Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2849/14
Головуючий у 1 інстанції: Суркова
Суддя-доповідач: Бабак
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів
Бабак А.М.

Полякова
О.З.

При секретарі: Мосіній
О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

Моторного (транспортного) страхового
бюро України на рішення
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 07 серпня 2013 року

у справі за позовом Моторного
(транспортного) страхового бюро
України до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4
про стягнення виплат страхового
відшкодування в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року Моторне
(транспортне) страхове бюро України
(далі МТСБ України) звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4
про стягнення виплат страхового
відшкодування в порядку регресу.

В позові, який в ході судового розгляду
уточнювався, позивач зазначав, що в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, яка трапилася 16.06.2009 року з
вини відповідача ОСОБА_3 був
пошкоджений автомобіль «ЗАЗ ДЕУ»
реєстраційний номер НОМЕР_3, який
належить ЗAT «Метал та якість». На
момент скоєння дорожньо-транспортної
пригоди відповідач не мав договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

Згідно звіту спеціаліста експертного
автотоварознавчого дослідження № 900
від 26.06.2009 року, розмір завданих збитків
за пошкоджений транспортний засіб
становить 8643,60 грн.

Оскільки, відповідач у добровільному
порядку не відшкодував потерпілому
заподіяну шкоду, МТСБУ виплатило йому
страхове відшкодування у розмірі 7203
грн.

Посилаючись на вказані обставини,
просив суд в порядку регресу стягнути з
відповідача на користь МТСБ України
страхове відшкодування в сумі 7203 грн.,
понесені судові витрати в сумі 214,60 грн.
та витрати на правову допомогу в сумі
1500 грн.

Рішенням Шевченківського
районного суду м. Запоріжжя від 07
серпня 2013 року у задоволені позову
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
Моторне (транспортне) страхове бюро
України подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на те, що рішення суду
є незаконним та необґрунтованим,
висновки суду не відповідають
обставинам справи і наданим доказам,
рішення ухвалено з порушенням судом
норм матеріального та процесуального
права, оскільки судом не взято до уваги,
що відповідач хоч і заявив, що його
автомобіль був застрахований, поліс в
судове засідання не надав та на дату
скоєння ДТП не мав чинного договору
обов'язкового страхування. Просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на
користь МТСБ України матеріальну шкоду
у сумі 7203,00 грн. та судові витрати у сумі
429,20 грн. та витрат на правову допомогу у
сумі 1500,00 грн.

Рішенням апеляційного суду
Запорізької області від 15 січня 2014 року
апеляційна скарга МТСБ України
задоволена частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2013 року
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь МТСБ
України 7203,00 грн. та судові витрати у
сумі 321, 20 грн. У задоволенні вимог про
відшкодування витрат на правову
допомогу відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 березня 2014
року рішення апеляційного суду
Запорізької області від 15 січня 2014 року
скасовано, справа направлена на новий
апеляційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга МТСБ
України підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для
скасування рішення суду першої
інстанції є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи, та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову МТСБ
України, суд першої інстанції виходив з
того що транспортний засіб відповідача
застрахований, про що свідчить поліс
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності №
ВС 8056947 з терміном дії до 15.12.2009 року, про
який зазначено в довідці №8414010 про ДТП,
а тому позивач не мав законних підстав
для відшкодування завданої шкоди
потерпілому. Крім того, відсутні докази
перерахування відшкодованої суми.

Судова колегія з таким висновком суду
першої інстанції погодитися не може,
оскільки він не відповідає обставинам
справи та його суд дійшов з
неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 3, 31, 118, 119 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
встановив, що 16.06.2009р. по вул.
Патріотичній на перехресті вул.
Лермонтова в м. Запоріжжі сталася ДТП
за участю автомобіля «Москвич 403»,
реєстраційний номер НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3, який належав
ОСОБА_4 та автомобіля «ЗАЗ ДЕУ»,
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_5, який належав
на праві власності ЗАТ «Метал та
якість».

В результаті зіткнення транспортних
засобів автомобіль «ЗАЗ ДЕУ» зазнав
технічних пошкоджень.

Відповідно до висновку спеціаліста -
автотоварознавця КАБ ТОВ ПЕП
«Стандарт-Сервіс» ОСОБА_6 №900 від 26
червня 2009 року розмір збитків, завданих
власнику автомобіля «ЗАЗ ДЕУ»,
реєстраційний номер НОМЕР_3 його
пошкодженням, становить 8 643,60 грн.

Постановами Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 31.07.2009р. та
Апеляційного суду Запорізької області
від 02.09.2009р. ОСОБА_3 визнано винним у
вчиненні ДТП та його притягнуто до
адміністративної відповідальності. На
час виникнення ДТП ОСОБА_3 керував
автомобілем «Москвич 403» на підставі
довіреності.

На підставі наказу МТСБ
України № 2767 від 03.11.2009 року (т.1,а.с. 19-22),
платіжним дорученням за № 4128 від
05.11.2009 року ЗАТ «Метал та якість»
перераховано страхове відшкодування у
розмірі 7 203,00 грн., а тому висновок суду
першої інстанції щодо відсутності
доказів перерахування позивачем
коштів страхового відшкодування
спростовується наявними в матеріалах
справи доказами, зокрема, копією
платіжного доручення, яке завірене
підписом судді (т.1, а.с. 65).

