Провадження по справі № 2/0202/1793/2013
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 серпня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі: головуючої судді Зосименко
С.Г.,

при секретарі Котула
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у грудні 2013 року звернувся до
суду із позовною заявою до
відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
яку уточнив у січні 2014 року. В
обґрунтування своїх позовних вимог в
позовній заяві та в уточненому позові
позивач посилався на те, що 03.11.2005 року
між ним та ТзОВ «Індустріальні
Будівельні Технології» було укладено
кредитний договір № 1858-корп-он, згідно
якого останній отримав кредит у
розмірі 125000 грн., зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами у
розмірі встановлених у Додатку № 1 до
даного договору на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 03.11.2008 року. 02.11.2007 року між
позивачем та ТзОВ «Індустріальні
Будівельні Технології» укладено
додаткову угоду № 6, відповідно до якої
боржник отримав кредит у розмірі 2000000
грн. з кінцевим терміном повернення
03.11.2008 року. Зобов'язання за вказаним
кредитним договором були забезпечені
шляхом укладання з відповідачем ПАТ
«А-Банк» договору поруки № 167 від 20.10.2010
року та договору поруки з відповідачем
ОСОБА_1 ТзОВ «Індустріальні Будівельні
Технології» зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконало, у
зв'язку з чим виникла заборгованість з
період з 4.11.2005 року до 08.07.2010 року у
розмірі 2920407 грн., яка складається з:
1425028,50 грн. - заборгованості за
кредитом, 11 505,52 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 854763,40 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 640615,10 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за кредитним договором.
Просив стягнути солідарно з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ 1858-корп-ов від 03.11.2005 року у розмірі
2910407 грн., витрати на юридичну допомогу
у розмірі 3200 грн., судові витрати,
стягнути з відповідачів солідарно на
користь позивача 10 000 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судове засідання з'явилася. Проти
задоволення позову заперечувала,
обґрунтовуючи наступним. Договір
поруки № 1858-3 від 03.11.2005 року, додаткова
угода до договору поруки № 1 від 07.09.2006
року, додаткова угода до договору
поруки № 2 від 03.11.2006 року, додаткова
угода до договору поруки № 3 від 30.03.2007
року, додаткова угода № 4 від 30.08.2007 року
та додаткова угода № 5 від 02.11.2007 року -
це документи, в яких підпис від імені
ОСОБА_1 виконано не ним, а іншою . Даний
факт підтверджується висновком № 8414
судово-почеркознавчої експертизи від
15.03.2010 року. Рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 01.04.2010 року
за позовом ОСОБА_1 до ЗАТ КБ
«Приватбанк» про визнання договору
поруки та додаткових угод до нього
недійсними було позов ОСОБА_1
задоволено.

Представник відповідача ПАТ
«Акцент-Банк» у судове засідання не
з'явився. Причину неявки суду не
повідомив.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03.11.2005 року між
ним та ТзОВ «Індустріальні Будівельні
Технології» було укладено кредитний
договір № 1858-корп-он, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 125000
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі встановлених у Додатку № 1 до
даного договору на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 03.11.2008 року. 02.11.2007 року між
позивачем та ТзОВ «Індустріальні
Будівельні Технології» укладено
додаткову угоду № 6, відповідно до якої
боржник отримав кредит у розмірі 2000000
грн. з кінцевим терміном повернення
03.11.2008 року.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або в повному
обсязі. Поручителем може бути одна або
кілька осіб.

03.11.2005 року року між позивачем та ОСОБА_1
було укладено договір поруки № 1858-3,
відповідно до якого останній
зобов'язувався перед банком за
виконання зобов'язань боржника за
кредитним договором № 1858-корп-ов від
03.11.2005 року. 07.09.2006 року між банком та
ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №
1 до договору поруки, 03.11.2006 року між
банком та ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду № 2 до договору поруки,
30.03.2007 року між банком та ОСОБА_1 було
укладено додаткову угоду № 3 до
договору поруки, 30.08.2007 року між банком
та ОСОБА_1 було укладено додаткову
угоду № 4 до договору поруки, 02.11.2007 року
між банком та ОСОБА_1 було укладено
додаткову угоду № 5 до договору поруки.

20.10.2010 року між позивачем та
відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від
20.10.2010 року у забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
1858-корп-ов від 03.11.2005 року.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, Рішенням Печерського
районного суду м. Києва а від 01.04.2010
року було визнано недійсними договорі
поруки № 1858-3 від 03.11.2005 року, укладений
між Печерською філією Закритого
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» та ОСОБА_1, та
додаткові угоди до нього: № 1 від 07.09.2006
року, № 2 від 03.11.2006 року, № 3 від 30.03.2007
року, № 4 від 30.08.2007 року, № 5 від 02.11.2007
року.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справі, у яких
беруть участь ті самі особи або особа,
щодо якої встановлено ці обставини.
Виходячи з вищевикладеного, суд не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором № 1858-корп-ов від 03.11.2005.

Враховуючи те, що заявлені позивачем
вимоги частково підтверджуються
матеріалами справи, інших доказів на їх
підтвердження надано не було, суд
вважає позовні вимоги ПАТ КБ
«Приватбанк» такими, що підлягають
частковому задоволенню в частині
стягнення з ПАТ «Акцент-Банк» на
користь позивача суми заборгованості
за кредитним договором № 1858-корп-ов від
03.11.2005 року, що утворилася за період
4.11.2005 року до 08.07.2010 року у розмірі 10000
грн.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
підлягають стягненню з відповідача ПАТ
«Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» понесені судові витрати
пропорційно задоволеним вимогам у
розмірі 229 грн. 40 коп.

Керуючись ст. 553 ЦК України, ст.ст.11, 15, 27,
60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ПАТ «Акцент-Банк» на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 10000 грн.,
сплачений судовий збір у розмірі 229 грн.
40 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко