Справа № 185/620/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді - Шаповалової І.С.,

при секретарі - Гончар С.А.,

розглянувши в судовому засіданні в
залі Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Відділ державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції про
стягнення безпідставно отриманих
коштів,-

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа Відділ державної
виконавчої служби Павлоградського
міськрайонного управління юстиції про
стягнення безпідставно отриманих
коштів.

В позовній заяві в обґрунтування
позовних вимог зазначив, що 13 вересня
2013 року Павлоградським місткрайонним
судом Дніпропетровської області
ухвалено рішення за яким з позивача на
користь відповідача було стягнуто на
утримання неповнолітньої онуки ОСОБА_3
аліменти в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з 28 березня 2014 року до суду та до
повноліття дитини. Рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 листопада 2013 року
скасовано рішення суду І інстанції.

В зв'язку з цим вважає, що стягнуті з
нього грошові кошти на виконання
рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року в розмірі
4039,38 грн. є безпідставним.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
задоволення позовних вимог, суду
пояснила, що позивачем ставиться
питання про поврот виконання рішення,
що при виконанні аліментних
зобов'язань є недопустимим. Просила в
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної справи, приходить
до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що 13 вересня 2013
року Павлоградським місткрайонним
судом Дніпропетровської області
ухвалено рішення за яким з позивача на
користь відповідача було стягнуто на
утримання неповнолітньої онуки ОСОБА_3
аліменти в розмірі 1/6 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку починаючи
з 28 березня 2014 року до суду та до
повноліття дитини. Рішенням
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 29 листопада 2013 року
скасовано рішення суду І інстанції.

На виконання рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року за заявою
ОСОБА_2 було видано виконавчий лист 24
вересня 2013 року та 26 вересня 2013 року
було відкрито виконавче провадження
№ВП 40027059.

03 жовтня 2013 року державним виконавцем
ВДВС Павлоградського міськрайонного
управління юстиції в
Дніпропетровській області було
складено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату (дохід )
боржника.

10 лютого 2014 року державним виконавцем
ВДВС Павлоградського міськрайонного
управління юстиції в
Дніпропетровській області було
складено постанову про закінчення
виконавчого провадження, в зв'язку із
скасуванням рішення Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 13 вересня 2013 року.

Не оскаржуючи дій державного
виконавця, ОСОБА_1, позивач по справі
ставить питання про повернення йому
відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів в
сумі 4039, 38 гривень, які як він вважає,
остання набула безпідставно.

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 1212
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Як вбачається із матеріалів
справи, кошти в сумі 4039,38 дійсно були
виплачені відповідачеві на підставі
судових рішень, які на момент
здійснення виплат набрали законної
сили, проте згодом ці судові рішення
були скасовані.

Згідно положень ст.. 1215 ЦК , не
підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, пенсії, допомоги,
стипендії, відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю, аліменти та інші
грошові суми, надані фізичній особі як
засіб до існування, якщо їх виплата
проведена фізичною або юридичною
особою добровільно, за відсутності
рахункової помилки з її боку і
недобросовісності з боку набувача, у
той час як платежі відповідачеві
виплачені позивачем не добровільно, а
за рішення суду.

Таким чином, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до вимог ст..88 ЦПК
України, враховуючи результат розгляду
справи, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 125, 208-210, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 -
відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
І. С. Шаповалова