Якимівський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

2/330/494/2014

Справа № 330/1803/14-ц

"27" серпня 2014 р. Якимівський районний
суд Запорізької області в складі:

головуючого судді
Ковальчук О.А.,

при секретарі Базаджи Т.О.
за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Якимівка
Запорізької області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зменшення розміру стягуваних
аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом
в якому вказав, що відповідно до
рішення Якимівського районного суду
Запорізької області від 17 грудня 2013
року позивач зобов*язаний сплачувати
на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі
400 гривень на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та у розмірі 400 гривень на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Зазначення рішення виконується
частково, оскільки позивач не має
змоги в повному обсязі сплачувати
аліменти.Просить зменшити стягнення
аліментів на кожну дитину до 200 гривень,
мотивуючи тим, що в теперішній час не
має постійного місця роботи, мати
позивача є людиною похилого віку, не
працює та потребує сторонньої як
фізичної, так і матеріальної допомоги,
позивач ОСОБА_1 з грудня 2013 року має
іншу сім*ю, яка також потребує
матеріального утримання. Крім того, в
разі несплати аліментів його можуть
притягнути до кримінальної
відповідальності, що може негативно
відобразитися як на його майбутньому,
так і на майбутньому його дітей.
Викладаючи обставини позовної заяви,
позивач посилається на вимоги ст.192 СК
України, яка передбачає зменшення
аліментів за рішенням суду за позовом
платника у випадку зміни його
матеріального, сімейного становища,
погіршення здоров*я тощо.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі на підставах, викладених в
позовній заяві, та просить їх
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач
позовні вимоги не визнала в повному
обсязі. Вважає, що обставини, на які
посилається відповідач, не є
свідченням зміни його матеріального,
сімейного становища після рішення
судлу про стягнення аліментів. Його
мати не є пенсіонером, інвалідом. У
другому шлюбі він не має дітей, яких би
він повинен утримувати, друга супруга
повинна сама себе забезпечувати,
оскільки не є інвалідом.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши сторони, суд вважає, що
позовні вимоги позивача незаконні,
необґрунтовані і не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. ст. 180, 181 Сімейного Кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до її повноліття, а також за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліментів) присуджуються в долі
від доходу його батька або матері у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України
якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або
сімейного стану, погіршення або
поліпшення здоров'я когось із них
та в інших випадках, передбачених цим
Кодексом.

Судом встановлено, що згідно довідки
розрахунку заборгованості боржника по
аліментам головного державного
виконавця ВДВС Якимівського РУЮ в
Запорізькій області Мірошник І.В. від
21.08.2014 року за № 13002 у відділі державної
виконавчої служби Якимівського
районного управління юстиції
Запорізької області знаходиться на
примусовому виконанні виконавчий лист
№2/330/749/2013, виданий 17.12.2013 року
Якимівським районним судом
Запорізької області про стягнення з
позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
аліменти на утримання неповнолітніх
дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 400 гривень на
кожну дитину щомісяця. Загальна
заборгованість позивача зі сплати
аліментів станом на 21 серпня 2014 року
складає 51119 гривень 84 копійки. Тобто з
позивача стягуються аліменти в твердій
грошовій сумі. Як пояснили сторони,
стягувач ОСОБА_1 подала до державного
виконавця заяву про притягнення
відповідача до кримінальної
відповідальності за несплату
аліментів.

Відповідно до рішення Якимівського
районного суду по справі № 330/3116/13-ц від
17.12.2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про стягнення аліментів на утримання
дітей (а.с.6) в матеріалах справи
відсутні відомості щодо будь-яких
обтяжень у відповідача у матеріальному
або сімейному становищу, відповідач
ніде не працював.

На теперішній час відповідач ОСОБА_1,
який є позивачем по теперішній справі,
ніде не працює, має сезонні заробітки.
Як пояснив сам позивач, всі зароботані
кошти він віддає матері, яка не працює
та хворіє.Однак його мати ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3,згідно довідки
Охрімівської сільської ради
Якимівського району Запорізької
області за № 499 від 099.07.2014 року, не є
членом родини позивача ОСОБА_1(а.с.11) і
не знаходиться на його утриманні, не є
пенсіонером, не досягла 55 років, щоб
визнавати її людиною похилого віку, та
враховувати як обставину зміни
матеріального або сімейного стану
позивача після ухвалення рішення про
стягнення з нього аліментів. Та
обставина, що його мати не є людиною
похилого віку, існувала і під час
розгляду справи про стягнення з
позивача аліментів на користь
відповідача ОСОБА_1Докази того, що мати
ОСОБА_5 потребує сторонньої як
матеріальної, так і фізичної допомоги
позивач не надав. Існування другого
шлюбу ні яким чином не доводить того, що
у позивача ОСОБА_1 змінилося
матеріальне становище, погіршилося
або поліпшилося здоров*я кожного них.

Таким чином, суд вважає, що відсутні
обставини, які раніше не мали місце та
які перешкоджають боржнику
виплачувати аліменти в встановленому
розмірі в цей час. Позивач не виклав
суду жодного доводу на підтвердження
позовних вимог і факту наявності
обставин, що дають право на зменшення
розміру аліментів на підставі ст.192 СК
України для зменшення розміру
аліментів. Він не довів, що перебуваючи
в другому шлюбі, він не можу сплачувати
аліменти, встановлені попереднім
рішенням суду, і що зміна сімейного
стану потягнуло за собою утримання
інших осіб внаслідок їх хвороби,
малолітства.

Надані позивачем докази не є належними
в розумінні статті 192 Сімейного кодексу
України щодо можливості зменшення
розміру аліментів, які сплачує позивач
на користь відповідача. Крім того суд
не може взяти до уваги пояснення
позивача про притягнення його до
кримінальної відповідальності, яке
негативно відобразиться на
майбутньому його дітей та його
особисто. Відповідно до частини
четвертої статті 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

За таких обставин суд приходить до
висновку, шо вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення розміру стягуваних
аліментів не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючи
ст.ст.10,11,60, 212, 213,214, 215 ЦПК України, на
підставі ст.ст. 180, 181, ч.2 ст. 182, 192
Сімейного кодексу України, суд

В И
Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про зменшення розміру стягуваних
аліментів відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Запорізької області
через Якимівський районний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
цього рішення.

Суддя: