РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року

Підволочиський районний суд
Тернопільської області в складі:

головуючої судді Кузьменко І.О.

за участю секретаря судового засідання
Гука Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Галущинської сільської ради
про визнання права власності на
спадкове майно,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з даним позовом,
вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її
мати ОСОБА_2, яка постійно проживала у
с.Галущинці. Після її смерті відкрилася
спадщина, в склад якої входить житловий
будинок з надвірними спорудами
АДРЕСА_1. Позивачка на день смерті
матері і після того проживала у
будинку, тобто спадщину прийняла. В
даний час вона звернулася до нотаріуса
з метою одержання свідоцтва про право
на спадщину, однак їй було відмовлено
по причині відсутності
правовстановлюючого документу, так як
будинок належав колгоспному двору.
Позивачка просить суд винести рішення,
яким визнати за нею право власності на
вказане будинковолодіння.

У судове засідання позивач не
з'явилася, подала заяву з проханням
справу розглядати без її участі,
позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача - Галущинської
сільської ради в судове засідання не
з'явився. Подана заява з проханням
справу розглядати без його участі, з
позовом згідний.

Ознайомившись із заявами, дослідивши
матеріали справи, суд встановив такі
факти:

Свідоцтвом на право особистої
власності на жилий будинок від 28.02.1992 р.,
виданим Галущинською сільською радою
Підволочиського району Тернопільської
області, визнано право власності на
будинковолодіння АДРЕСА_1 за
колгоспним двором, головою якого
являлася ОСОБА_2 і який складався із 2-х
членів.

Згідно довідки Підволочиського
районного державного архіву, по
документах архівного фонду
«Галущинська сільська рада» у по
господарській книзі даної сільської
ради за 1991 рік значиться господарство
ОСОБА_2, разом з якою проживала донька
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України №20 від 22.12.1995р. право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору та збереглося після
припинення існування колгоспного
двору, мають ті члени колгоспного
двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку у майні.
Розмір частки двору визначається,
виходячи з рівності часток членів.
Таким чином, усі члени двору ОСОБА_2
мали право власності по 1/2 частині
будинковолодіння.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Підволочиського
районного архіву №291 від 22.05.2014 р. у 1994
році разом з ОСОБА_2 проживала дочка
ОСОБА_1, тобто остання спадщину
прийняла, оскільки вступила в
управління спадковим майном згідно ст.
549 ЦК УРСР.

17.06.2014 р. приватним нотаріусом ОСОБА_3
винесена постанова про відмову ОСОБА_1
у вчиненні нотаріальної дії - видачі
свідоцтва на право власності на
спадщину по причині відсутності
правовстановлюючого документу на
належну спадкодавцеві частку
житлового будинку.

Проаналізувавши наведене у сукупності,
враховуючи належність позивачці ?
частки у майні, і спадкування нею ?
частки, належної матері, суд вважає
визнати за нею право власності на
спадкове будинковолодіння.

На підставі ст. 549 ЦК УРСР від 1963 року,
Постанови Пленуму Верховного суду
України №20 від 22.12.1995 року, керуючись
ст.ст. 3, 4, 10, 14, 57, 60, 212-215 ЦПК України суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Підволочиський районний суд протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно:

Суддя
І.О. Кузьменко