Справа № 177/859/14-ц
Провадження № 2/177/552/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 серпня 2014 року

Криворізький районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Строгової Г.
Г.

за участі: секретаря
Гофмеклер М. Д.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кривому Розі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди та просив стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на його користь
матеріальну шкоду в розмірі 3 726, 08 грн.,
моральну шкоду 25 000, 00 грн. та судові
витрати по справі.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що 17 травня 2011 року ОСОБА_4
видала йому довіреність на право
володіння автомобілем марки Деу Ланос,
д/н НОМЕР_3, строком на 10 років, який
належить їй на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу. З
моменту видачі довіреності він отримав
речове право на володіння зазначеним
автомобілем, який постійно знаходився
в його користуванні.

28 листопада 2012 року, автомобілем Деу
Ланос, д/н НОМЕР_3 керував його знайомий
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_8, який позивач особисто передав
йому, для можливості керування
автомобілем.

В цей день 28.11.2012 року, близько 11.45 год.
ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки
"Дачія Логан», д/н НОМЕР_9, рухаючись по
вул. Косіора в м. Кривому Розі, на
перехресті вул. Косіора - вул. Костенко
виконуючи маневр розвороту, не зайняла
відповідне крайнє положення на
проїзній частині, а саме на трамвайній
колії попутного напрямку та при зміні
напрямку руху не надала дорогу
автомобілю «Деу Ланос», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_6. який рухався
по трамвайній колії в попутному
напрямку, внаслідок чого відбулося
зіткнення, в результаті якого
автомобілі отримали механічні
ушкодження. Своїми діями, водій ОСОБА_3
порушила вимоги п.п. 2.3 б). 10.1. 11.8 1ІДД
України.

26 липня 2013 року постановою
Криворізького районного суду
Дніпропетровської області відповідач -
ОСОБА_3 визнана винною за ст. 124 КУпАП та
піддана адміністративному стягненню.

Зазначеними діями відповідач
спричинила йому матеріальну шкоду в
розмірі 3726,08 грн., яка складається з:
витрат на оплату послуг адвоката - 3000, 00
грн.; витрат на телеграму, яка була ним
направлена на адресу ОСОБА_3 з метою
повідомлення її про час і місце огляду
пошкодженого транспортного засобу Деу
Ланос, д/н НОМЕР_3, в розмірі 76,08 грн., та
витрат на оплату послуг спеціаліста на
проведення дослідження пошкоджень
автомобіля Деу Ланос, д/н НОМЕР_3, в
розмірі 650, 00 грн.

Крім того, йому була спричинена
моральна шкода, яка виражається в
порушені його цивільних прав на
володіння майном. Так, після ДТП він не
може використовувати автомобіль для
поїздок за власними справами, тому
змушений їхати за власними справами
громадським транспортом, що спричиняло
дискомфорт, та забирало багато часу. З
2006 року він є пенсіонером і пенсія є
його єдиним джерелом доходу, а тому
автомобіль він використовував з метою
додаткового заробітку, також не може
відвозити малолітнього сина до школи. В
теперішній час його тесть хворіє і його
постійно необхідно возити до лікарні,
після ДТП він не міг сам цього робити і
йому приходилося наймати транспортні
засоби. Крім того, йому довелося
самостійно займатися ремонтом
ушкодженого автомобілю,
використовувати особистий час на пошук
запчастин, приладів та відповідних
майстрів на що довелося
використовувати кошти з сімейного
бюджету, внаслідок чого його сім'я
зазнавала упродовж декількох місяців
брак коштів, та не мала змоги жити у
звичайному режимі. Вони не мали змоги
купувати деякі необхідні речі та
відвідувати різноманітні заходи.
Спричинену моральну шкоду оцінює у 25
000, 00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явилася, але надала суду письмові
заперечення по справі, в яких позовні
вимоги не визнала, вказала, що дійсно
28.11.2012року, о 11:45 год. відбулось
зіткнення автомобілів Дачія Логан під
її керуванням з автомобілем «Деу
Ланос» під керуванням ОСОБА_6 Згідно
постанови Криворізького районного
суду від 26 липня 2013року її було визнано
винною в скоєнні ДТП за ст. 124 КУпАП.
Однак, посилалася на те, що позивач
ОСОБА_1 не є власником автомобіля Деу
Ланос, д/н НОМЕР_3, а має право керувати
транспортним засобом на підставі
довіреності наданої ОСОБА_4

Також, вважає, що позивачем надано
неналежні докази в підтвердження
матеріальної шкоди, а саме: до
матеріалів позову додано товарний чек
від 11 грудня 2012року до якого не додано
калькуляції, тобто неможливо з'ясувати
які саме юридичні послуги було надано,
скільки часу витрачено та ін.; з
наданого фіскального чеку неможливо
з'ясувати куди та кому була відправлена
телеграма, що це за телеграма та її
справжній текст; щодо витрат на
спеціаліста в розмірі 650 грн. позивачем
не надано жодного доказу в
підтвердження проведення експертизи
стосовно спричинених матеріальних
збитків.

Крім того, зазначила, що позивач не
надав жодних належних доказів
заподіяння йому моральної шкоди та
вважає, що відсутній причинний зв'язок
необхідний для відшкодування
моральної шкоди, оскільки позивач не
був учасником ДТП за участю
вищезгаданих авто, не є постраждалим,
та йому не завдано матеріальної шкоди,
а тому причинний зв'язок необхідний для
визначення та відшкодування моральної
шкоди відсутній.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши
докази, які містяться в письмових
матеріалах справи, вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 395 ЦК України, речовим
правом на чуже майно є право володіння.
Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе.

Ст. 398 ЦК України передбачено, що право
володіння виникає на підставі договору
з власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Як встановлено судом власником
автомобіля Деу Ланос, д/н НОМЕР_3 є
ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
НОМЕР_8 (а.с. 14), яка 17.05.2011 року видала
довіреність на право володіння
зазначеним автомобілем строком на 10
років позивачу ОСОБА_1 (а.с. 13), який з
моменту видачі довіреності отримав
речове право на володіння автомобілем
Деу Ланос, д/н НОМЕР_3.

Відповідно до 2.2 ПДР України, власник
транспортного засобу, а також особа,
яка використовує такий транспортний
засіб на законних підставах, можуть
передавати керування транспортним
засобом іншій особі, що має при собі
посвідчення на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії, передавши їй реєстраційний
документ на цей транспортний засіб.

Як вбачається з матеріалів справи та
зазначив позивач в судовому засіданні
28 листопада 2012 року, автомобілем Деу
Ланос, д/н НОМЕР_3 тимчасово керував
ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_8, який позивач особисто передав
йому, для можливості керування
автомобілем.

З постанови Криворізького районного
суду Дніпропетровської області від
26.07.2013 року вбачається, що 28.11.2012 року,
близько 11.45 год. ОСОБА_3, керуючи
автомобілем марки "Дачія Логан», д/н
НОМЕР_9, рухаючись по вул. Косіора в м.
Кривому Розі, на перехресті вул.
Косіора - вул. Костенко виконуючи
маневр розвороту, не зайняла
відповідне крайнє положення на
проїзній частині, а саме на трамвайній
колії попутного напрямку та при зміні
напрямку руху не надала дорогу
автомобілю «Деу Ланос», державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_6. який рухався
по трамвайній колії в попутному
напрямку, внаслідок чого відбулося
зіткнення, в результаті якого
автомобілі отримали механічні
ушкодження. Своїми діями, водій ОСОБА_3
порушила вимоги п.п. 2.3 б). 10.1. 11.8 1ІДД
України. Зазначеною постановою ОСОБА_3
визнана винною за ст. 124 КУпАП (а.с. 8-9).

Неправомірними діями відповідача
ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1, як законному
володільцю транспортного засобу
спричинена матеріальна шкода та
моральна шкода.

Згідно ст. 396 ЦК України, особа, яка має
речове право на чуже майно, має право на
захист цього права в тому числі і від
власника майна

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України,
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», відповідно до
статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо
захисту права власності поширюються
також на осіб, які хоч і не є власниками,
але володіють майном на праві
господарського відання, оперативного
управління або на іншій підставі,
передбаченій законом чи договором
(речове право), такі особи також мають
право вимагати відшкодування шкоди,
завданої цьому майну.

Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання або
утримання якого створює підвищену
небезпеку.

Ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

З матеріалів справи вбачається, що
10.01.2013 року між позивачем ОСОБА_1 та
адвокатом ОСОБА_8 було укладено договір
про надання правової допомоги, з метою
участі в адміністративному
провадженні відносно ОСОБА_3, для
захисту інтересів водія ОСОБА_6
вартість послуг адвоката склала 3000,00
грн. (а.с. 23). Факт передачі грошей за
зазначеним договором в сумі 3000, 00 грн.
підтверджується актом виконаних робіт
від 02.10.2013 року (а.с. 50), а тому зазначена
сума підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача. Також, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума в розмірі 76, 08
грн. за телеграму, яка 06.12.2012 року була
направлена на адресу ОСОБА_3 з метою
повідомлення її про час і місце огляду
пошкодженого транспортного засобу Деу
Ланос, д/н НОМЕР_3, що підтверджено
фіскальним чеком (а.с. 17).

Щодо стягнення з відповідача витрат на
оплату послуг спеціаліста за
проведення дослідження пошкоджень
автомобілю Деу Ланос, д/н НОМЕР_3 в
розмірі 650, 00 грн., в цій частині позов
задоволенню не підлягає, оскільки
позивачем до матеріалів справи не
надано жодних доказів на підтвердження
проведення зазначеного дослідження.

В результаті ДТП позивачу була завдана
моральна шкода, що виразилася в
порушенні його цивільних прав на
володіння майном, що знаходиться у його
користуванні, порушенні нормального
образу життя. Моральну шкоду позивач
оцінює в 25 000 гривень.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд, давши оцінку доводам позивача,
яким він обґрунтовував свої позовні
вимоги про стягнення моральної шкоди,
приймає до уваги докази наявні в
матеріалах справи, майновий стан
сторін, фізичні та душевні страждання
позивача, той факт, що позивач в
наслідок ДТП через протиправну
поведінку відповідача, був позбавлений
можливості в своїх інтересах
використовувати транспортний засіб,
через технічне пошкодження автомобіля
порушився нормальний ритм його життя,
а тому вважає за можливе вимоги
позивача про стягнення моральної шкоди
- задовольнити частково, стягнувши на
його користь з відповідача 10 000 гривень.

Оскільки рішення постановляється на
користь позивача, а позовні вимоги
задоволені частково, то згідно з ч.1 ст.
88 ЦПК України з відповідача на користь
позивача підлягають стягненню
понесені ним та документально
підтверджені судові витрати
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а саме судовий збір в
розмірі 130,70 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК
України, ст. 16, 23, 395,396, 397, 386, 1166, 1167, 1187 ЦК
України, постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляд) цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди. завданої джерелом
підвищеної небезпеки», -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1, іпн. НОМЕР_7,
матеріальну шкоду в розмірі 3076,08 грн.
(три тисячі сімдесят шість грн.. 08 коп.),
моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять
тисяч грн.).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн
НОМЕР_6, на користь ОСОБА_1, іпн НОМЕР_7,
в рахунок оплати судового збору 130, 70
грн. (сто тридцять грн. 70 коп.).

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через районний суд протягом 10
днів з дня його проголошення, а особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом того ж строку з дня отримання
копії рішення.

Суддя: