Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/9256/13-ц

Провадження № 2/185/2951/14

04 серпня 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Бабій С.О.,

при секретарі Сліпченко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Павлоградської міської ради, третя
особа: Реєстраційна служба, відділ
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно про визнання права
власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за заповітом.

ВСТАНОВИВ

16 липня 2014 року на підставі ухвали
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 28.05.2014 до Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області надійшла на новий розгляд
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
Павлоградської міської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 після
смерті її матері ОСОБА_2 відкрилася
спадщина за заповітом, що складається з
3/4 частин житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки площею 0,0840 га, що
передана для обслуговування
зазначеного будинку у приватну
власність.

22.11.2011 ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
отримала у власність в порядку
спадкування 3/4 частин житлового
будинку, що розташований: АДРЕСА_1,
проте у видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на земельну
ділянку площею 0,0840 га, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, було відмовлено, у
зв'язку із тим, що у позивача відсутні
правовстановлювальні документи на
зазначену земельну ділянку, які
підтверджували належність цієї
земельної ділянки спадкодавцеві, тому
просить суд визнати право власності на
зазначену земельну ділянку.

Позивач про дату, час та місце розгляду
справи був належним чином
повідомлений, до суду не з'явився, надав
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, наполягав на задоволенні
позову.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, до суду не з'явився, надав
суду заяву про розгляд справи у його
відсутність, при вирішенні справи
покладався на розсуд суду.

Третя особа - відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно Реєстраційної служби
Павлоградського міськрайонного
управління юстиції, про дату час та
місце розгляду справи була належним
чином повідомлена, до суду не з'явилася,
надала суду заяву про розгляд справи у
відсутності представника, наполягав на
задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши їх доказами, оцінивши
докази кожний окремо та у сукупності на
їх належність, допустимість,
достовірність та достатність суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції
України кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 16 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способом захисту цивільних прав та
інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Згідно із свідоцтвом про право на
спадщину за заповітом від 22.11.2011, видане
Першою Павлоградською
держнотконторою, реєстр. № 1-5331, ОСОБА_1
отримала в порядку спадкування за
заповітом після ОСОБА_2 у власність 3/4
частини житлового будинку АДРЕСА_2. /а.с.
19/.

Згідно із ст. 377 ЦК України до особи, яка
набула право власності на житловий
будинок (крім багатоквартирного),
будівлю або споруду, переходить право
власності, право користування на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення в обсязі та на умовах,
встановлених для попереднього
землевласника (землекористувача).

Відповідно до державного акту на право
приватної власності на землю, видане
19.07.1994 на підставі рішення виконкому
Павлоградської міської ради народних
депутатів № 764 від 26.05.1994 громадянину
ОСОБА_3 у приватну власність земельну
ділянку, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1./а.с. 22/

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, про що
відділом реєстрації актів цивільного
стану Павлоградського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області 09.01.2003 складено відповідний
актовий запис за № 47/ а.с. 11/

Таким чином, ОСОБА_1, є власником
успадкованого житлового будинку, тоді
як земельна ділянка, на якій він
розташований, залишається у власності
померлого ОСОБА_3, що є неприпустимим.

Згідно із частиною першою статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1-рп/99, відповідно до п. 2 якого дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має
зворотної дії у часі, крім випадків,
коли він пом'якшує або скасовує
цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_2 фактично вступила в управління
та володіння спадковим майном, а саме: в
фактичне управління та володіння
земельною ділянкою площею 0,0840 га
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку, що
розташована під житловим будинком
АДРЕСА_1, фактично вступила в
управління, володіння житловим
будинком, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, та отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом, видане
18.07.2003 Першою Павлоградською
держнотконторою, реєстровий № 1-1736, та
свідоцтво про право власності на
частку в спільному майні подружжя,
видане 18.07.2003 Першою Павлоградською
держнотконторою, за реєстровим № 1-1736,
тобто прийняла у спадщину всі права та
обов'язки після ОСОБА_3, проте ОСОБА_2
належним чином не оформила свої
спадкові права на зазначену земельну
ділянку, не зареєструвала право
власності та не отримала державного
акту на право приватної власності на
землю.

Крім того, відповідно до листа Першої
Павлоградської державної нотаріальної
контори від 22.11.2011 №4379/0116 позивач
ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла
спадщину, оскільки своєчасно подала
заяву про прийняття спадщини, та
отримала свідоцтво про право на
спадщину за заповітом на майно
померлої /а.с. 23/..

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не

припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку, що позивач ОСОБА_1 вважається
такою, що прийняла у спадщину все
спадкове майно ОСОБА_2, в т.ч житловий
будинок АДРЕСА_1, земельну ділянку
площею 0,0840 га цільовим призначенням
для обслуговування житлового будинку,
що розташована під житловим будинком
АДРЕСА_1 .

Згідно із ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу
України у разі набуття права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
що перебувають у власності,
користуванні іншої особи,
припиняється право власності, право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані ці об'єкти. До особи,
яка набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду,
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у власності іншої особи,
переходить право власності на земельну
ділянку або її частину, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення.

Оскільки у позивача відсутня
можливість отримати державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку на ім'я ОСОБА_2, яка не
зареєструвала свої спадкові права
належним чином, не отримала державного
акту на земельну ділянку, нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом на зазначену
земельну ділянку, то у відповідності до
ст.152 Земельного кодексу України
необхідно задовольнити позов шляхом
визнання права власності на земельну
ділянку на підставі ст.120 Земельного
кодексу України та ст. 377 Цивільного
кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст.
549 ЦК УРСР, ст.ст. 16, 377, 392, 1296, 1297 ЦК
України, ст.ст. 120, 152 Земельного Кодексу
України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 179, 212-215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженка м. Павлограда
Дніпропетровської області, РНОК
НОМЕР_1, в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_2 (дата
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності
на земельну ділянку площею 0,0840 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1,
цільовим призначенням для
обслуговування житлового будинку.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С. О. Бабій