Справа №482/572/14-ц 02.09.2014 02.09.2014 02.09.2014
Провадження №22-ц/784/2460/14
Провадження № 22ц/784/2460/14
Головуючий у 1-ї інстанції Демінська
Доповідач в апеляційній
інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

2 вересня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Шолох З.Л., Серебрякової
Т.В.,

при секретарі: Кудрі В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новоодеського районного
суду Миколаївської області від 31 липня
2014 року

за його позовом

до ОСОБА_3

про спільного сумісного майна і
визнання права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ
спільного сумісного майна.

Позивач зазначав, що з жовтня 2004 року по
квітень 2013 року вони проживали однією
сім'єю, незважаючи на те, що
відповідачка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з іншим
чоловіком.

Під час спільного проживання вони як
члени сім'ї придбали у спільну сумісну
власність наступне майно: меблеву
стінку «Атос», м'який куточок
«Президент», кухонний куточок,
металеву ванну, килим 2,5х4м, холодильник
«Норд», телевізор «Самсунг»,
супутникову антену, кухонний комбайн
«Оріон», мікрохвильову піч «Самсунг»,
газову плиту «Гефест», килим «Космос»
4х4м, віконні занавіски 4х1,2м, вікна
металевопластикові 2шт., вікна
дерев'яні 3шт., двері 3шт., металеву арку
для винограду, а також спільно
побудували вигрібну яму та душ, а
всього набули майна на загальну
вартість 32 250 грн. 00 коп..

Посилаючись на зазначене, позивач
просив виділити йому у натурі як
співвласнику частину переліченого
майна на суму 13 800 грн. 00коп., а різницю у
вартості на суму 2 265 грн. 00 коп. від ?
частини усього майна стягнути з
відповідачки.

Рішенням Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 31 липня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким його позов
задовольнити, зазначаючи, що ним
доведено факт спільного проживання з
відповідачкою як членів однієї сім'ї,
яка є відмінною від шлюбу або
проживання чоловіка та жінки однією
сім'єю без реєстрації шлюбу, що не
заборонено законом.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши наведені в скарзі доводи
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_2, суд керувався тим, що
правовідносини, які виникли між
сторонами, не можна віднести до
сімейних відносин, що виникають між
членами однієї сім'ї, в процесі яких
утворюється спільна сумісна власність.

З такими висновками суду слід
погодитися, так як вони відповідають
обставинам справи та нормам
матеріального права.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачка ОСОБА_3, перебуваючи в
зареєстрованому шлюбі з іншим
чоловіком, в період з 2004 року по 2013 рік
підтримувала стосунки з позивачем
ОСОБА_2. За час їх відносин, на ім'я
кожного було придбано конкретне майно.

Доказів щодо об'єднання сторін в
будь-який соціальний сімейний інститут
як членів однієї родини з метою
утворення спільної сумісної власності,
а також стосовно конкретного вкладу
кожного з них в придбання спільного
майна шляхом особистої праці або
внесення особистих коштів, ступеня
його участі, позивачем у судові
засідання не надані.

Незважаючи на вказане, позивач вважає
спільним спірне майно, що підлягає
поділу в порядку статті 372 ЦК України, і
мотивує це тим, що перелічене побутове
майно придбано ним в період спільного
проживання з відповідачкою однією
сім'єю, яка була утворена ними з інших
підстав, не заборонених законом.

Разом з тим, чіткий перелік учасників
сімейних відносин, викладено у статтях
2-3 СК України, а положення частини 3
статті 3 СК України, яким керується
позивач, стосується взаємин, які
виникають між іншими членами сім'ї, яка
утворена чоловіком та жінкою, особисті
майнові відносини яких урегульовані
статтею 74 СК України.

Таким чином, висновок суду щодо
неможливості визнання сторін членами
однієї сім'ї, які спільною працею та за
спільні кошти набули майно, відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

Тому застосування до вказаного
позивачем майна режиму спільної
сумісної власності є таким, що не
відповідає положенням частини 4 статті
368 ЦК України, якими передбачені
обов'язкові умови для цього: віднесення
осіб до членів однієї сім'ї; факт
вкладення в спірне майно результатів
їхньої спільної праці чи їхніх
спільних коштів з метою створення
спільної власності.

За такого суд, з'ясувавши обставини
спору, перевіривши доводи сторін,
проаналізувавши зібрані докази, дав їм
належну правову оцінку і обґрунтовано
відмовив в задоволенні позову ОСОБА_2,
оскільки відсутні підстави,
передбачені ст. ст. 368, 372 ЦК України і ст.
3 СК України, для поділу майна як
спільно сумісно утвореного членами
однієї сім'ї.

Щодо змісту апеляційної скарги
позивача ОСОБА_2, то вона не містить
перелік обставин, які не були з'ясовані
судом та вплинули на невірне вирішення
ним справи, а її доводи не впливають на
обґрунтовані висновки суду, так як є
фактичною переоцінкою доказів, які вже
були досліджені та оцінені судом.

За таких обставин рішення суду першій
інстанції є законним та обґрунтованим
і не підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 31 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді