У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.

Парінової І.К.,
Савченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- відділ державної реєстрації актів
цивільного стану по м. Слов'янську
реєстраційної служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції у
Донецькій області, про оспорювання
батьківства за касаційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду
Донецької області від 13
листопада 2013 року,

в с т а н о в и л
а:

У березні 2013 року
ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом,
який згодом уточнив, і остаточно просив
анулювати актовий запис про
встановлення батьківства № 36 від 14
березня 2002 року та виключити з актового
запису № 73, зробленого 17 липня 1996 року
Миколаївською селищною радою м.
Слов'янська Донецької області, про
народження дитини - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, запис про батьківство
ОСОБА_3

Свої вимоги
обґрунтував тим, що з середини 1995 року
перебував у близьких стосунках з
відповідачем і ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4
народилась дитина ОСОБА_5 15 липня 1999
року сторони зареєстрували шлюб і 14
березня 2002 року за їх спільною заявою
про встановлення батьківства внесені
відповідні зміни до актового запису
про народження № 73 від 17 липня 1996
року та змінено прізвище дитини. 12
травня 2004 року шлюб було розірвано
і з позивача у судовому порядку
стягнено аліменти на утримання дитини.
Оскільки про те, що він не є батьком
дитини, йому стало відомо лише тепер,
оспорює своє батьківство.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 16 жовтня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 13 листопада 2013 року
рішення Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 16 жовтня 2013
року скасовано та ухвалено нове
рішення про відмову у задоволенні
позову з інших підстав.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення апеляційного суду
Донецької області від 13 листопада 2013
року та ухвалити нове про задоволення
позову, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом апеляційної
інстанції норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
відсутності визначених ст. 136 СК
України правових підстав для
задоволення позову, оскільки позивач у
момент реєстрації себе батьком дитини
знав, що не є батьком такої.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що позивач пропустив
річний строк, передбачений ст. 56 КпШС
України для оспорювання свого
батьківства, а тому відсутні правові
підстави для задоволення позову.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судом, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
народився ОСОБА_5 і у актовому
записі про народження дитини від 17
липня 1996 року № 73 на підставі заяви
ОСОБА_3 від 14 березня 2002 року про
встановлення батьківства внесено
запис про батька дитини, її батьком
зазначено позивача та змінено прізвище
дитини.

Відповідно до ст. 56 КпШС України, чинним
на час виникнення спірних сімейних
відносин, особа, яка записана як батько,
має право оспорити проведений запис
протягом року з часу, коли їй стало
відомо або повинно було стати відомо
про проведений запис.

Оскільки судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем пропущено
річний строк для оспорення проведеного
запису про батька дитини, суд дійшов
правильного висновку про відсутність
у позивача права оспорити своє
батьківство.

Перебіг встановленого ст. 56 КпШС
України річного строку оспорювання
батьківства починається з того часу,
коли особа, яка з її відома записана
батьком дитини, дізналась або повинна
була дізнатися про вчинення запису, і
та обставина, що особа, з відома якої
вчинено запис, дізналася, що вона не є
батьком дитини, після закінчення цього
строку, не змінює порядок його
обчислення.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи та вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано
дійшов висновку про пропущення
позивачем річного строку,
передбаченого ст. 56 КпШС України, для
оспорювання свого батьківства.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судом апеляційної інстанції допущено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення
норм процесуального права, які
призвели до неправильного вирішення
спору, оскільки висновків суду не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості,
проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції на
основі об'єктивної оцінки наданих
сторонами доказів повно встановлено
фактичні обставини справи та вірно
застосовано норми матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и
л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Рішення апеляційного суду
Донецької області від 13 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.І.Амелін

С.О.Карпенко

І.К.Парінова

В.О.Савченко