№ 243/3500/14-ц
№ 2/243/1556/2014
03 вересня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
суддя Руденко Л.М.
при секретарі судового
засідання Денисенко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання № 9
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -
06.08.2014 року до Слов'янського
міськрайонного суду Донецької області
звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги
тим, що він є власником квартири
АДРЕСА_1. В даній квартирі в 2001 році він
зареєстрував своїх знайомих ОСОБА_2,
ОСОБА_3, однак жодного дня вони в
квартирі не проживали та їх речей в
його квартирі немає, їх
місцезнаходження йому невідомо.
Добровільно знятися з реєстрації в
його будинку відповідачі не бажають, у
зв'язку з чим здійснюють перепони в
користуванні та розпорядженні його
квартирою, так як він несе додаткові
витрати по сплаті комунальних послуг,
та не може оформити субсидію на сплату
Позивач просить суд визнати ОСОБА_2,
ОСОБА_3 такими, що втратили право
користування житловим приміщенням -
Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
з проханням розглядати справу без його
участі, підтримав позовні вимоги.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове
засіданні не з'явились, хоча
повідомлялись належним чином про дату,
час та місце розгляду справи,
відомостей про причини неявки суду не
надали, клопотання про розгляд справи
без їх участі до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Доказування не може ґрунтуватися на
Судом встановлено наступні факти та
відповідні ним правовідносини.
Відповідно до довідки від 19.05.2014 року, в
квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2,
Згідно зі договору купівлі-продажу
квартири, квартира АДРЕСА_1, належить
ОСОБА_1 на праві приватної власності. (а.
У відповідності до акту № 110,
складеному керівником комітету
мікрорайону ЖЕУ № 3 м. Слов'янська,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 з 2001 року по теперішній
час не проживають за даною адресою, їх
особистих речей в квартирі немає, що
підтверджуються сусіди. (а. с.5)
Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню, з
Відповідно до абзацу першого частини
другої статті 3 СК України, сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.
Частинами першою та другою статті 156 ЖК
УРСР передбачено, що члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї, на вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей згоди власника не
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася
17.07.1997 року, відповідно до Закону
України «Про ратифікацію Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року», Першого протоколу та
протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від
17.07.1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип
непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватися та
розпоряджатися належним йому майном,
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК
Гарантуючи захист права власності,
закон надає власнику право вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
хоч би ці порушенні і не були поєднані з
позбавленням володіння. Способи
захисту права власності передбачені
нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути,
зокрема, житло - житловий будинок,
садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК
Права власника житлового будинку
визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК
УРСР, які передбачають право власника
використовувати житло для власного
проживання, проживання членів сім'ї,
інших осіб і розпоряджатися своїм
житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише на підставах,
передбачених законом.
Оцінивши зібрані по справі докази у їх
сукупності, судом встановлено, що
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не
проживають в АДРЕСА_1 з 2001 року по
теперішній час, вони не є членом сім'ї
позивача, а тому вони мають бути
визнаними такими, що втратили право
користування житловим приміщенням,
оскільки їх право користування АДРЕСА_1
перешкоджає позивачу, як власнику
житла, розпоряджатися даним житлом на
свій розсуд.
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 57, 88, 208, 209, 213-215, 224 ЦПК України,
суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право
користування житловим приміщенням, а
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення складене та підписане у
нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя: