Номер провадження: 22-ц/785/200/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів
Луняченко А.В., Черевко П.М.

при
секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 05 листопада 2013 року по цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, за участю третьої особи
акціонерного комерційного банку
«Фінбанк» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цінних
паперів №В 07/06-08 від 07 червня 2007 року,
зобов'язання повернути акції та
визнання права на акції,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, який згодом був
уточнений та остаточно поданий до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, за участю третьої особи
акціонерного комерційного банку
«Фінбанк» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цінних
паперів №В 07/06-08 від 07 червня 2007 року,
зобов'язання повернути акції та
визнання права на акції, посилаючись на
те, за договором від 07 червня 2007 року №
В 07/06-08 її чоловік ОСОБА_3 продав без її
згоди ОСОБА_4 759 411 штук простих іменних
акцій ВАТ «Одеський керамзитовий
завод», які були спільною сумісною
власністю подружжя, оскільки були
придбані її чоловіком ОСОБА_3 під час
перебування у шлюбі. 23 квітня 2009 року
ОСОБА_4 продав отримані від її чоловіка
759 411 штук простих іменних акцій ВАТ
«Одеський керамзитовий завод» ОСОБА_5,
яка в свою чергу 02 вересня 2009 року
перепродала їх ОСОБА_6

Також позивачка зазначила, що ОСОБА_6 на
підставі договору № Б-350 від 09.07.2010 року
продав ОСОБА_7 прості іменні акції ВАТ
«Одеський керамзитовий завод» у
кількості 1 211 612 штук, які раніше
належали її чоловіку ОСОБА_3 В
подальшому ОСОБА_7 за договором
купівлі-продажу цінних паперів № Б-291
від 13.04.2011 року продала іменні цінні
папери - прості іменні акції ВАТ
«Одеський керамзитовий завод» у
кількості 605 200 штук ОСОБА_8, та за
договором купівлі-продажу цінних
паперів № Б-292 від 13.04.2011 року продала
іменні цінні папери - прості іменні
акції ВАТ «Одеський керамзитовий
завод» у кількості 605 201 ОСОБА_9 В зв'язку
з чим просила суд визнати недійсним
договір купівлі-продажу цінних паперів
від 07 червня 2007 року № В 07/06-08, укладений
між ОСОБА_3 та ОСОБА_4; витребувати у
ОСОБА_8 379 705 простих іменних акцій ВАТ
«Одеський керамзитовий завод»;
витребувати у ОСОБА_9 379 706 простих
іменних акцій ВАТ «Одеський
керамзитовий завод»; визнати за ОСОБА_3
та ОСОБА_2 право спільної сумісної
власності на цінні папери у вигляді
простих іменних акцій ВАТ «Одеський
керамзитовий завод» у кількості 759 411
штук.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

В судовому засіданні позивачка позов
підтримала в повному обсязі та просила
його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3
позов визнав в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 проти
задоволення позову заперечував.

Представник відповідачів ОСОБА_8 та
ОСОБА_7 також заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_9, а також
представник третьої особи
акціонерного комерційного банку
«Фінбанк» в судове засідання не
з'явилися, про слухання справи були
повідомлені належним чином.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 05 листопада 2013 року в
задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, за участю третьої особи
акціонерного комерційного банку
«Фінбанк» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу цінних
паперів №В 07/06-08 від 07 червня 2007 року,
зобов'язання повернути акції та
визнання права на акції відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду скасувати, постановити
нове, яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на те, що судом не повно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, а також, що судом порушені норми
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що позивачка не
надала доказів на підтвердження
наведених нею обставин про те, що 23
квітня 2009 року відповідач ОСОБА_4
продав отримані від її чоловіка 759 411
штук простих іменних акцій ВАТ
«Одеський керамзитовий завод»
відповідачці ОСОБА_5, а відповадачка
ОСОБА_5 02 вересня 2009 року перепродала їх
відповідачу ОСОБА_6

Наведена позивачкою обставина про те,
що відповідач ОСОБА_6 на підставі
договору № Б-350 від 09.07.2010 року продав
відповідачці ОСОБА_7 прості іменні
акції ВАТ «Одеський керамзитовий
завод» у кількості 1 211 612 штук, які
раніше належали її чоловіку -
відповідачу ОСОБА_3, спростовується
наданою реєстратором - ТОВ «Регран» за
вих. № 10-09-01 від 02.09.2010 року Випискою з
реєстру власників іменних цінних
паперів про операції за особовим
рахунком 17-00/92 за період з 26.06.1997 року по
16.02.2010 року, який належить відповідачу
ОСОБА_6

З зазначеної виписки вбачається, що
серед контрагентів, в яких ОСОБА_6 було
придбано акції ВАТ «Одеський
керамзитовий завод» за весь період з
26.06.1997 року по 16.02.2010 року, відсутнє
прізвище відповідачки ОСОБА_5 Крім
того, станом на 11.04.2003 року у власності
відповідача ОСОБА_6 вже перебували
акції ВАТ «Одеський керамзитовий
завод» у кількості 1 030 347 штук (номер
запису про операцію - 247), що свідчить
про те, що ще до придбання акцій
відповідачем ОСОБА_3 22.10.2003 року,
відповідач ОСОБА_6 був власником акцій
ВАТ «Одеський керамзитовий завод».

На протязі з 16.06.2009 року по 10.09.2009 рік
ОСОБА_6 було здійснено придбання акцій
у гр.гр. ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13. ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ТОВ
«Інвестиційна компанія
«Акцепт-Інвест», ТОВ «Київський
фондовий центр». Таким чином, станом на
вже на 10.09.2009 рік ОСОБА_6 був власником
акцій ВАТ «Одеський керамзитовий
завод» у кількості 1 211 712 штук (номери
запису про операцію - 291-297, 302).

Таким чином, продаж акцій відповідачці
ОСОБА_7 у кількості 1211612 штук, вчинений
ОСОБА_6 за договором № Б-350 від 09.07.2010
року, не має жодного відношення до
акцій, власником яких був відповідач
ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2
та відповідач ОСОБА_3 надали пояснення,
що придбання акцій відповідачем ОСОБА_3
було здійснено не за рахунок сумісно
нажитих коштів, а за рахунок коштів,
отриманих відповідачем ОСОБА_3 в кредит
в банківській установі. При цьому,
позивачка не надала доказів стосовно
будь-якої участі в отриманні та
погашенні зазначеного кредиту.

Таким чином, джерелом придбання акцій
ВАТ «Одеський керамзитовий завод» () у кількості 759 511 штук 22.10.2003
року відповідачем ОСОБА_3 були його
особисті кошти, отримані в кредит в
банківській установі, що виключає
можливість визнання акцій спільною
сумісною власністю подружжя.

Належність акцій ВАТ «Одеський
керамзитовий завод» () у
кількості 759 511 штук виключно
відповідачу ОСОБА_3 підтверджується
договором з АТЗТ «Одесагробуд» № К 01/34
від 22.10.2003 року про придбання акцій
(а.с.93) та сертифікатом іменних акцій
серії НОМЕР_1, виданого 13.12.2005 року на
його ім'я.

Відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу цінних паперів №В 07/06-08
від 07 червня 2007 року, зобов'язання
повернути акції та визнання права на
акції, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» від 23
лютого 2006 року N 3480-IV, акція - є іменним
цінним папером, який посвідчує майнові
права його власника (акціонера), що
стосуються акціонерного товариства,
включаючи право на отримання частини
прибутку акціонерного товариства у
вигляді дивідендів та право на
отримання частини майна акціонерного
товариства у разі його ліквідації,
право на управління акціонерним
товариством, а також немайнові права,
передбачені Цивільним кодексом
України та законом, що регулює питання
створення, діяльності та припинення
акціонерних товариств і
законодавством про інститути
спільного інвестування.

За правилами ст. 203 ЦК України правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 209 ЦК
України правочин, який вчинений у
письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін. Частина 5 ст. 5
Закону України «Про Національну
депозитарну систему та особливості
електронного обігу цінних паперів в
Україні» від 10 грудня 1997 року N 710/97-ВР
передбачає, що угоди щодо цінних
паперів не підлягають нотаріальному
посвідченню, якщо інше не передбачено
законодавством чи угодою сторін.
Письмова згода на укладення договорів
одним з подружжя надається лише для
укладання договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і (або)
державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна. При
цьому, слід враховувати, що спір
стосується не цінного майна, а цінних
паперів, і ці поняття не є тотожними.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України, при
укладенні договорів одним із подружжя
вважається, що він діє за згодою
другого з подружжя.

При укладенні договору купівлі-продажу
цінних паперів від 07 червня 2007 року № В
07/06-08 між ОСОБА_3 та АКБ «Фінбанк» в
інтересах ОСОБА_4 не було допущено
порушень, які відповідно до закону
тягнуть його недійсність.

Крім того ОСОБА_2 не є власником акцій
ВАТ «Одеський керамзитовий завод» () у кількості 759 511 штук, на
підтвердження такого права позивачем
не було надано доказів, крім того, акції
не вибували з її володіння, оскільки
вона не була їх власником.

Пред'являючи вимоги про повернення
спірних акцій у власність відповідача
ОСОБА_3 позивачка не надала суду
доказів на підтвердження права
представляти інтереси відповідача, а
тому, позовні вимоги в цій частині
також судом обґрунтовано були визнані
безпідставними.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що акції перебували у її та спільній
сумісній власності з ОСОБА_3, не
приймаються до уваги, оскільки
спростовуються матеріалами справи, а
саме тим, що зазначені акції з самого
початку були придбані за рахунок
коштів, отриманих в кредит
відповідачем ОСОБА_3, та акції були
оформлені на відповідача ОСОБА_3,
виписаний на його ім'я сертифікат на
іменні цінні папери, і тільки на його
ім'я був відкритий рахунок для обліку
зазначених цінних паперів у
реєстроутримувача ТОВ «Регран».

Також не приймаються до уваги доводи
апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 є
власником акцій ВАТ «Одеський
керамзитовий завод», оскільки
апелянтом не були надані доказі на
підтвердження цього.

Інші доводи апеляційної скарги також
не приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційної
скарги до суду надано не було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційної скарги
доводи правильність висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 05 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
А.В. Луняченко

______________________________________
П.М. Черевко