Справа № 462/3378/14
Головуючий у 1 інстанції: Бориславський
Провадження № 22-ц/783/4548/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: представника ВДВС
Шелінської Ю.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м .Львові цивільну
справу за а апеляційною скаргою ОСОБА_3
на ухвалу Залізничного районного суду
м. Львова від 19 травня 2014 року про
залишення без розгляду скарги ОСОБА_3
на дії Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції у справі
за поданням начальника Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Бойка О.В. про звернення
стягнення з ОСОБА_3, -

в с т а н о в и л а :

26 травня 2014 року ОСОБА_3, який перебуває
у Львівському слідчому ізоляторі,
подана апеляційна скарга ( а.с. 153, 162) на
ухвалу Залізничного районного суду м.
Львова від 19 травня 2014 року про
залишення без розгляду його скарги на
дії Галицького відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції , які
проявлялися в тому, що незважаючи на
його неодноразові звернення до
вищеназваного ВДВС йому не були надані
для ознайомлення матеріали
виконавчого провадження, відкритого на
підставі ухвали Залізничного
районного суду м. Львова від 13.07.2010 року
(справа № 2-631/10) , яка скасована ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 06.03.2014 року.

В апеляційній скарзі на ухвалу
від 19 травня 2014 року ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу та направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції (а.с. 153), а в уточненій
апеляційній скарзі просить скасувати
ухвалу та визнати дії Галицького ВДВС
незаконними та зобов»язати Галицький
ВДВС ознайомити його з матеріалами
виконавчих проваджень, відкритих на
підставі ухвали Залізничного
районного суду м. Львова № 6-231/10 від
13.07.2010 року у повному обсязі. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що:

ухвалу Апеляційного суду від 06.03.2014 р.
він отримав лише 20.03.2014 р.у (а.с. 152);

судом першої інстанції було порушено
вимоги ч.1 ст.121 ЦПК України і йому не
було надано строку для усунення
недоліків у скарзі. З часу коли він
дізнався, що Галицьким ВДВС ЛМУЮ у
нього було конфісковано майно, а це
приблизно у лютому 2014 року, він
неодноразово звертався до Галицького
ВДВС з проханням ознайомити його з
матеріалами виконавчих проведень ,
відкритих на підставі ухвали
Залізничного районного суду м. Львова
№ 6-231/10 від 13.07.2010 року, та згідно яких
дане майно було арештовано досі
відповідей він не отримав, майно також
повернуто не було. Таким чином, вважає,
що Галицький ВДВС ЛМУЮ порушив норми
ст. 11.12,57, 58 ЗУ «Про виконавче
провадження «, що призвело до втрати
його ( скаржника) майна ( а.с. 162).

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ВДВС, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
належить задовольнити частково, з
наступних мотивів.

Ухвалою Залізничного районного
суду м. Львова від 19 травня 2014 року
скаргу ОСОБА_3 на дії Галицького
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції залишено без розгляду з
посиланням на те, що з матеріалів
справи вбачається , що ухвалу
Залізничного районного суду м. Львова
від 13.07.2010 року скасовано ухвалою
Апеляційного суду Львівської області
від 06.03.2014 року, проте, скаржник подав
скаргу на дії Галицького ВДВС лише
30.04.2014 року , а отже суд першої інстанції
прийшов до переконання, що заявник мав
достатньо часу для подання скарги в
строки, передбачені ст. 385 ЦПК України.
Крім того в поданій скарзі заявник не
вказав жодних поважних причин
пропущеного строку , клопотання про
його поновлення не подав. Враховуючи
викладене, оскільки заявником не
представлено доказів поважності
причин пропуску строку на подання
скарги та не заявлено клопотання про
його поновлення, а тому суд першої
інстанції в оскаржуваній ухвалі дійшов
висновку, що скаргу слід залишити без
розгляду та повернути заявнику ( а.с. 136)
.

Проте, колегія суддів не
погоджується з висновками суду першої
інстанції про наявність підстав для
залишення скарги ОСОБА_3 на дії
Галицького ВДВС без розгляду, зважаючи
на наступне.

Згідно ст.385 ЦПК України скаргу може
бути подано до суду: у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод; у триденний строк з
дня, коли особа дізналася або повинна
була дізнатися про порушення її прав чи
свобод, у разі оскарження постанови
про відкладення провадження
виконавчих дій. Пропущений з поважних
причин строк для подання скарги може
бути поновлено судом.

Згідно ст.1 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07 лютого 2014 року « Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах»,
відповідно до частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов'язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної
сили, обов'язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Отже, виконання судових
рішень у цивільних справах є складовою
права на справедливий суд та однією з
процесуальних гарантій доступу до
суду, що передбачено статтею 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року. Одним із
засобів юридичного захисту сторін
виконавчого провадження при
проведенні виконавчих дій є судовий
контроль за виконанням судових рішень
у цивільних справах, який передбачає,
зокрема, можливість здійснення певних
процесуальних дій у виконавчому
провадженні лише з дозволу суду, а
також обов'язок суду розглянути скарги
на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби й позови, що виникають із
відносин щодо примусового виконання
судових рішень.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №6 від 07 лютого 2014 року « Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», скарга має
відповідати загальним вимогам щодо
форми та змісту позовної заяви,
передбаченим положеннями ЦПК, та
містити відомості, зазначені в пунктах
3- 5 частини сьомої статті 82 Закону про
виконавче провадження, зокрема зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби та норму закону, яку
порушено, а також обставини, якими
заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо
скарга за формою і змістом не
відповідає таким вимогам, то
застосовуються положення статті 121 ЦПК.
У разі відсутності спеціальної норми
щодо вирішення певних питань, що
виникають при розгляді скарг на
рішення, дії або бездіяльність
посадових осіб державної виконавчої
служби, при розгляді таких скарг мають
застосовуватися положення ЦПК, якими
врегульовано аналогічні питання, а
саме: стаття 122 ЦПК - про відкриття
провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК -
щодо кола осіб, які беруть участь у
справі, їхніх прав та обов'язків; статті
74- 77 ЦПК - про судові виклики та
повідомлення; глави 4 розділу III ЦПК -
про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V
ЦПК - щодо апеляційного та касаційного
оскарження судових рішень тощо. З
урахуванням передбаченого законом
строку розгляду такої скарги
проведення попереднього судового
засідання не є обов'язковим.

Колегія суддів вважає, що при
вирішенні питання про прийняття скарги
до розгляду, суд першої інстанції
повинен був з»ясувати обставини, які
стосувалися того, коли заявник
звертався до Галицького ВДВС із
заявами про надання йому матеріалів
виконавчого провадження для
ознайомлення і не отримав у визначений
законом строк ( з урахуванням
поштового обігу) задоволення своїх
вимог, для того, щоб визначити дату з
якої заявник вважається обізнаним про
ймовірність порушення його прав у
виконавчому провадженні, тобто, щоб
визначити дату з якої починає текти
десятиденний строк з дня, коли заявник
дізнався або повинен був дізнатися про
порушення його прав чи свобод.

Оскільки у скарзі ОСОБА_3. від 29.04.2014
року ( а.с. 135), стосовно якої судом
першої інстанції в оскаржуваній ухвалі
від 19.05.2014 року помилково зазначено, що
скарга подана 30.04.2014 року, не зазначено:
обставин, що стосувалися дати
звернення заявника до Галицького ВДВС
ЛМУЮ з заявою про надання матеріалів
виконавчого провадження для
ознайомлення, внаслідок чого неможливо
визначити дату з якої заявник
вважається таким , що був обізнаний про
ймовірність порушення його прав та
свобод у виконавчому провадженні,
колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції про пропущення
заявником, встановленого ст. 385 ЦПК
України строку для звернення із
скаргою, є передчасним та порушує
процесуальні гарантії скаржника на
доступ до суду і порушує його право на
справедливий суд.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.312 ЦПК України ,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції , апеляційний суд :
скасовує ухвалу і передає питання на
новий розгляд до суду першої інстанції,
якщо останній порушив порядок,
встановлений для його вирішення.

Зважаючи на вищенаведені норми права
та обставини справи у їх об»єктивній
сукупності, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково, оскаржувану
ухвалу належить скасувати і передати
питання на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3. ч. 1 ст.
312, п. 2 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 3 ст. 315, ст. ст.317, 319
ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Ухвалу Залізничного районного
суду м. Львова від 19 травня 2014року
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню у
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

_______________
Федоришин А.В.