22-ц/775/983/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Кулік С.В.
Доповідач: Баркова Л.Л.
У Х В А Л А

Іменем України

08 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого судді Баркової
Л.Л.

суддів Гаврилової Л.Л.,Сороки
Г.П.

при секретарі Забавіній М.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до фізичної особи
підприємця ОСОБА_2 про захист прав
споживачів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 травня 2014 року,

В С Т
А Н О В И Л А :

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 травня 2014 року у задоволені позову
ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 про захист прав споживачів,
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3.
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи просить рішення
суду скасувати та постановити нове,
яким задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК
України, під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

У відповідності із положеннями ст.308
ЦПК України, апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Заслухавши суддю-доповідача,
позивача ОСОБА_1, яка просила
задовольнити апеляційну скаргу,
заперечення відповідача ОСОБА_2 та її
представника, адвоката ОСОБА_4 які
просили апеляційну скаргу відхилити,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Розглядаючи справу та відмовляючи у
задоволенні позову, суд першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
перевірив доводи і заперечення сторін,
правильно встановив правовідносини, що
виникли між сторонами, закон який їх
регулює та дійшов обґрунтованого
висновку про те, що позивачем не
доведено порушення його прав як
споживача відповідно до вимог Закону
України «Про захист прав споживачів»,
придбання товару неналежної якості та
повернення його продавцю.

Не погодитися з таким висновком суду
не можна, оскільки він відповідає
встановленим обставина справи і
положенням закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
«Про захист прав споживачів» у разі
виявлення протягом встановленого
гарантійного строку недоліків
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством, має право
вимагати: пропорційного зменшення
ціни; безоплатного усунення недоліків
товару в розумний строк; відшкодування
витрат на усунення недоліків товару. У
разі виявлення протягом встановленого
гарантійного строку істотних
недоліків, які виникли з вини виробника
товару (продавця, виконавця), або
фальсифікації товару, підтверджених за
необхідності висновком експертизи,
споживач, в порядку та у строки, що
встановлені законодавством і на
підставі обов'язкових для сторін
правил чи договору, має право за своїм
вибором вимагати від продавця або
виробника: розірвання договору та
повернення сплаченої за товар грошової
суми; вимагати заміни товару на такий
же товар або на аналогічний, з числа
наявних у продавця (виробника), товар.

У частинах 1, 2 ст. 9 Закону передбачено,
що споживач має право обміняти
непродовольчий товар належної якості
на аналогічний у продавця, в якого він
був придбаний, якщо товар не
задовольнив його за формою, габаритами,
фасоном, кольором, розміром або з інших
причин не може бути ним використаний за
призначенням. Споживач має право на
обмін товару належної якості протягом
чотирнадцяти днів, не рахуючи дня
купівлі. Якщо на момент обміну
аналогічного товару немає у продажу,
споживач має право або придбати
будь-які інші товари з наявного
асортименту з відповідним
перерахуванням вартості, або розірвати
договір та одержати назад гроші у
розмірі вартості повернутого товару,
або здійснити обмін товару на
аналогічний при першому ж надходженні
відповідного товару в продаж.

Як встановлено судом, і не
заперечується сторонами, позивачка
ОСОБА_1 08 жовтня 2013 року у суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи підприємця ОСОБА_2 придбала за 3400
грн. кожушок із в'язаної норки чорного
кольору. (а.с.49)

Звертаючись до суду з даним позовом
у грудні 2013 року, позивачка зазначала,
що одразу ж після покупки товару вона
виявила не стійкість фарби, якою було
пофарбовано кожушок. Тому 16 жовтня 2013
року, у зв'язку з виявленням цього
недоліку, повернула кожушок,
залишивши його на прилавку відділу
«Світ шкіри та шуб» магазину «Клік», де
працювала відповідачка. Під час
повернення у неї з відповідачкою виник
спір щодо якості придбаного товару,
остання повертати гроші за товар
відмовилась. Тому просила суд
розірвати договір купівлі-продажу
хутряного кожушка з в'язаної норки
чорного кольору,стягнути на її користь
його вартість 3 600 грн., та у
відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Заперечуючи проти позову,
відповідачка стверджувала, що товар
був належної якості, на нього мався
сертифікат якості, який у травні 2014
року з іншим товаром і документами
було викрадено із магазину, що
прохання позивачки вона перед
продажем внесла у фасон зміни на
застібках комірця і рукавів. 16.10.2013
року, коли та просила повернуту гроші,
запропоновувала позивачці інший товар
та у її присутності у відділі магазину
перевірила на якість пофарбування
кожушка, шляхом його змочування. На
повернення кожушка відмовилась і від
позивачки його не приймала. Залишивши
позивачку в магазині, звернулась до
Жовтневого райвідділу міліції з заявою
про притягнення позивачки до
відповідальності за неправомірні дії.

При розгляді справи в апеляційному
суду позивачкою зазначені
заперечення відповідачки не тільки не
спростовані, але фактично були визнані.

Більш того, факт звернення
відповідачки ОСОБА_2 до правоохоронних
органів внаслідок конфлікту у
приміщенні магазину, підтверджується
матеріалами перевірки заяви, яка
надійшла від останньої до Жовтневого
РО 16.10.2013 року та зареєстрована за
Р.№16977.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, виходячи із положень
закону щодо обов'язку покладення
доведення належної якості проданого
товару саме на продавця, та приймаючи
до уваги, що позивачкою не доведено
належними і допустимими доказами
факту передачі товару продавцю, що
позбавляє можливості останню, шляхом
проведення експертизи, довести факт
належної ( чи неналежної) якості
товару, суд першої інстанції, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Належних та допустимих доказів
передачі товару продавцю для
встановлення якості проданого товару,
позивачем не надано і апеляційному
суду.

Посилання позивачки на матеріали
Жовтневого РО щодо перевірки заяви
відповідачки, в якій вона зазначила про
те, що покупець кинула на прилавок
придбаний товар і вийшла із магазину,
ще не свідчить як про прийняття товару
відповідачкою, так і про неможливість
позивачки забрати цей товар.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для встановлення
неправильного застосування судом
першої інстанції норм матеріального
права та порушення процесуального
закону, не спростовують висновків суду,
обґрунтовано викладених в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення.

При вирішенні справи правильно
визначений характер правовідносин між
сторонами, вірно застосований закон ,
що їх регулює, повно і всебічно
досліджено матеріали справи та надано
належну правову оцінку доводам сторін
та зібраним у справі доказам.

Приведені в апеляційній скарзі докази
зазначених висновків суду не
спростовують, зводяться до переоцінки
доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до положень ст.212 ЦПК
України виключне право оцінки доказів
належить суду, який має оцінити докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні належних у справі доказів
в їх сукупності.

Результати оцінки доказів судом першої
інстанції відображені в оскаржуваному
рішенні, в якому наведені мотиви їх
неприйняття . Тому підстав для їх
переоцінки не має.

Керуючись ст.ст. 303, 307 , 308
ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л
И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 23 травня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді: