майна, що
складається з житлового будинку(А-1) з
прибудовою(а) та сараю(Б-1), на 1/54 майна,
що складається з сараю(б), гаража(б1),
сараю(В-1), навісу(в), вбиральні(Г), на 1/36
огорожі(1).

В решті зустрічного позову відмовити.

Позов третьої особи ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1,
Машівської сільської Ради
Любомльського району про визнання
права власності на нерухоме майно
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на
нерухоме майно, що знаходиться по
АДРЕСА_1, в таких частках: на 1/5 майна, що
складається з житлового будинку(А-1) з
прибудовою(а) та сараю(Б-1).

В решті цього позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_9 в користь ОСОБА_1 по 116(сто
шістнадцять) гривень 49 копійок
судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь
ОСОБА_7 371(триста сімдесят одну) гривню 18
копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_9
289(двісті вісімдесят дев'ять) гривень 99
копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_8
243(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3
243(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Повернути ОСОБА_7 зайво сплачений
судовий збір в сумі 48(сорок вісім)
гривень 65 копійок.

У задоволенні вимог ОСОБА_1 про
стягнення витрат на правову допомогу
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

На рішення протягом 10 днів з дня його
проголошення може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Волинської області через Любомльський
районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий : суддя
С.С.Чишій