Справа № 333/1909/14-ц
Провадження № 2/333/1371/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя
у складі:

головуючого судді
Дмитрієвої М.М.,

при секретарі
Пасюті
К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі Комунарського
районного суду м. Запоріжжя, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до
Комунарського районного суду
м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила наступне.

З 21.06.2003 року позивач ОСОБА_1 перебуває з
відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому
шлюбі, але на цей час шлюбні стосунки
між сторонами припинені, спільне
господарство не ведеться. Від шлюбу
сторони мають малолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього
сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сумісне життя між подружжям не
склалося. Між сторонами тривалий час
немає розуміння з багатьох питань
сімейних відносин. Спір про майно
відсутній.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явилась, про дату, час та місце
розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином, надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі, на фіксації судового
процесу не наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
своєчасно та належним чином, подав
заяву, про розгляд справи за його
відсутності, проти задоволення
позовних вимог заперечує.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК
України, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази суд вважає,
що заявлений позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України, юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносин, що виникають у
державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, ратифікованої Україною,
Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року,
яка відповідно до ст. 9 Конституції
України є частиною національного
законодавства України, кожна людина
при визначенні її громадянських прав
та обов'язків має право на справедливий
розгляд справи незалежним та
безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції
України, кожному гарантується судовий
захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд
розглядає справи на принципах
змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних та юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

На підставі свідоцтва про одруження
від 21.06.2003 року, серії НОМЕР_1, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарського
районного управління юстиції у м.
Запоріжжі встановлено, що 21.06.2003 року
сторони уклали шлюб, про що було
зроблено відповідний актовий запис №
264.

Відповідно до свідоцтва про народження
від 23.10.2003 року, НОМЕР_2, виданого
відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарського
районного управління юстиції у м.
Запоріжжі, сторони є батьками
малолітньої дитини - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження
від 06.03.2009 року, НОМЕР_3, виданого
Комунарським відділом реєстрації
актів цивільного стану Запорізького
міського управління юстиції, сторони є
батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що на даний час діти
знаходиться на утриманні матері та
проживають разом з нею, що
підтверджується довідкою № 907 від
13.03.2014 року, виданою Центром
обслуговування абонентів № 12 МКП
«Основаніє».

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду, у
відповідності до ст. 110 СК України, яка
передбачає можливість пред'явлення
одним з подружжя позову про розірвання
шлюбу.

Судом встановлено, що родина розпалась
остаточно, спільне господарство не
ведеться, бажання до примирення у
сторін відсутнє. Відновити шлюб
неможливо. Від шлюбу сторони мають
неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 111 СК України суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 22.05.2014 року, ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 було надано строк для
примирення до 17.07.2014 року. Проте сторони
так і не дійшли згоди щодо збереження
шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного із них, інтересам їх
дітей.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного із
подружжя на підставі рішення суду, у
відповідності до ст. 110 СК України, яка
передбачає можливість пред'явлення
одним з подружжя позову про розірвання
шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка
змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Аналізуючи докази у справі, суд
приходить до висновку, що подальше
спільне життя сторін і збереження
шлюбу суперечить їх інтересам та
інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 105, 110, 111, 11, 113 Сімейного кодексу
України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.06.2003 року серії
НОМЕР_1, відділом реєстрації актів
громадянського стану Комунарського
районного управління юстиції у м.
Запоріжжі (актовий запис № 264) між
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Позивачу ОСОБА_1 залишити прізвище
«ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке
набрало законної сили, є документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Запорізької області через
Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва