РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/2295/13-ц

номер провадження 2/695/51/14

21 липня 2014 року
м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд
Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Бреус В.С.

розглянувши в приміщенні суду в м.
Золотоноша справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Черкаської міської ради,
Чапаєвської сільської ради, треті
особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування за законом та за
зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 про усунення від права на
спадкування , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, 15.01.1969р.н., є сином ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно Свідоцтва про
народження НОМЕР_1, виданого 11.02.1969 року
відділом ЗАГСу виконавчого комітету
Черкаської міської ради.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (прізвище змінено
із «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» у зв'язку із
укладенням шлюбу 12.02.1983 року із ОСОБА_8
згідно свідоцтва про укладення шлюбу
НОМЕР_2, виданого 12.02.1983 року відділом
ЗАГСу виконавчого комітету Черкаської
міської ради) є донькою ОСОБА_7 згідно
Свідоцтва про народження НОМЕР_3,
виданого відділом РАГСу Черкаського
міськвиконкому 13.06.1997 року.

Батько позивачів ОСОБА_7 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, про що мається в
матеріалах справи Свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_4, видане відділом ДРАЦС
Золотоніського міськрайонного
управління юстиції у Черкаській
області 30.11.2012р.

За життя спадкодавцю ОСОБА_7, згідно
рішення сесії Чапаєвської сільської
ради №6/22 від 19.08.1997року передано у
приватну власність земельну ділянку
загальною площею 0,2092 га АДРЕСА_2. Також
на цю земельну ділянку на підставі
рішення № XXV-10/V Чапаєвської сільської
ради від 23.10.2009р. ОСОБА_7 міськрайонним
управлінням Держкомзему у м.
Золотоноша та Золотоніському районі
Черкаської області 14.12.2009р. видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку (кадастровий номер
земельної ділянки :01:0020065) серія ЯН
№264675 для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд. На
вказаній земельній ділянці побудовано
жилий будинок щодо якого на
спадкодавця в по господарській книзі
відкрито погосподарський номер з
особовим рахунком. Однак, за життя
ОСОБА_7 правовстановлюючого документу
на цей жилий будинок не отримав, хоча є
фактично його власником.

Також ОСОБА_7 на підставі рішення
загальних зборів ЖБК №6 від 26.08.1989 року,
затвердженого рішенням виконавчого
комітету Черкаської міської ради
народних депутатів №163/2 від 26.09.1989 року,
10.08.1989 року видано виконавчим комітетом
Черкаської міської ради народних
депутатів Ордер на жиле приміщення в
будинку ЖБК за №015317 серія А, згідно
якого ОСОБА_7 отримав право на заняття
жилої площі 17,07 кв.м., що складається із
однієї ізольованої квартири АДРЕСА_1
(назва вулиці змінена рішенням
Черкаської міської ради із «Жовтнева»
на «Благовісна»).

Позивачі за первинним позовом
звернулися до приватного нотаріуса
Золотоніського районного
нотаріального округу Черкаської
області ОСОБА_9 із заявою про видачу їм
свідоцтв про право на спадщину за
законом на спадкове майно спадкодашя,
внаслідок чого була відкрита спадкова
справа згідно Витягу про реєстрацію в
Спадковомуреєстрі №32598221 від 30.11.2012.

Крім позивачів спадкоємцями по даній
спадковій справі також є ОСОБА_5
(дружина померлого) та ОСОБА_6 (син
померлого).

Позивачі звернулися до нотаріуса щодо
отримання свідоцтв на право на
спадщину. Однак нотаріусом було
відмовлено у видачі таких свідоцтв,
тому вони звернулися з відповідним
позовом до суду.

В судовому засіданні обидва позивачі
за первинним позовом підтримали свої
позовні вимоги і при цьому пояснили, що
оскільки вони є рідними дітьми
померлого ОСОБА_7, то, на їхню думку, їм
повинно належати по ? частині кожному
спадкового майна, до якого входять
земельна ділянка та житловий будинок в
АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1

Що стосується зустрічних позовних
вимог, то вони їх не визнають, оскільки
вони обидва приймали участь у догляді
за хворим батьком по мірі своїх
можливостей, а тому, на їхню думку, не
можуть бути усунуті від спадкування.
При цьому ОСОБА_1 пояснив, що живе у м.
Дніпропетровську, раніше служив у
Збройних Силах, а тому мав можливість
не часто навідувати батька, але завжди,
як тільки мав час, приїздив до нього.
ОСОБА_2 заявила, що коли батько тяжко
захворів, то вона провідувала його і
надавала йому допомогу як могла.

В судовому засіданні відповідач
Черкаська міська рада та її
представник за довіреністю не прибули
та звернулися до суду із клопотанням
про розгляд справи у відсутності
представника ради.

В судовому засіданні представник
відповідача Чапаєвський сільський
голова поклав розгляд позовних вимог
на розсуд суду і просив винести законне
рішення.

В судовому засіданні треті особи за
первинним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6
позовні вимоги не визнали та ОСОБА_5
звернулася до суду із зустрічним
позовом про усунення ОСОБА_1 та ОСОБА_2
від прав на спадкування. При цьому
ОСОБА_5 пояснила, що ще за життя ОСОБА_7,
відносини між ним та його старшими
дітьми не склалися, у зв'язку з цим
відповідачі за зустрічним позовом
взагалі не спілкувалися із
спадкодавцем. У 2003 році ОСОБА_7 переніс
мозковий інсульт та через похилий вік і
тяжку хворобу був у безпорадному стані,
потребував постійного піклування,
догляду та матеріальної допомоги. За
його життя вона доглядала за ним,
готувала йому їжу, прала білизну та
одяг, возила на прогулянки, оскільки
він міг пересуватися лише на
інвалідному візку. Вона здійснювала
належний догляд за своїм чоловіком та
його лікування, під час неодноразових
госпіталізацій ОСОБА_7 протягом 2003-2012
років, щорічно до Черкаської обласної
лікарні, 2-ї міської лікарні,
Черкаського обласного госпіталю для
інвалідів ВВв та 3-ї міської лікарні.
Натомість, як вона вважає, відповідачі
за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1
там жодного разу не з'явилися, не
приймали ніякої участі у покращенні
становища батька, ухилялися від
надання йому допомоги і не давали
коштів на придбання ліків.

Неодноразово вона просила
відповідачів врахувати стан здоров'я
батька, зважаючи на те, що разом з
відповідачами було б легше доглядати
за тяжко хворою, однак вони
відмовилися.

Таким чином вона вважає, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 своєю аморальною поведінкою та
бездіяльністю по відношенню до
становища батька порушили не лише
норми моралі, але й приписи закону, а
тому не мають права на спадкування як
особи, які ухилялися від виконання
обов'язку щодо утримання спадкодавця і
просить усунути їх від права на
спадщину.

Суд, дослідивши матеріали справи та
доводи сторін, вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом. Після своєї смерті
ОСОБА_7 заповіту не залишив. Тому в
даному випадку спадкування
здійснюється за законом.

Відповідно до ст..1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово.

За ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право
на спадкування за законом мають діти
спадкодавця та той з подружжя, який
його пережив.

В даному випадку ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги
за померлим ОСОБА_7

В спадкове майно, як це витікає з
матеріалів справи, входить земельна
ділянка, розташована АДРЕСА_2

Відповідно до вимог ч.1 ст.1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Згідно п. 10 постанови Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 №7
«Про судову практику у справах про
спадкування» передбачено, що
відповідно до статті 1225 ЦК право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування (зі
збереженням її цільового призначення)
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності на землю або іншим
правовстановлюючим документом.

Згідно копії Державного акту на
земельну ділянку, що мається в
матеріалах справи, земельна ділянка
померлому ОСОБА_7 виділена на підставі
рішення Чапаєвської сільради від
23.10.2009р. № XXV-10/V. Відповідно до Свідоцтва
про укладення шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_5
уклали шлюб 18.10.1995р. Тобто спірна
земельна ділянка була надана ОСОБА_7
під час проживання у шлюбі. Отже вона
повинна бути розділена між
спадкоємцями як спільне майно
подружжя, тобто повинна ділитися лише
частка, яка належала особисто ОСОБА_7,
або половина всієї земельної ділянки.

Тому суд на підставі викладеного
визнає за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право
власності на 1/8 частину земельної
ділянки за кожним з них, а за ОСОБА_5 суд
визнає 6/8 частин цієї ділянки.

Що стосується поділу житлового
будинку, який розташований на вказаній
земельній ділянці, то, як витікає з
матеріалів справи за життя ОСОБА_7 не
встиг оформити на нього
правовстановлюючі документи.

Відповідно до ст.. 376 ЦК України
житловий будинок вважається
самочинним будівництвом, якщо він
збудований без відповідного документа,
який дає право на будівельні роботи.
Особа, яка здійснила самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуваєж права власності на нього.
Згідно Постанови Пленуму Верховоного
Сусду України «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від
30.05.2008р. до спадкоємців самочинного
будівництва переходить право
власності на будівельні матеріали,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва, але не право
власності на сам будинок. Тому на час
розгляду справи даний будинок є
самовільною забудовою, яка не може бути
розподілена між спадкоємцями, оскільки
не була власністю спадкодавця.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
сторонами позовних вимог. Оскільки
сторонами не заявлено вимог про
визнання права власності в порядку
спадкування та поділ будівельних
матеріалів та обладнання, які були
використані в процесі будівництва, це
питання не може розглядатися в
нинішньому судовому засіданні. Ця
позовна вимога задоволенню не
підлягає.

Що стосується визнання права власності
в порядку спадкування на частку
квартири АДРЕСА_1, то ця позовна вимога
також не підлягає, на думку суду,
задоволенню. Вказана квартира, як це
витікає із матеріалів справи (копія
ордера №015317 серія А від 10 серпня 1989р.)
не перебувала у власності померлого
ОСОБА_7 Він мав лише право проживання у
цій квартирі. Як витікає з матеріалів
справи, вказана квартира належить
ЖБК-101, що стверджується приведеним
вище ордером та Архівною копією
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради народних
депутатів № 179 від 10.04.1985р., оскільки
ОСОБА_7 не оформив на цю квартиру
правовстановлюючі документи. Таким
чином розподілу в порядку спадкування
може підпадати лише пай у кооперативі.

Відповідно до ст..11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
сторонами позовних вимог. Оскільки
сторонами не заявлено вимог про поділ
паю, це питання не може розглядатися в
нинішньому судовому засіданні.

Стосовно задоволення зустрічних
позовних вимог про усунення ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 від права на спадкування, то, на
думку суду, вони також не підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України не мають
права на спадкування особи, які
ухилялися від виконання обов'язку щодо
утримання спадкодавця. За рішенням
суду особа може бути усунена від права
на спадкування, якщо буде встановлено,
що вона ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ
від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику у
справах про спадкування" правило
абзацу другого частини третьої статті
1224 ЦК України стосується особи, яка
зобов'язана була утримувати
спадкодавця згідно з нормами Сімейного
кодексу України. Факт ухилення особи
від виконання обов'язку щодо утримання
спадкодавця встановлюється судом за
заявою заінтересованої особи (інших
спадкоємців або територіальної
громади).

В даному випадку в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
ухилялися від виконання обов'язку щодо
утримання свого батька ОСОБА_7

В своїх показах суду свідок ОСОБА_10
показав, що він перебуваючи у
неврологічному відділенні КЗ
«Черкаська обласна лікарня» у зв'язку
із хворобою своєї дружини, узнав , що в
цій же лікарні на лікуванні після
інсульту знаходиться його кум - ОСОБА_7,
який повідомив йому про те, що йому у
придбанні ліків допомагають його рідні
в т.ч. і його син ОСОБА_1 та його донька
ОСОБА_2. Згодом, після того, як ОСОБА_7
було виписано із лікувальної установи,
він у холодний період часу завжди
проживав у своїй квартирі АДРЕСА_1. Сам
ОСОБА_10 неодноразово відвідував ОСОБА_7
за вказаною адресою як особисто так і
разом із своєю дружиною. При цьому, по
можливості він приносив йому продукти
харчування. Крім того, декілька разів
під час відвідування ОСОБА_7 за
вказаним місцем проживання останнього,
ОСОБА_10 мав зустріч із його сином -
ОСОБА_1 який придбавав для свога батька
медикаменти та продукти харчування та
доньку ОСОБА_2, яка готувала для свого
батька їжу, прибирала в кімнаті, та
надавала йому допомогу у
самообслуговуванні.

Свідок ОСОБА_11 показав у судовому
засіданні, що він є братом покійного
ОСОБА_7 та водночас хрещеним батьком
ОСОБА_6 (рідного сина ОСОБА_7). ОСОБА_11
приїздив відвідувати свого брата два
чи три рази. Останній раз бачив брата -
ОСОБА_7 в його АДРЕСА_1 під час
святкування його дня народження (70
років), на якому були присутні також
ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Коли ОСОБА_11
приїздив, то ОСОБА_7 йому розповідав що
йому по можливості допомогу надають
його його діти - ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а також
періодично приїздить дружина - ОСОБА_5
Певний період часу із ОСОБА_5 можна було
спілкуватися в телефонному режимі
(телефон для ОСОБА_7 придбав його син -
ОСОБА_1). Однак, останнім часом
телефонний зв'язок із ОСОБА_7 став
відсутнім із незрозумілих на той час
обставин.

Свідок ОСОБА_12 показала, що вона добре
знала померлого ОСОБА_7 і його доньку
ОСОБА_2 Після перенесеного інсульту
ОСОБА_7 періодично (у холодну пору року)
проживав у АДРЕСА_1. ОСОБА_2
неодноразово відвідувала свого батька
за місцем його проживання. Готувала
йому їжу, приносила йому вареники,
прибирала в кімнаті та надавала
допомогу у його обслуговуванні.
Декілька разів ОСОБА_12 разом з ОСОБА_2
також відвідувала ОСОБА_7;

Те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідували
свого батька ОСОБА_7 та надавали йому
відповідно до своїх можливостей
допомогу також ствердила у своїх
показа суду свідок ОСОБА_13

Таким чином зібрані докази свідчать
про те. шо ОСОБА_7 дійсно потребував
певної допомоги, яка і надавалася йому
по можливості періодично всіма членами
сімї, а саме ОСОБА_1. ОСОБА_2. ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

Суд приходить до висновку, що позивачем
за зустрічним позовом ОСОБА_5 не
представлено в достатньому обсязі
достовірних та беззаперечних доказів
на підтримку того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
усунулися від обов'язку утримувати
батька, який потребував матеріальної
допомоги.

Таким чином суд приходить до висновку,
що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5
також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст..,ст.. 213, 214 ЦПК України, -

В и р і ш и в :

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8
частину земельної ділянки загальною
площею 0,2092га (кадастровий номер
:01:0020065), що розташована АДРЕСА_2
без зміни цільового призначення в
порядку спадкування за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8
частину земельної ділянки загальною
площею 0,2092га (кадастровий номер
:01:0020065), що розташована АДРЕСА_2
без зміни цільового призначення в
порядку спадкування за померлим
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - відмовити.

Визнати за ОСОБА_5 6/8 частин земельної
ділянки загальною площею 0,2092га
(кадастровий номер :01:0020065), що
розташована АДРЕСА_2 без зміни
цільового призначення в порядку
спадкування за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_7.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом десяти
днів.

Повний текст рішення буде виготовлений
25 липня 2014року.

Суддя Савенко В.Г.