Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/35/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Грищенко Микола Васильович
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Якухно О.М.

суддів
Коломієць О.С., Жигановської О.С.

з участю секретаря

судового засідання
Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Ставищенської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області про визнання
права на завершення приватизації
земельних ділянок за апеляційною
скаргою Ставищенської сільської ради
на рішення Брусилівського районного
суду Житомирської області від 06 травня
2014 року,-

встановила:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
вказаним позовом. З уточненням своїх
позовних вимог позивачка просила
визнати за нею право на завершення
приватизації земельних ділянок:
розміром 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, яка
розташована біля будинку АДРЕСА_1,
розміром 0,268 га для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована біля будинку АДРЕСА_1,
розміром 0,3874 га для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована за будинком АДРЕСА_2 між
земельними ділянками, які належать
ОСОБА_6 і ОСОБА_7, розміром 0,2660 га для
ведення особистого селянського
господарства, яка розташована за
будинком АДРЕСА_3, між земельними
ділянками, які належать ОСОБА_8 та
ОСОБА_9, які знаходяться на території
Ставищенської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. Зазначає, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла
мати позивачки ОСОБА_10, яка за життя
розпочала процедуру приватизації
земельних ділянок розміром 0,2500 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та 0,9220га для ведення
особистого селянського господарства,
які були передані їй відповідно до
рішення 31 сесії 5 скликання
Ставищенської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області. Спадкоємцями даного
спадкового майна є позивачка ОСОБА_2, її
брат ОСОБА_3 та їх сестра ОСОБА_4.
Останні спадщину не приймали.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 06 травня
2014 року позов задоволено. Визнано за
ОСОБА_2 в порядку спадкування право на
завершення приватизації земельних
ділянок, які були передані у власність
померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 рішенням
31 сесії 5 скликання Ставищенської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області, а саме земельних
ділянок:

- розміром 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку, яка
розташована біля будинку АДРЕСА_1;

- розміром 0,268 га для ведення особистого
селянського господарства, яка
розташована біля будинку АДРЕСА_1;

- розміром 0,3874 га для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована за будинком АДРЕСА_2
між земельними ділянками, які належать
ОСОБА_6 і ОСОБА_7;

- розміром 0,2660 га для ведення
особистого селянського господарства,
яка розташована за будинком АДРЕСА_3,
між земельними ділянками, які належать
ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Стягнуто з Ставищенської сільської
ради Брусилівського району
Житомирської області на користь ОСОБА_2
243,60 гривень на відшкодування оплати
судового збору.

В апеляційній скарзі Ставищенська
сільська рада просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове - про
відмову у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що суд безпідставно послався
на лист Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ та не врахував те, що при житті
спадкодавець протягом тривалого часу
не оформила Державних актів на землю, а
тому право на приватизацію припинилося
у зв'язку із її смертю. Крім того,
частина земельної ділянки знаходиться
за межами населеного пункту і сільська
рада не має до неї ніякого відношення.
Позивач своє право на безоплатну
приватизацію використала.

Розглянувши справу в межах визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що спадкодавець при житті почала
процедуру приватизацію, а тому позивач,
як спадкоємець, має право на завершення
процедури приватизації всіх земельних
ділянок, в розмірах, встановлених
рішенням сесії сільської ради та
розташованих в с.Ставище
Брусилівського району.

Колегія суддів частково погоджується
із такою думкою суду.

Так, відповідно до ст.116 Земельного
Кодексу України (далі - ЗК України)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади
або органів місцевого
самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Безоплатна передача земельних ділянок
у власність громадян провадиться у
разі приватизації земельних ділянок,
які перебувають у користуванні
громадян.

Порядок приватизації земельних
ділянок визначено у ст.118 ЗК України, за
якою питання прийняття рішення про
приватизацію земельних ділянок
покладено на органи місцевого
самоврядування, якими за ст.12 ЗК
України є сільські, селищні, міські
ради.

Процес приватизації завершується
часом виникнення права власності -
отриманням державного акту на початок
процесу приватизації, а у період
виникнення спірних правовідносин -
моментом державної реєстрації цих прав
(ст.125 ЗК України).

Згідно із ст.1218 Цивільного Кодексу
України (далі - ЦК України) до складу
спадщини входять усі права та
обов'язку, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та
обов'язку, що нерозривно пов'язані з
особою спадкодавця, перелік яких
визначено у ст.1219 ЦК України.

Аналізуючи вищевказані норми
законодавства, колегія суддів вважає,
що у даному випадку до спадкоємця не
переходить право власності на земельні
ділянки, яке не було оформлено
відповідним чином, але переходить
право на завершення приватизації,
оскільки це пов'язано із майновими
правами.

Зазначена позиція суду узгоджується із
роз'ясненнями Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ у листі від 16 травня
2013 року (п.3.5), що набуття права
власності на земельну ділянку та
перехід права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування має
місце за наявності наступних юридичних
фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного
органу про передачу у власність
земельної ділянки спадкодавцю,
укладення спадкодавцем правочинів
щодо набуття права власності на
земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації
на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в
натурі;

- погодження із суміжними
землевласниками та
землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку
Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на
земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не
дотримано - право власності на
конкретні земельні ділянки не виникає
та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить
до спадкоємців у порядку спадкування,
за винятком встановлених випадків, на
які поширюється дія п. 1 розділу Х
«Перехідні положення» ЗК.

Якщо спадкодавець не набув права
власності на земельну ділянку згідно
зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру
приватизації земельної ділянки
відповідно до чинного законодавства
України, а органами місцевого
самоврядування відмовлено спадкоємцям
у завершенні процедури приватизації,
то спадкоємці мають право звертатися
до суду із позовами про визнання
відповідного права в порядку
спадкування - права на завершення
приватизації та одержання державного
акта про право власності на землю на
ім'я спадкоємця, а не права власності на
земельну ділянку.

За таких обставин, коли дане
роз'яснення обгрунтовано на нормах
законодавства, посилання апелянта на
неможливість його врахування, є
безпідставним.

Судом встановлено, що рішенням 31 сесії
п'ятого скликання Ставищенської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області передано
безкоштовно у приватну власність
ОСОБА_10 земельну ділянку площею 1,1720 га,
з яких 0,2500 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель та 0,9220 га для
ведення особистого селянського
господарства.

Остання розпочала процедуру
приватизації шляхом виготовлення
технічної документації (а.с. 60-63, 76, 98-106),
але ІНФОРМАЦІЯ_1 померла (а.с.13).

Спадкоємцями померлої є позивач та
відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивач прийняла спадщину, проживаючи
із спадкодавцем на час відкриття
спадщини (а.с.9) і звернулася 15.10.2013 року
до Ставищенської сільської ради із
заявою про передачу їй у приватну
власність вищевказаних земельних
ділянок.

Рішеннями 36 сесії шостого скликання
Ставищенської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області від 14 листопада 2013 року та 37
сесії шостого скликання Ставищенської
сільської ради Брусилівського району
Житомирської області від 24 грудня 2013
року надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
на частину цієї земельної ділянки, але
для надання в оренду, а щодо іншої
частини відмовлено для передачі в
оренду.

При цьому, орган місцевого
самоврядування вийшов за межі заяви
ОСОБА_2 та додатків до неї, з яких
вбачається, що остання просила
оформити власність саме на земельну
ділянку, приватизацію якої розпочала
спадкодавець.

Як пояснив представник Ставищенської
сільської ради, таким чином вказаними
рішенням було відмовлено у продовженні
приватизації земельних ділянок з
підстав, вказаних у запереченнях в
справі (а.с.19) та апеляційній скарзі
(119-121).

З урахуванням відповідних повноважень,
даних про прийняття спадщини, суд
обгрунтовано визнав належним
відповідачем Ставищенську сільську
раду.

Оскільки відповідач своїми рішеннями
фактично відмовив позивачу у
завершенні приватизації земельних
ділянок, суд вірно вважав, що остання
має право на завершення цієї процедури,
але не врахував вимоги земельного
законодавства щодо компетенції
органів, уповноважених на розгляд та
прийняття рішення з цього питання
(ст.ст.12, 118 ЗК України), вийшов за межі
рішення 31 сесії п'ятого скликання
Ставищенської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області, яким не визначено конкретне
місце розташування земельних ділянок,
та ухвалив рішення по питанню, яке
належить до компетенції останніх,
задовольнивши позов в повному об'ємі та
самостійно встановивши місця
розташування земельних ділянок і їх
розміри.

На підставі викладеного, рішення суду
підлягає скасуванню із ухваленням
нового - про часткове задоволення
позову.

Доводи апеляційної скарги щодо
припинення прав та обов'язків на
приватизацію земельних ділянок у
зв'язку із смертю спадкодавця
спростовуються вищенаведеним.

Не може бути підставою для відмови у
завершенні приватизації у порядку
спадкування і використання особистого
права на приватизацію земельної
ділянки ОСОБА_2 у 2010 році, яка здійснена
до смерті спадкодавця.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-314,
316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Ставищенської
сільської ради задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 06 травня 2014
року скасувати та ухвалити нове
рішення про часткове задоволення
позову ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право на завершення
приватизації земельних ділянок після
смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнути з Ставищенської сільської
ради Брусилівського району на користь
ОСОБА_2 судові витрати в сумі 243,6 грн..

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді