справа № 619/2007/14-ц
провадження 2/619/992/14
08 липня 2014 року м.
Дергачівський районний суд
Харківської областіу
складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.за
участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа:
Дергачівський РВ ГУ Державної
міграційної служби у Харківській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, третя особа: Дергачівський РВ
ГУ Державної міграційної служби у
Харківській області, в якому просив
визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування кімнатою (квартирою)
АДРЕСА_1. В обґрунтування позову
позивач зазначив, що йому на праві
приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 09.11.2010
року належить житловий будинок літ.А-2 у
цілому за адресою: АДРЕСА_1. Державна
реєстрація права власності проведена
комунальним підприємством технічної
інвентаризації «Інвенрос» 12.11.2010 року,
реєстровий №118. Будинок є єдиним цілим
і не має окремих квартир, а має тільки
кімнати. Відповідач ОСОБА_4
зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1
належного будинку, за місцем
реєстрації не проживає, мешкає за іншою
адресою: АДРЕСА_2. Рішенням
Дергачівського районного суду
Харківської області від 14.02.2013 року у
справі №2010/7605/12 встановлено, що ОСОБА_4
фактично мешкає у кімнаті АДРЕСА_2, ще
раніш з моменту придбання будинку
09.11.2010 року, куди він оселився за своєю
власною ініціативою. Також ці
обставини підтверджені ухвалою
Апеляційного суду Харківської області
від 28.03.2013 року у цій же справі.
Небажання відповідача ОСОБА_4
користуватися кімнатою АДРЕСА_1, у якій
він зареєстрований, встановлена
ухвалою Дергачівського районного суду
Харківської області від 25.02.2014 року у
цій же справі. Будинок має статус
гуртожитку і згідно до ч.2 ст.123 ЖК УРСР,
до користування службовими жилими
приміщеннями застосовуються правила
про договір найму жилого приміщення.
У судове засідання 12 червня 2014
року відповідач ОСОБА_4 не з'явився, про
час та місце судового засідання
повідомлявся належним чином. До суду
надійшла його заява про відкладення
розгляду справи у зв'язку з тим, що він
хворіє, а його представник зайнятий у
іншому судовому процесі, судове
засідання в якому призначено раніше.
У судове засідання 08 липня 2014 року
відповідач ОСОБА_4 повторно не з'явився,
про час та місце судового засідання
повідомлявся належним чином. До суду
надійшла його заява про відкладення
розгляду справи у зв'язку з тим, що його
представник знаходиться у відпустці.
Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України, особи, які
беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.
У судове засідання позивач ОСОБА_3 не
з'явився, подав до суду заяву, в якій
просив позов задовольнити у повному
обсязі з підстав, які зазначені у
позовній заяві, справу просив
розглядати у його відсутність, не
заперечував проти заочного розгляду
справи та ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідач у судове засідання повторно
не з'явилася. Враховуючи положення ч.4
ст.169 ЦПК України, відповідно до якої
суд не враховує
поважність/неповажність явки
відповідача до суду, тобто не вказує на
врахування судом поважності причин при
повторній неявці відповідача, а також
враховуючи принцип диспозитивності,
відповідно до якого кожний учасник
процесу самостійно розпоряджається
наданими йому законом процесуальними
правами, суд не з'ясовує причини неявки
відповідача та відповідно до ч.4 ст.169
ЦПК України постановляє заочне
рішення.

Так як, відповідачі у судове засідання
не з'явилися без поважних причин, а
позивач не заперечує проти ухвалення
заочного рішення на підставі наявних у
справі доказів та такого вирішення
справи, то суд дійшов до висновку про
можливість ухвалення заочного рішення.

У судове засідання представник третьої
особи не з'явився, до суду надійшла
заява представника, відповідно до якої
вона просила справу розглядати у її
відсутність.

Судом встановлені обставини і
визначені відповідно до них
правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу від
09.11.2010 року, посвідченого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_6,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ГАЛЛАН ЛТД», в особі
директора Бондаренко Валентини
Андріївни - продавець, ОСОБА_3 -
покупець, домовилися про посвідчення
даного договору, продавець передає у
власність, а покупець приймає у
власність Гуртожиток літ. «А-2»,
загальною площею 886,20м2, що знаходиться
в АДРЕСА_1.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності №8944708 від
04.09.2013 року, ОСОБА_3 є власником
гуртожитку, який розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 14 лютого
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 28 березня 2013 року, встановлено, що
ОСОБА_4 проживає у кімнаті АДРЕСА_2 без
реєстрації, у зв'язку з цим його
виселено з зазначеної кімнати.

Всебічно, повно, об'єктивно та
безпосередньо дослідивши наявні у
справі докази, з'ясувавши обставини, на
які посилається позивач, як на підставу
своїх вимог та заперечень, оцінивши ці
докази в сукупності, суд приходить до
висновку про задоволення позову з
наступних мотивів.

Згідно довідки адресно-довідкового
підрозділу ГУ МВС України в
Харківській області від 15.05.2014 року,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник
володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник
житлового будинку, квартири має
право використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб і не має права
використовувати його для промислового
виробництва.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.72 ЖК УРСР, визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням внаслідок
відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири),
які проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Згідно ч.3 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім'ї
власника будинку (квартири) належать
особи, зазначені в частині другій
статті 64 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.64 ЖК УРСР, до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідачем не доведено та не надано
будь-яких належних та допустимих
доказів того, що він не проживає за
місцем реєстрації з поважних причин.

Судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 фактично не проживає за місцем
реєстрації за адресою: АДРЕСА_1,
будь-яким чином вказаним жилим
приміщенням не цікавиться.

Таким чином, суд визнає ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування кімнатою
АДРЕСА_1.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України,
суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право
користування кімнатою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку в судову палату
по цивільних справах апеляційного суду
Харківської області через
Дергачівський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ЦПК
України. У цьому разі строк, протягом
якого розглядалася заява, не
включається до строку на апеляційне
оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя Є.А. Болибок