Звертаючись до суду з позовом про
відшкодування суми страхового
відшкодування в порядку регресу,
позивач зазначав, що цивільна-правова
відповідальність володільця
транспортного засобу«Москвич, М403»
державний номер НОМЕР_2 на момент
настання дорожньо-транспортної
пригоди не застрахована.

В порушення вимог ст.10,60,212 ЦПК України,
суд першої інстанції твердження
позивача не перевірив, страховий поліс
від страховика не витребував, а
обмежився лише відомостями, які наявні
в довідці № 8414010 про ДТП, в якій вказано
номер полісу обов'язкового страхування
цивільної відповідальності володільця
транспортного засобу та строк його дії
(т.1 а.с. 9) .

Згідно ст. 21 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" на території України
забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону,
зобов'язані застрахувати ризик своєї
цивільної відповідальності, яка може
настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення ст. 1194 ЦК України, питання про
відшкодування шкоди само собою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого ст. 33 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язку щодо письмового
надання страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка. У разі
відсутності такої згоди завдана
потерпілому шкода підлягає
відшкодуванню страховиком у межах
передбаченого договором страхування
страхового відшкодування. Наявність
такої згоди у вигляді відповідної
заяви цієї особи та виконання нею
передбаченого ст. 33 цього Закону
обов'язку застосовується судом першої
інстанції, у зв'язку із чим до участі у
справі може бути залучений страховик.

У відповідності до вимог ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" та ст. 1194 ЦК України при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатньої
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 10
ЦПК України та ст. ст. 13, 21 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" обов'язковому з'ясуванню
підлягав факт наявності чи відсутності
полісу у володільця транспортного
засобу «Москвич, М403» державний номер
НОМЕР_2 на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди.

На виконання ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 квітня 2014 року від
страховика ПАТ СК «Омега» витребуваний
оригінал полісу № ВС/8056947 (два
примірники), які досліджені у судовому
засіданні. Із наданих оригіналів
полісу вбачається, що бланки полісу №
ВС/8056947 є не використаними і не містять
будь-яких відомостей щодо страхування
цивільної правової відповідальності
ні власником ні володільцем
транспортного засобу «Москвич, М403»
державний номер НОМЕР_2 на момент
настання дорожньо-транспортної
пригоди.

Оскільки, ПАТ СК «Омега» не є особою яка
бере участь у справі, дані бланки не
можуть бути вилучені, а тому після їх
дослідження у засіданні апеляційного
суду, до справі залучені засвідчені
суддею-доповідачем, в порядку ст. 138 ЦПК
України, копії цих бланків.

Таким чином, судова колегія дійшла
висновку про те, що цивільно-правова
відповідальність ні власником ні
володільцем транспортного засобу
«Москвич, М403» державний номер НОМЕР_2
на момент настання
дорожньо-транспортної пригоди
застрахована не була.

Враховуючи, що виплата страхового
відшкодування потерпілому МТСБ
України здійснена, звернення позивача
до суду про відшкодування в порядку
регресу є правомірним, а тому позов в
цій частині підлягає задоволенню.

Разом з цим не підлягає задоволенню
вимога позивача щодо стягнення витрат
на правову допомогу.

Відповідно до ст.1 Закону України
"Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах" від 20.12.2011
року розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
судове рішення, іншою стороною, не може
перевищувати 40 відсотків встановленої
законом мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Види судових витрат визначені в
ст.79 ЦПК, а їх розподіл здійснюється
судом відповідно до ст. 88 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів
справи, контракт про надання правової
допомоги № 67 від 27 вересня 2012 року
укладено між МТСБ України та ТОВ
«Таліон», та на виконання цього
контракту Івахніна А.В. є представником
МТСБ України, яка на підставі
довіреності має повноваження
представляти інтереси МТСБ України у
судових органах (т.а.1, а.с. 23-27, т.2 а.с.17).

Із контракту вбачається, що
оплата проводиться саме за надання
юридичних послуг в якості представника
(розділ 4 контракту т.1 а.с. 24 зв.).

Із матеріалів справи вбачається,
що Івахніна А.В. приймала участь у
судовому засіданні як представник, а
тому, витрати понесені МТСБ України з
оплати послуг її представника не
входять до передбаченого ст. 79 ЦПК
України складу судових витрат і не
підлягають стягненню на його користь.

Разом з цим, у відповідності до ч.5 ст.88
ЦПК України, якщо суд апеляційної або
касаційної інстанції, не передаючи
справи на новий розгляд, змінює рішення
або ухвалює нове, суд відповідно змінює
розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь МТСБУ
стягненню підлягає судовий збір у
розмірі 321,90 грн.

Враховуючи наведені обставини, судова
колегія дійшла висновку про скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення про стягнення
з ОСОБА_3 на користь МТСБ України в
порядку суми страхового відшкодування
7203,00 та судових витрат у сумі 321,90 грн. В
іншій частині позов задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК
України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Моторного
(транспортного) страхового бюро
України задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення
наступного змісту.

Позов Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_3,
третя особа: ОСОБА_4 про стягнення
виплат страхового відшкодування в
порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікацій номер НОМЕР_4, який
мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України п/рахунок 871 ВАТ
«Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, страхове відшкодування в
порядку регресу у сумі 7203 (сім тисяч
двісті три) грн.00 коп. та судові витрати
у сумі 321 (триста двадцять одна) грн. 90
коп.

В іншій частині судових витрат та
витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте може
бути оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: