Справа №173/769/14-ц
Провадження №2/173/636/2014
м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області у
головуючого судді Шевченко О.Ю.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ОСОБА_1 звернулася до
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В
обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 5 квітня 2003 року між нею та
відповідачем було зареєстровано шлюб.
Від шлюбу мають п'ятеро малолітніх
дітей, які проживають разом з нею та
знаходяться на повному її утриманні.
Шлюб з відповідачем виявився невдалим,
зрозуміли, що вони мають різні погляди
на життя, чоловік постійно ставився з
неповагою та за допомогою мережі
Інтернет познайомився з іншою жінкою,
до якої переїхав. Вважає подальше
спільне життя та збереження сім'ї
неможливе саме з вини відповідача. З
січня 2012 року відносини між ними
припинено, вони проживають окремо один
від одного, за домовленістю діти
залишились проживати разом з
позивачем. У зв'язку з чим позивач
просила суд розірвати шлюб, укладений
В судове засідання позивач не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
подала заяву про розгляд справи без її
участі, позовні вимоги підтримала та
просила суд залишити їй прізвище
«ОСОБА_1», проти ухвалення заочного
рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
причини неявки суду не повідомив, заяву
про розгляд справи без його участі не
надав.

. Відповідно до ч. 1 ст. 224
Цивільного процесуального кодексу
України судом було постановлено ухвалу
про проведення заочного розгляду
справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
оцінивши докази в їх сукупності,
прийшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

5 квітня 2003 року виконкомом
Верхівцевської міської ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1, про що зроблено відповідний
актовий запис за № 14 та видано
свідоцтво про одруження (а.с. 5).

Подружжя має п'ятьох спільних дітей:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_5, які за згодою подружжя
проживають з позивачем.

Судом встановлено, що сторони не
проживають разом з січня 2012 року,
стосунки не підтримують, не ведуть
спільне господарство. Причинами
припинення шлюбних відносин є взаємне
непорозуміння та небажання сторін
зберегти шлюб.

Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу
України суд постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу суперечило
б інтересам одного з них, інтересам
їхніх дітей, що мають істотне значення.

Фактичні взаємини подружжя свідчать,
що між сторонами остаточно припинено
шлюбні відносини і їх неможливо
відновити, отже збереження шлюбу
неможливе та суперечило б інтересам
подружжя.

Отже, вимоги позивача про
розірвання шлюбу, укладеного між нею та
відповідачем є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Спору про поділ майна подружжя не має.

Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу
України особа, яка змінила своє
прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.
Оскільки позивач не подала суду заяву
про відновлення їй дошлюбного
прізвища, суд вважає за необхідне її
прізвище не змінювати.

Також на виконання вимог ст. 115
Сімейного кодексу України, суд вважає
за необхідне надіслати копію рішення
суду після набрання ним законної сили
органу державної реєстрації актів
цивільного стану для внесення
відомостей до Державного реєстру актів
цивільного стану громадян та
проставлення відмітки в актовому
записі про шлюб.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1),
який підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 112, 113, 115 Сімейного
кодексу України, ст. ст. 88, 212-215, 224-233
Цивільного процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
зареєстрований виконкомом
Верхівцевської міської ради
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області 5 квітня 2003
року (актовий запис № 14) - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити
прізвище «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, судові
витрати у справі у сумі 243 грн. 60 коп.

Після набрання рішенням законної сили
його копію направити відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Верхньодніпровського районного
управління юстиції у
Дніпропетровській області для
внесення відомостей до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та проставлення відмітки в
актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення
суду шляхом подання апеляційної скарги
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.Ю.Шевченко