Справа № 523/5292/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Суворовський районний суд м. Одеси у
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні, залі суду № 23, позовну заяву
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Суворовський районний відділ в м. Одесі
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Суворовського районного суду м. Одеси
із позовом до відповідача про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.
На обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає, що йому на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1. Після оформлення договору
купівлі-продажу ОСОБА_3 та ОСОБА_2
звільнили квартиру, але ОСОБА_2 не
знявся з реєстраційного обліку, крім
того з 12.10.2012 року в зазначеній квартирі
не проживає, обіцяв добровільно
виписатися з реєстраційного обліку
протягом місяця після продажу
квартири, однак з квартири не виписався
в добровільному порядку, комунальні
платежі не сплачує, особистих речей в
квартирі не має, саме ці підстави стали
причиною звернення до суду.
Позивач в судове засідання не з'явився
однак подав до суду заяву про розгляд
справи за його відсутності, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не
з'явивилася, повідомлявся заздалегідь
належним чином, причини неявки не
повідомляв. Тому суд відповідно до
ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив про
заочний розгляд справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню із
Так, у судовому засіданні встановлено,
що квартира АДРЕСА_1 належить
позивачеві на праві приватної
власності згідно договору
купівлі-продажу від 12.10.2012 року, що
посвідчений державним нотаріусом
Четвертої Одеської державної
нотаріальної контори. (а.с.7, 9-10).
Згідно витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 12.10.2012
р., номер витягу 11964548, за ОСОБА_1 було
зареєстровано право приватної
власності на вказану вище квартиру.
Разом з позивачем зареєстровані ще,
ОСОБА_2 з 05.03.2008 року.
Відповідач не являється членом сім'ї
власника квартири та зареєстрований у
ній, однак у вказаній квартирі не
проживає з моменту оформлення договору
купівлі-продажу, добровільно з
реєстраційного обліку зніматися не
На даний час місце проживання
відповідача позивачеві невідоме, його
реєстрація перешкоджає позивачеві у
здійсненні права власності в повному
обсязі, він вимушений нести додаткові
витрати по сплаті комунальних послуг,
що обчислюються відповідно до
кількості зареєстрованих осіб.
Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.
У відповідності зі ст.7 Закону України
„Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні" від 11
грудня 2003 року, який відповідно до
Конституції України регулює
відносини, пов'язані зі свободою
пересування та вільним вибором місця
проживання в Україні, зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: заяви особи
або її законного представника;
судового рішення, яке набрало законної
сили, про позбавлення права власності
на житлове приміщення або права
користування житловим приміщенням, про
виселення, про визнання особи безвісно
відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно ст. 317 ЦК України, власникові
належать права володіння, користування
та розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Згідно вимог
ст.319 ЦК України, власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.
Ст.391 ЦК України передбачає, що власник
майна може вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги правомірні та
обґрунтовані, регулюються нормами
ст.ст.29, 317, 391 ЦК України та Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" і підлягають задоволенню,
оскільки вказана квартира належить
позивачці на праві власності на
законних підставах, відповідач
здійснив відчуження та не проживає у
квартирі, тому втратив право
користування зазначеним житлом.
За таких обставин суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224
ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
Суворовський районний відділ в м. Одесі
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування
житловим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача протягом десяти
днів з дня його отримання.
Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м. Одеси
в 10 денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко