Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

головуючої: Готри Т.Ю.,

суддів: Боднар О.В., Кеміня
М.П.

при секретарі: Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Хустського районного суду від
30 квітня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України» в особі філії -
Закарпатського обласного управління
територіально відокремленого
безбалансового відділення №10006/0114, 3-ї
особи управління Пенсійного фонду
України в м.Хуст та Хустському районі
Закарпатської області про стягнення
матеріального і моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з указаним позовом, в якому
зазначав, що 16 грудня 2006 року йому було
призначено пільгову пенсію, а 25 квітня
2007 року ним було відкрито
накопичувальний рахунок НОМЕР_1 у
Хустській філії ВАТ «Державний ощадний
банк України», на який Пенсійний фонд
повинен був перераховувати пенсію.

На вказаний рахунок управлінням
Пенсійного фонду йому було
перераховано пенсію в сумі 2102,10 грн. та
525,62 грн., яку через деякий час без його
відома відповідач повернув до
Пенсійного фонду України на вимогу
останнього. Вважає, що відповідач не
мав права без його згоди повертати
Пенсійному фонду перераховану йому
пенсію в сумі 267,71 грн., на яку нарахував
збитки в розмірі 6078,12 грн., виходячи з
середньої ставки по депозитах в
розмірі 15% річних. Також вважає, що
неправомірними діями відповідача йому
завдано моральної шкоди в розмірі 5 000
грн., а тому просив стягнути з
відповідача на його користь 6082,12 грн.
матеріальної шкоди та 5 000 грн.
моральної шкоди.

Рішенням Хустського районного суду від
30 квітня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк
України» в особі філії -
Закарпатського обласного управління
територіально відокремленого
безбалансового відділення на користь
ОСОБА_1 66,68 грн. завданих збитків.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1
просить скасувати зазначене рішення,
як постановлене з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
і ухвалити нове рішення, яким його
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача ПАТ
«Державний ощадний банк» Жила Д.М.
апеляційну скаргу не визнав, просив
таку відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Представник УПФ України в м.Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області в судове засідання не з»явився,
хоча про час і місце розгляду даної
справи був повідомлений належним
чином, а тому його неявка згідно ч.2 ст.305
ЦПК України не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь у справі, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає до часткового
задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1,
суд першої інстанції виходив із
доведеності факту порушення прав
позивача, а тому стягнув з відповідача
на його користь 66,68 грн. завданих йому
збитків.

Проте, колегія суддів із висновком суду
першої інстанції в цій частині
погодитись не може з огляду на
наступне.

Судом встановлено, що 16 грудня 2006 року
позивачу ОСОБА_1 було призначено
пільгову пенсію, а 25 квітня 2007 року
позивачем було відкрито
накопичувальний рахунок НОМЕР_1 у
Хустській філії ВАТ «Державний ощадний
банк України», на який управління
Пенсійного фонду України в м.Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області повинно було перераховувати
пенсію.

У 2007 році на вказаний рахунок УПФ
України в м.Хуст та Хустському районі
Закарпатської області позивачу було
перераховано пенсію в сумі 2102,10 грн. та
525,62 грн..

12.09.2007 року УПФ України в м.Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області звернулося до керуючого
Хустським відділенням №7290 ВАТ
«Держощадбанком» з листом № 4114/03 (а.с.33),
в якому просило повернути на їх
розрахунковий рахунок, зазначений в
листі, суму пенсії 2102,48 грн. разом з
нарахованими на неї відсотками з
поточного рахунку НОМЕР_1, 7290/7290
відділення Ощадбанку, на ОСОБА_1, в
зв'язку з відмовою в призначенні
пенсії.

Згідно платіжного доручення №305 від
13.09.2007 року кошти в розмірі 2102,48 грн.
були повернуті УПФ України в м.Хуст та
Хустському районі Закарпатської
області (а.с.34).

Листом від 21.09.2007 року № 4203/04 УПФ
просило керуючого Хустським
відділенням №7290 ВАТ «Держощадбанком»
повернути на їхній рахунок, зазначений
в листі, суму пенсії 525,62 грн. разом з
нарахованими на неї відсотками з
поточного рахунку НОМЕР_1, 7290/7290
відділення Ощадбанку, на ОСОБА_1, в
зв'язку з відмовою в призначенні пенсії
(а.с.35).

Вказана сума грошей банком УПФ була
повернута згідно платіжного доручення
№563 від 25.09.2007 року (а.с.36).

Отже з наведеного слідує, що АТ
«Ощадбанк» було повернуто УПФ суми
пенсії в розмірі 2102,48 грн. та 525,62 грн. у
зв'язку з відмовою в призначенні пенсії
позивачу.

Відповідно до ч.2 ст.1062 ЦК України кошти,
помилково зараховані на рахунок
вкладника, підлягають поверненню
відповідно до статті 388 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1071 ЦК України
передбачено, що грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках, встановлених
законом чи договором між банком і
клієнтом.

Статтею 103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» встановлено, що суми
пенсії, над міру виплачені
пенсіонерові внаслідок зловживань з
його боку (в результаті подання
документів з явно неправильними
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі членів сім»ї тощо),
стягуються на підставі рішень органу,
що призначає пенсії.

Таким чином, апеляційним судом
встановлено, що кошти в сумі 2638,10 грн.
банком УПФ були повернуті на підставі
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», що спростовує доводи
позивача про їх безпідставне списання
банком та про обмеження його прав на
розпорядження вказаними грошовими
коштами.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Однак, позивач ОСОБА_1 у встановленому
законом порядку не довів і не подав
суду доказів на підтвердження того, що
банком були порушені його права
внаслідок повернення УПФ коштів в сумі
2638,10 грн., у зв'язку з відмовою йому в
призначенні пенсії.

Оскільки грошові кошти в сумі 2638,10 грн.
банком УПФ були повернуті у
відповідності до закону, і позивачем не
доведено порушення відповідачем його
прав у зв'язку з поверненням вказаних
коштів, тому суд першої інстанції
дійшов помилкового висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача 66,68 грн. завданих збитків.

Також позивач не довів і не подав
доказів на підтвердження завдання йому
відповідачем моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції, у
відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України, підлягає скасуванню з
ухваленням по справі нового рішення,
яким у позові ОСОБА_1 слід відмовити, а
апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України, ч.2 ст.1062, ч.2 ст.1071 ЦК України,
ст.103 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду від
30 квітня 2014 року - скасувати.

У позові ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» в особі філії -
Закарпатського обласного управління
територіально відокремленого
безбалансового відділення 10006/0114, 3-ї
особи управління Пенсійного фонду
України в м.Хуст та Хустському районі
Закарпатської області про стягнення
матеріальної і моральної шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуюча :

Судді: