У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення зайвосплачених коштів, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 24 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, мотивуючи свої
вимоги тим, що 16 квітня 2008 року між нею
та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
іпотечний договір, за умовами якого
вона отримала 251 тис. грн зі сплатою
відсотків на строк до 16 квітня 2027 року.
У зв'язку з неналежним виконанням
боржником своїх зобов'язань, банк
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості і заочним
рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 27 листопада 2009
року з неї було стягнуто
заборгованість, що утворилась станом
на 24 березня 2009 року, у розмірі 280 359,41
грн та у рахунок погашення
заборгованості звернуто стягнення на
предмет іпотеки. На погашення
заборгованості, ОСОБА_4 11 березня
2009 року сплатила 3 384,15 грн, а 09 грудня 2009
року - 3 143,80 грн і 336 239,00 грн, таким
чином сплативши на виконання умов
договору кошти у розмірі 342 766,95 грн.
Позивач вважає, що вона зайво сплатила
кошти у розмірі 36 094,24 грн, а тому
просила стягнути їх з відповідача на
підставі ст. 1212 ЦК України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 січня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 24 квітня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судами першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу
необхідно відхилити.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не
дають підстав для висновку про
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, яке призвело
або могло призвести до неправильного
вирішення справи.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення,
суди правильно визначилися з
характером спірних правовідносин та
нормами матеріального права, які
підлягають застосуванню, у результаті
чого ухвалили законні і обґрунтовані
судові рішення, які відповідають
вимогам матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для їх скасування немає.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків суду не впливають.

На підставі вказаного, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувані
судові рішення необхідно залишити без
змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 17 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 24 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.С. Висоцька Л.М. МазурТ.О. Писана