Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів - Рожина Ю.М., Ковальчук Н.М.

при секретарі судового засідання -
Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Рівне апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
„Дельта Банк" на заочне рішення
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 06 травня 2014
року в справі за позовом публічного
акціонерного товариства „Дельта Банк"
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

в с т а н о в и л а :

В квітні 2014 року ПАТ «Дельта
Банк» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що 19 червня 2007
року між ТОВ «Комерційний банк
«Дельта», правонаступником якого є ПАТ
«Дельта Банк», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 001-17025-190607.
Відповідно до п.1.1. вказаного договору
позивач зобов»язується надати
відповідачу кредит у сумі 2385,00 грн на
придбання певного майна/послуг на
умовах визначених договором.
Відповідно до п.2.3 договору за
користування кредитом відповідач
сплачує кредитору проценти, виходячи
зі ставки 12% в рік. А також за ведення
кредитної справи відповідач сплачує
кредитору плату в розмірі 1,3 % в місяць,
п.2.5 договору. Станом на 18.02.2014 р.
відповідач не виконував належним чином
зобов»язання за кредитним договором, в
результаті чого виникла прострочена
заборгованість. Станом на 18 лютого 2014
року заборгованість за кредитним
договором становить 1372,01 грн., яка
складається із заборгованості за сумою
кредиту -998,18 грн, заборгованості за
відсотками - 44,52 грн, заборгованості за
комісіями - 329,31 грн. Посилаючись на
викладене, позивач просив стягнути з
ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та
сплачений судовий збір у розмірі 243,60
грн.

Рішенням Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 06.05.2014 року у позові ПАТ
„Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним

________________________________________________________________________
__

Справа № 559/1170/13-ц
Головуючий у 1
інстанції - Лопухович А.О.

Провадження №22-ц/787/1335/2014

Суддя-доповідач -.Максимчук З.М.

договором відмовлено у зв»язку із
пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ „Дельта Банк"
доводить про незаконність та
необгрунтованість рішення, вважає, що
воно прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповним з»ясуванням обставин, що
мають значення для справи, невірною
оцінкою досліджених доказів.

Зазначає, що суд помилково дійшов
висновку, що позивачем пропущено строк
позовної давності, адже згідно ч.3 ст.267
ЦК України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК
України, сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідач в судовому засіданні участі
не брала, і нею не було подано до
початку розгляду справи судом заяву
про засосування строку позовної
давності. Натомість, суд, всупереч
вищевказаним приписам закону,
самостійно застосував позовну
давність, без наявності підстав для
такого застосування.

Також зазначає, що заборгованість
відповідачем перед банком не погашена,
а банк, судовим рішенням, був
позбавлений можливості на отримання
виконання зобов»язання по поверненню
кредиту. Просить скасувати рішення
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 06.05.2014 р. та
ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити та стягнути із ОСОБА_1
заборгованість за кредитним договором
в сумі 1372,01 грн та понесені судові
витрати на оплату судового збору.

Сторони до апеляційного суду не
з"явились, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

У відповідності до вимог ч.2 ст.305
ЦПК України неявка сторін або інших
осіб, які беруть участь у справі,
належним чином повідомлених про час та
місце розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи, тому апеляційний
суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності сторін.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення кредитної
заборгованості після спливу строку
позовної давності, встановленого
законом.

Колегія суддів не може погодитись з
таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено і
таке підтверджується матеріалами
справи, що 19 червня 2007 року між ТОВ
«Комерційний банк «Дельта»,
правонаступником якого є ПАТ «Дельта
Банк», та ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір № 001-17025-190607.
Відповідно до п.1.1. вказаного договору
позивач зобов»язується надати
відповідачу кредит у сумі 2385,00 грн на
придбання певного майна/послуг на
умовах визначених договором.
Відповідно до п.2.3 договору за
користування кредитом відповідач
сплачує кредитору проценти, виходячи
зі ставки 12% в рік. А також за ведення
кредитної справи відповідач сплачує
кредитору плату в розмірі 1,3 % в місяць,
п.2.5 договору. Відповідно до п.1.2. кредит
надається на строк 24 місяців, з
кінцевим терміном повернення та сплати
всіх плат не пізніше ніж 18 червня 2009
року на умовах, визначених цим
договором.

Позивач свої зобов»язання за договором
виконав, надавши відповідачу кредит у
сумі 2385,00 грн, про що свідчить
меморіальний ордер №20916422 від 19.06.2007
року (а.с.14) та рахунок - фактура №54 від
19.06.2007 року (а.с.12).

Відповідач отримав у своє
розпорядження майно, що
підтверджується накладною №54 від
19.06.2007 року. (а.с.13).

Відповідно до розрахунку
заборгованості наданого позивачем,
станом на 18 лютого 2014 року вона
становить 1372,01 грн., з яких:
заборгованість за сумою кредиту -998,18
грн, заборгованість за відсотками - 44,52
грн, заборгованість за комісіями - 329,31
грн.

Встановлені судом обставини
свідчать про обґрунтованість вимог
позивача відповідно до положень ст.ст.
526, 1054 ЦК України.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
захист прав споживачів» договір про
надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Згідно п.7 ч.11 ст.11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув.

Відповідно до ст.257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня
коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Останній платіж в рахунок
погашення кредитної заборгованості
був здійснений відповідачкою в період
з 20 .11.2008 року по 19.12.2008 року. Ніяких дій,
які б свідчили про переривання
перебігу позовної давності,
відповідачкою не було вчинено.

З матеріалів справи
вбачається, що позивач звернувся з
даним позовом до ОСОБА_1 07 квітня 2014
року.

Враховуючи викладене, судом
правильно встановлено, що ПАТ «Дельта
Банк», звертаючись до суду з даним
позовом, пропустив без поважних причин
позовну давність тривалістю у три роки,
установлену ст. 257 ЦК України.

Разом з тим, ухвалюючи рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог, суд не звернув належної уваги на
положення ч.4 ст. 267 ЦК України про те, що
сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові за умови, якщо про
застосування її було заявлено стороною
у спорі. Між тим, від ОСОБА_1 такої заяви
про застосування строку позовної
давності не надходило.

Відповідно до п.31 Постанови № 5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.

Постановою № 7 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року внесено
зміни і доповнення у Постанову № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішення спорів, що
виникають із кредитних правовідносин».

Зокрема, п.31 Постанови від 30
березня 2012 року викладено в новій
редакції і роз`яснено що, при
застосуванні положення пункту 7 ч.11
ст.11 Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, суди мають виходити з того,
що у системному зв`язку з ч.11 с.11
зазначеного Закону ця вимога
стосується позасудового порядку
повернення споживачого кредиту і
спрямована на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту. У зв'язку
із цим враховуючи, що ЦК не передбачає
заборони пред`явлення окремих вимог у
зв`язку із пропущенням строку позовної
давності, при вирішення таких спорів,
суди повинні враховувати положення ЦК
про позовну давність.

Разом з тим при вирішенні спору в
судовому порядку, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, що є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними пропущення строку позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Відповідно до частин третьої і
четвертої статті 267 ЦК України позовна
давність застосовується лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення. Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові.

Суд першої інстанції відмовив
у позові з підстав пропуску строку
позовної давності без заяви сторони
щодо застосування строку позовної
давності.

Враховуючи наведене, колегія
суддів дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги, скасування
оскаржуваного рішення, яке ухвалено з
порушенням норм матеріального права та
ухвалення нового рішення про стягнення
з відповідача суми заборгованості за
кредитним договором в сумі 1372,01 грн. та
судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
задовольнити.

Заочне рішення Дубенського
міськрайонного суду Рівненської
області від 06 травня 2014 року скасувати,
ухвалити нове рішення наступного
змісту.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
іден. номер -НОМЕР_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» (р/р № 8364, МФО 380236,
ідентифікаційний код за )
заборгованість по кредитному договору
на загальну суму 1372,01 (одна тисяча
триста сімдесят дві гривні 01 копійка)
грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» відшкодування судових
витрат в сумі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок
три гривні 60 копійок).

Рішення набирає законної сили
з моменту його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
З.М.Максимчук

Судді:
Ю.М.Рожин

Н.М.Ковальчук