441/877/14-ц 2/441/434/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2014 року Городоцький районний суд
Львівської області в складі:

головуючого - судді:
Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря Карапінки І.Р.

позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

сторони в шлюбі з 26 травня 2009 року,
мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 23.05.2014 року звернувся з позовом
до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
мотивуючи тим, подружнє життя між ними
не склалось через відсутність
взаєморозуміння, як наслідок понад 2
роки разом не проживають, спільного
господарства не ведуть, як подружжя
стосунків не підтримують. Позивач
втратив до відповідачки почуття любові
і поваги, за таких обставин вважає, що
шлюб розпався та примирення між ними
неможливе.

В суді ОСОБА_1 позов підтримав з мотивів
викладених у заяві, окрім цього
пояснив, що понад 2 роки з відповідачкою
разом не проживають, не спілкуються,
остання за зареєстрованим місцем
проживання не проживає, місце
проживання чи перебування йому не
відомо, про виклик ОСОБА_2 в суд через
оголошення у пресі категорично
відмовився, про що подав відповідну
письмову заяву (а.с. 19).

Відповідачка у судове засідання
повторно не з"явилась, хоча належно
повідомлялась про час, дату та місце
судового розгляду за зареєстрованим
місцем проживання.

Заслухавши позивача, вивчивши
матеріали справи, оцінивши докази в їх
сукупності, суд відмовляє у
задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК
України, суд приймає рішення про
розірвання шлюбу, лише за умови, якщо
встановлено, що подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам одного з них чи
інтересам їх дітей.

За положеннями ст.129 Конституції
України, ст. 10 ЦПК України, однією з
основних засад судочинства є
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
яка є частиною національного
законодавства, кожна людина при
визначенні її громадянських прав і
обов»язків має право на справедливий
судовий розгляд.

Із долучених до справи свідоцтва про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, копії
витягу з акту про народження №79 (а.с. 3, 6)
видно, що сторони шлюб зареєстрували 26
травня 2009 року актовий запис № 781, у
шлюбі мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Із пояснень ОСОБА_1 в суді убачається,
що він і ОСОБА_2 через відсутність між
ними взаєморозуміння понад 2 роки разом
не проживають, як подружжя стосунків не
підтримують, спільного господарства не
ведуть, між тим умов, які б
унеможливлювали подальше спільне
життя подружжя та збереження шлюбу і
суперечили б інтересам одного з них чи
інтересам їх дитини позивач не навів, а
в суді таких не здобуто.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 159, 212-215, 218 ЦПК
України ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд
-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня його проголошення
апеляційної скарги.

Суддя:
А.М.
Малахова - Онуфер