РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області

в складі: головуючого Бар'яка А.С.,

за участі секретаря Сивенюк
О.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Кріпак
О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання № 3
Вінницького міського суду Вінницької
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Вінницької міської ради,
треті особи: Вінницька районна
державна нотаріальна контора,
Вінницьке міське управління юстиції
про визнання права власності на
спадкове майно, -

В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Вінницької міської ради треті особи:
Вінницька районна державна
нотаріальна контора, Вінницьке міське
управління юстиції про визнання права
власності на спадкове майно,
зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його
батько ОСОБА_3, після смерті якого
залишилась спадщина, а саме:
двокімнатна квартира АДРЕСА_1, проте,
намагаючись оформити свої спадкові
права на дане майно, позивач отримав
відмову нотаріуса у вчиненні
відповідних нотаріальних дій, оскільки
за життя спадкодавець не зареєстрував
своє право власності згідно вимог
чинного законодавства, в силу чого
позивач змушений звернутись до суду та
просить визнати за ним право власності
на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, у
порядку спадкування за законом, після
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька
ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав повністю,
обгрунтувавши їх обставинами,
зазначеними в позовній заяві, та просив
позов задовольнити.

Представник Вінницької міської ради
Кріпак О.М., в судовому засіданні
покладалася на розсуд суду.

Треті особи: Вінницька районна
державна нотаріальна контора,
Вінницьке міське управління юстиції,
будучи належним чином повідомлені про
місце та час розгляду справи, в судове
засідання не з'явилась, що не
перешкоджає розгляду справи.

Суд, врахувавши позицію сторін,
дослідивши матеріали справи,
встановив, визначив та дослідив
слідуючі докази, обставини та
відповідні правовідносини:

Згідно копії свідоцтва про смерть
серія НОМЕР_1 від 01.07.2012 року, виданого
виконкомом Вінницько-Хутірської
сільської ради Вінницького району
Вінницької області, ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 3).

Відповідно до копії свідоцтва про
народження серія НОМЕР_2, виданого
16.10.1965 року Вінницько Хуторянською
сільською радою Вінницького району
Вінницької області, ОСОБА_3 являється
батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Згідно відповіді на усне звернення
ОСОБА_1 щодо отримання свідоцтва про
право на спадщину на майно після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, виданого
Вінницькою державною нотаріальною
конторою, вбачається, що ОСОБА_1 було
відмовлено у вчиненні нотаріальних дій
щодо видачі свідоцтва про право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
оскільки свідоцтво про право власності
на дану квартиру не містить відмітки
про державну реєстрацію вказаного
нерухомого майна. (а.с. 5).

Зміст Витягу з рішення Виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
31.05.2012 року № 1328, зазначає, що прийнято
рішення щодо оформлення права
приватної власності ОСОБА_3, а саме:
двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою
площею 30,0 кв. м., загальною площею 45,6 кв.
м. (а.с. 6).

Згідно Свідоцтва про право власності,
виданого 31.05.2012 року виконкомом
Вінницької міської ради на підставі
рішення виконкому Вінницької міської
ради № 1328 від 31.05.2012 року, двокімнатна
квартира АДРЕСА_1, дійсно належить на
праві приватної власності ОСОБА_3 (а. с.
7).

Згідно досліджених матеріалів
спадкової справи № 569/2012 до майна
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
вбачається, що спадкоємцем, який
прийняв у визначеному законодавством
порядку спадщину після смерті ОСОБА_3,
є ОСОБА_1, також у спадковій справі
присутні заяви ОСОБА_5, сина померлого
та ОСОБА_6, дружини померлого, про
відмову від належної їм частки
спадщини.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1
зазначає, що власником даної квартири є
ОСОБА_3 з правом власності на 1 частку
відповідного майна, з наступними
технічними характеристиками: загальна
площа 45,6 кв.м., житлова площа 30 кв.м.,
кімната 1-а площею 17,3 кв.м., кімната 2-а
площею 12,7 кв.м., кухня площею 5,3 кв.м.,
туалет площею 1,0 кв.м., ванна кімната
площею 2,1 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м.,
комора площею 2,5 кв.м.

Норма ст. 328 Цивільного Кодексу
України прописує: право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" права на нерухоме майно та
їх обтяження, які підлягають державній
реєстрації відповідно до цього
Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Норма ст. 2 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначає, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно є
механізмом офіційного визнання такого
права, а тому, за умови наявності
правовстановлюючого документу, який
виданий у межах повноважень та у спосіб
визначений законом, не виключаються
обставини наявності відповідних
речових прав у особи, при цьому
наслідком відсутності реєстрації
таких прав є виключно неможливість
вчинення дій щодо однієї із складових
змісту права власності - розпорядження
таким майном. Оскільки обставини
наявності правовстановлюючих
документів, виписаних на ім'я
спадкодавця, є неспростовними, а
відтак, враховуючи особливості
спадкового права та припинення
цивільної правоздатності спадкодавцем
у момент смерті, з огляду на належність
спадкоємцеві спадщини, суд вважає, що
до таких правовідносин в площині
додержання принципу справедливості є
доцільним застосування способу
захисту прав спадкоємця, передбаченого
законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, в
тому числі визнання права.

Суд звертає увагу на те, що спадкове
право відокремлене законодавцем в
окрему самостійну підгалузь права,
оскільки такі правовідносини
нерозривно пов'язані із наявністю
неспростовного юридичного факту
смерті особи, в силу чого держава,
враховуючи важливість таких
правовідносин, гарантує та прописує
особливий механізм розпорядження
спадкодавцем своїм майном, закріплюючи
та констатуючи факт належності такого
майна спадкоємцю за умови прийняття
ним спадщини, тобто визначальною
обставиною належності спадщини
спадкоємцю є прийняття такої спадщини,
а не інші умови, в тому числі
додержання процедури реєстрації
майнових прав спадкодавцем.

Норма ст. 1216 ЦК України прописує, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 5. ст. 1268 ЦК України
незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

З огляду на зазначене, врахувавши, що
позивач є спадкоємцем по закону до
майна померлого ОСОБА_3, спадщину
прийняв вчасно, в силу чого така
спадщина в розумінні ч. 5. ст. 1268 ЦК
України вже належить позивачу, а тому,
за умови наявності
правовстановлюючого документу, який
виданий у межах повноважень та у спосіб
визначений законом, не виключаються
обставини наявності відповідних
речових прав у особи, при цьому
наслідком відсутності реєстрації
таких прав є виключно неможливість
вчинення дій щодо однієї із складових
змісту права власності - розпорядження
таким майном, оскільки обставини
наявності правовстановлюючих
документів є неспростовними, а відтак,
враховуючи припинення цивільної
правоздатності спадкодавця у момент
його смерті, беручи до уваги
особливості норм спадкового права, які
незалежно від інших норм законодавства
визначають механізм розпорядження
спадщиною, а саме: за умови прийняття
спадкоємцем спадщини - вона належить
спадкоємцю, з огляду на належність
спадкоємцеві спадщини, суд вважає, що
до таких правовідносин в площині
додержання принципу справедливості та
врахування особливостей спадкового
права є доцільним застосування способу
захисту прав спадкоємця, шляхом
визнання права, що передбачено
законодавцем в ч.2 ст. 16 ЦК України, так
як процедура реєстрації такого права
на ім'я спадкоємця за умови не
реєстрації спадкодавцем своїх прав -
чинним законодавством чітко не
визначена, в результаті чого суд
вважає, що позовні вимоги є
обгрунтованими, а неможливість
позивача зареєструвати відповідні
права на спадкодавця, в силу припинення
в останнього цивільної правоздатності,
та неможливість зареєструвати
відповідні права безпосередньо на себе
як на спадкоємця в наслідок
відсутності чітко визначеної
законодавцем процедури, не може бути
перешкодою у оформлені спадкових прав,
які належать позивачу згідно закону, за
таких умов позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись:
ст.ст. 1216, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88,
209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш
И В:

Позов задовольнити.

Визнати у порядку спадкування за
ОСОБА_7 право власності на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 з наступними
технічними характеристиками: загальна
площа 45,6 кв.м., житлова площа 30 кв.м.,
кімната 1-а площею 17,3 кв.м., кімната 2-а
площею 12,7 кв.м., кухня площею 5,3 кв.м.,
туалет площею 1,0 кв.м., ванна кімната
площею 2,1 кв.м., коридор площею 4,7 кв.м.,
комора площею 2,5 кв.м., що належала
померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні
у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя