Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді
- Шимківа С.С.,

суддів
- Бондаренко Н.В., Малько О.С.,

секретар судового засідання
- Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на заочне рішення
Володимирецького районного суду
Рівненської області від 04 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, залучена в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідачів - Новаківська
сільська рада Володимирецького району
Рівненської області про визнання
заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Володимирецького
районного суду Рівненської області від
04 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, залучена в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідачів - Новаківська
сільська рада Володимирецького району
Рівненської області про визнання
заповіту недійсним - задоволено.

Визнано недійсним заповіт, складений
від імені ОСОБА_4 та посвідчений 05
лютого 2004 року секретарем Новаківської
сільської ради Володимирецького
району Юсин А.А. та занесений в реєстр
за № 14.

Вважаючи рішення суду таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 оскаржили його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що
оскільки ОСОБА_3 не проживав із
спадкодавцем на час її смерті, не подав
у шестимісячний строк заяви про
прийняття спадщини, а також не
відноситься до осіб, які є такими, що
прийняли спадщину незалежно від
подання заяви, то він є таким, що
спадщину не прийняв, а тому права на
спадкування не набув.

В установленому порядку заяву про
поновлення строку для прийняття
спадщини до суду не подавав.

________________________________________________________________________

Справа № 556/2406/13-ц

Головуючий в суді І інстанції -
Закревський Л.В.

Провадження № 22-ц-787/1100/2014

Суддя-доповідач - Шимків С.С.

Так, як позивач не виконав умови для
набуття права на спадкування, права на
спадкування не набув. Після визнання
заповіту недійсним він не набуває
права на спадкування, отже, заповітом
його спадкові права не порушені.

Наголошують, що посвідчувальний напис
відповідає формі, встановленій
додатком 6 до Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами виконавчих комітетів
сільських, селищних, міських рад,
затверджених наказом Міністерства
юстиції України № 22/5 від 25 серпня 1994
року, яка була діючою на час
посвідчення заповіту.

Посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, просять скасувати рішення суду
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення учасників процесу, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 05
лютого 2004 року секретар Новаківської
сільської ради Володимирецького
району Рівненської області Юсин А.А. по
місцю роботи на прохання ОСОБА_4, склав
заповіт.

ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відповідачі - ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 звернулися до Володимирецької
державної нотаріальної контори із
заявами про прийняття спадщини. У своїх
заявах вказували, що крім них,
спадкоємців, які мають право на
обов'язкову частку, немає.

Позивач - ОСОБА_3, який є сином
заповідачки, звернувся до суду з
позовною заявою, якою просить визнати
зазначений заповіт недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями ст. 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Викладені у позовній заяві ОСОБА_3
доводи зводяться до нікчемності
оспорюваного ним заповіту. При цьому,
він просить визнати цей заповіт
недійсним, що за своєю правовою
природою не являється тотожним
способом захисту порушеного права.

Частинами 1, 2 ст. 1257 ЦК України
передбачено умови недійсності
заповіту. Зокрема, заповіт, складений
особою, яка не мала на це права, а також
заповіт, складений з порушенням вимог
щодо його форми та посвідчення, є
нікчемним. За позовом заінтересованої
особи суд визнає заповіт недійсним,
якщо буде встановлено, що
волевиявлення заповідача не було
вільним і не відповідало його волі.

Зі змісту рішення суду вбачається, що
суд фактично встановив обставини щодо
складення заповіту з порушенням його
форми та посвідчення. У зв'язку з чим,
прийшов до висновку про нікчемність
заповіту, проте в резолютивній частині
рішення визнав заповіт недійсним, що є
різними правовими поняттями.

Про встановлення обставин нікчемності
заповіту, позивач суд не просив.

Тому встановлюючи такі обставини, суд
першої інстанції вийшов за межі
позовних вимог.

Визнаючи заповіт недійсним, суд, не
звернув уваги, що позивачем не
підтверджено жодними доказами, що
заповідач при складанні заповіту не
розуміла значення своїх дій,
волевиявлення не було вільним і не
відповідало її волі, що є єдиною
підставою для визнання заповіту
недійсним.

Неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
порушення норм процесуального права,
відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції апеляційним
судом і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, рішення суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Володимирецького
районного суду Рівненської області від
04 березня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, залучена в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору на стороні
відповідачів - Новаківська сільська
рада Володимирецького району
Рівненської області про визнання
заповіту недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий-суддя
Шимків С.С.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.