ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа № 622/626/14-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2014 року

смт Золочів

Золочівський районний суд Харківської
області у складі:

головуючого: судді Шабас О.С.,

при секретарі: Чепель А.А,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Золочівського
районного суду Харківської області
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа Золочівський районний сектор
головного управління ДМС у Харківській
області про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням та про зняття з реєстрації
за місцем проживання, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
Золочівського районного суду
Харківської області з позовом до
ОСОБА_3, в якому просила визнати ОСОБА_3
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, в будинку
АДРЕСА_1, зобов`язати Золочівський
районний сектор головного управління
ДМС у Харківській області зняти ОСОБА_3
з реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві
власності за договором дарування. Крім
неї у вказаному будинку зареєстровано
також її сина ОСОБА_3 та його колишню
дружину ОСОБА_3, шлюб між якими
розірвано рішенням Золочівського
районного суду Харківської області від
14.11.2012 року. З 2012 року відповідач ОСОБА_3
не проживає у вказаному будинку,
оскільки переїхала до батьків у смт
Пересічне Дергачівського району
Харківської області. Добровільно
знятися з реєстрації у спірному
будинку відповідач відмовляється, що
порушує право позивача вільно
розпоряджатися своєю власністю, через
що вона була змушена звернутися до суду
зі вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримала з наведених у позові
мотивів, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання
також з'явилася. Пояснила суду, що
дійсно після розірвання шлюбу з
колишнім чоловіком ОСОБА_3 у 2012 році
вона повернулася проживати до своїх
батьків. Кілька разів після цього у них
з колишнім чоловіком та його матір`ю -
позивачем по справі ОСОБА_1 виникали
сварки. В даний час вона дійсно є
зареєстрованою у будинку матері
колишнього чоловіка за адресою:
АДРЕСА_1, проте позовні вимоги визнає,
не заперечує проти зняття її з
реєстрації за цією адресою

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Судом встановлено, що житловий будинок
АДРЕСА_1 належить на праві власності
ОСОБА_1, що підтверджується наданою
суду копією договору дарування
житлового будинку від 29.10.2005 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Золочівського районного нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_4,
реєстровий № 996 (а.с. 13).

23.09.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
укладено шлюб, зареєстрований цього ж
числа Відділом реєстрації актів
цивільного стану Золочівського
районного управління юстиції
Харківської області, актовий запис №86.
Після реєстрації шлюбу подружжя обрало
спільне прізвище - ОСОБА_3 (а.с. 6).

Рішенням Золочівського районного суду
Харківської області від 14.11.2012 року
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_3 розірвано.
Рішення набрало законної сили (а.с. 7).

Згідно інформації Золочівського РС
ГУДМС України в Харківській області
ОСОБА_3 зареєстрована за адресою
АДРЕСА_1.

З наданої суду довідки голови
вуличного комітету по вулиці АДРЕСА_1
Світличної О.В. вбачається, що ОСОБА_2 з
вересня 2012 року не проживає за адресою
АДРЕСА_1, що підтверджується також
підписами сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.
8). Дані обставини визнано відповідачем.

При вирішенні спору суд виходить з
того, що спірні правовідносини
врегульовані положеннями Конституції
України та ст.ст. 15, 23, 405 ЦК України. Крім
того основоположні принципи
здійснення правомочностей власника
сформульовані у статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод (Рим, 04
листопада 1950 року), що набрала чинності
для України з 11 вересня 1997 року та є
складовою її правової системи
відповідно до вимог статті 9
Конституції України.

Статтею 41 Конституції України
визначено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності набувається у порядку,
визначеному законом.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Глава 23 Цивільного кодексу України
встановлює, що громадянин, який став
власником житла, має право
розпоряджатися ним на свій розсуд.
Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3
Конституції України, власність зобов '
язує, вона не повинна
використовуватись на шкоду людині,
суспільству.

Статтею 405 ЦК України окреслено право
членів сім'ї власника житла на
користування цим житлом. Так, члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Положеннями ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
№ 1382-IV прокоментовано порядок та
підстави зняття з реєстрації місця
проживання. Зняття з реєстрації місця
проживання особи здійснюється на
підставі в тому числі судового рішення,
яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Статтею 174 ЦПК України передбачена
можливість визнання позову
відповідачем. Так, у разі визнання
відповідачем позову суд за наявності
для того законних підстав ухвалює
рішення про задоволення позову.

Таким чином судом встановлено, що
відповідач ОСОБА_3, як колишній член
сім'ї власника будинку АДРЕСА_1
Харківської області, зареєстрована за
вказаною адресою, проте понад рік є
відсутньою за місцем реєстрації.
Проживаючи разом з батьками у смт.
Пересічне, спірним житлом не
цікавиться, не несе витрати на його
утримання, чим порушує права власника
будинку ОСОБА_1 Доказів наявності
домовленості між ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
стосовно відсутності останньої у
будинку, суду не надано, в зв'язку з
чим, в розумінні положень ч. 2 ст. 405 ЦК
України суд вважає, що ОСОБА_3 втратила
право користування вказаним житлом.
Крім того, враховуючи визнання позову
відповідачем, що не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
те, що підставою для зняття особи з
реєстрації може бути судове рішення
про позбавлення особи права
користування житлом, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
у повному обсязі, шляхом визнання
ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям її з
реєстраційного обліку за вказаною
адресою.

Оскільки судом позовні вимоги
задоволені у повному обсязі,
відповідно до положень ст.88 ЦПК
України підлягають відшкодуванню
судові витрати.

На підставі викладеного, та керуючись
вказаними положеннями матеріального
закону та положеннями та ст., ст. 10,11,
209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням
будинку АДРЕСА_1 зі зняттям її з
реєстраційного обліку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
гривні 60 копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Золочівський районний суд
Харківської області шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
Шабас О. С.,