Провадження № 2-о/127/624/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 року

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.

за участю: секретаря Пєскова Є. Д.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представника заінтересованої особи
Комісарчук М. І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вінниці цивільну
справу за заявою ОСОБА_1 за участю
заінтересованої особи - Департаменту
соціальної політики Вінницької
обласної державної адміністрації про
встановлення факту, що має юридичне
значення, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду
Вінницької області звернувся ОСОБА_1
із заявою про встановлення факту, що
має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мала Вулига
Тиврівського району Вінницької
області. Заявник мав ІІІ групу
інвалідності по загальному
захворюванню, а з 18.10.2011 року йому
довічно призначено І групу
інвалідності. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько
заявника - ОСОБА_4 ОСОБА_1 постійно
приживав та проживає за місцем
реєстрації батька, тобто за адресою:
АДРЕСА_1. Перед проходженням чергової
МСЕК в 2008 році заявник вимушено 22.02.2008
року знявся з реєстрації з місця свого
проживання та 07.03.2008 року
зареєструвався у АДРЕСА_2. Вінницька
міська реєстрація потрібна була для
отримання більш кваліфікованої
медичної допомоги у міській лікарні.
Навіть після зміни місця реєстрації
заявник продовжував проживати за
місцем реєстрації батька. При цьому,
здійснював догляд за батьком,
придбавав продукти харчування та
лікарські препарати, готував їжу, разом
із своєю дружиною заявник утримував
будинок, тощо, тобто проживали однією
сім'єю. У 2006 року батько заявника через
Головне управління соціального
захисту населення був забезпечений
автомобілем «Таврія». Даним
автомобілем заявник та його батько
користувались вдвох. В зв'язку з цим,
маючи підстави для отримання
автомобіля через органи соціального
захисту населення, заявник з цього
приводу не звертався, оскільки вважав,
що сім'я таким автомобілем забезпечена.
Встановлення факту проживання з
батьком однією сім'єю необхідно
заявнику для звернення до Головного
управління соціального захисту
населення з приводу безоплатної
перереєстрації автомобіля на його ім'я.

Вищевикладене й стало підставою для
звернення до суду з вимогою
встановлення факту постійного
проживання ОСОБА_1 з батьком - ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні заявник та його
представник вимоги підтримали і
просили їх задовольнити, аргументуючи
мотивами, викладеними в заяві.

Представник заінтересованої особи
Департаменту соціальної політики
Вінницької обласної державної
адміністрації при вирішенні даного
питання поклалась на думку суду. Однак
зазначила, що встановлення даного
факту не має юридичного значення для
заявника, оскільки Постановою Кабінету
Міністрів України чітко визначено
перелік документів необхідних для
перереєстрації автомобіля і значення
має місце реєстрації, а не проживання.

При розгляді справи судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження,
виданого М. Вулигською сільською радою
Тиврівського району 16.01.1950 року,
батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані
ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (а.с. 4)

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1, виданого 18.02.2014 року виконавчим
комітетом Маловулизької сільської
ради Тиврівського району Вінницької
області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.
Вінниці, запис № 1. (а.с. 8)

Судом встановлено, що ОСОБА_4 був
забезпечений управлінням соціального
захисту населення з 2006 року
автомобілем як інвалід. (а.с. 7)

Відповідно до акту від 17.07.2014 року,
складеного мешканцями АДРЕСА_1,
посвідченого секретарем Маловулизької
сільської ради Тиврівського району
Вінницької області Поповою Н.М., ОСОБА_1
постійно проживав зі своїм батьком
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 по день його
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 9)

В якості свідка в судовому засіданні
було допитано ОСОБА_8, яка повідомила
суду, що є дружиною заявника. Зазначила,
що проживала разом з чоловіком та його
батьком в АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_4
ОСОБА_1 постійно там проживав. За
батьком потрібен був постійний догляд.
Повідомила, що ОСОБА_4 автомобілем не
керував, а керував ОСОБА_1 З якого точно
часу заявник проживав із батьком точно
не пам'ятає, приблизно з 2006 року.

Згідно ч. 1 ст. 63 ЦПК України показання
свідка - це повідомлення про відомі
йому обставини, які мають значення для
справи. Не є доказом показання свідка,
який не може назвати джерела своєї
обізнаності щодо певної обставини.

При оцінці показань свідків судом
проаналізовано процес формування,
збереження і передачі відомостей
свідком.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Згідно ч. 2 ст. 38 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» після смерті
інваліда, дитини-інваліда автомобіль,
виданий безоплатно чи на пільгових
умовах, у тому числі визнаний
гуманітарною допомогою, за бажанням
членів його сім'ї може бути переданий у
їх власність безоплатно у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
строк експлуатації інвалідом
автомобіля становить менше 10 років.

Згідно абз. 2 п. 16 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19.07.2006 року № 999, автомобіль, строк
експлуатації якого від 5 до 10 років,
залишається безоплатно члену сім'ї,
який на час смерті інваліда був
зареєстрований за місцем реєстрації
інваліда і середньомісячний сукупний
дохід сім'ї якого за шість місяців, що
передують дню смерті інваліда, не
перевищує прожиткового мінімуму для
сім'ї.

Автомобіль, строк експлуатації якого
менше ніж 10 років (крім випадку,
зазначеного в абзаці другому цього
пункту), після смерті інваліда
залишається у користуванні його
сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав
підстави для забезпечення
автомобілем на час смерті інваліда
або протягом не більше 6 місяців з дня
його смерті; був зареєстрований на
час смерті інваліда за місцем його
реєстрації; не має іншого автомобіля,
у тому числі отриманого через
головне управління соціального
захисту або управління виконавчої
дирекції.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК місцем проживання
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, придатне для
проживання в ньому (гуртожиток, готель
тощо), у відповідному населеному
пункті, в якому фізична особа проживає
постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти
від місця перебування фізичної особи,
тобто того місця, де вона не проживає, а
тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту
постійного проживання із певною
особою в порядку окремого провадження
підлягають задоволенню судом, якщо у
паспорті заявника відсутня відмітка
про місці реєстрації особи.

Однак, судом встановлено, що в паспорті
заявника міститься відмітка про його
місце реєстрації, а саме: з 07.03.2008 року
ОСОБА_1 зареєстрований в будинку
АДРЕСА_2. (а.с. 3 (зворот))

Згідно ст. 3 Закону України «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» реєстрація - це
внесення інформації до Єдиного
державного демографічного реєстру про
місце проживання або місце перебування
особи із зазначенням адреси, за якою
з особою може вестися офіційне
листування або вручення офіційної
кореспонденції. Відповідно до цієї ж
норми, однак на час прийняття Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
реєстрація - це внесення відомостей до
паспортного документа про місце
проживання або місце перебування із
зазначенням адреси житла особи та
внесення цих даних до реєстраційного
обліку відповідного органу спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань реєстрації.

Окрім того, встановлення факту
проживання заявника із батьком не
породжує для нього виникнення, зміну
або припинення особистих чи майнових
прав, оскільки для перереєстрації
автомобіля має значення виключно місце
реєстрації згідно положень Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 року № 999.

Заслухавши пояснення заявника,
заінтересованої особи, покази свідка,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази в їх сукупності,
враховуючи вище викладене, суд прийшов
до висновку про відмову в задоволенні
вимог ОСОБА_1 про встановлення факту
постійного проживання разом із батьком
- ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 по день
його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 29 ЦК України, Законом України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні», Порядком
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 року № 999,
ст.ст. 3, 11, 15, 57-60, ч. 1 ст. 63, ст.ст. 208, 209,
212-215, 218, 235, 256, 259, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні вимог про встановлення
факту постійного проживання ОСОБА_1
разом із своїм батьком - ОСОБА_4 за
адресою: АДРЕСА_1 по день його смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя: