Справа №489/1529/14-ц 14.08.2014 14.08.2014 14.08.2014
Провадження №22-ц/784/2356/14
інстанції-Спінчевська Н.А.
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Горенко Ю.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

акціонерної страхової компанії «ІНГО
Україна»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 13 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до приватного акціонерного товариства
«Акціонерна страхова компанія «ІНГО
Україна»

(далі - АСК «ІНГО Україна»)

та ОСОБА_3

про стягнення страхового
відшкодування та майнової шкоди

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до АСК «Інго Україна» та ОСОБА_3
про стягнення страхового
відшкодування та майнової шкоди.

Позивачка зазначала, що 16 жовтня 2012
року з вини водія автомобіля НОМЕР_1
ОСОБА_3, встановленої судовим рішенням
у грудні 2013 року, сталась
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої належний їй автомобіль
НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4
зазнав пошкоджень. За висновком
автотоварознавчої експертизи
матеріальний збиток складає 86 724, 05 грн.,
за висновком спеціаліста
автотоварознавця ринкова вартість
автомобіля у пошкодженому стані
складає 27 420, 23 грн. Цивільно-правова
відповідальність володільця
автомобіля марки Ford Escort застрахована
АСК «ІНГО Україна» з лімітом
відповідальності - 50 000 грн.

Посилаючись на те, що страхова компанія
та ОСОБА_3 відмовляються добровільно
відшкодувати шкоду, ОСОБА_2 просила
стягнути з АСК «ІНГО Україна» 50 000 грн.
страхового відшкодування, а з ОСОБА_3 - 9
303, 82 грн. майнової шкоди, як різниці між
дійсним розміром шкоди та страховим
відшкодуванням, та солідарно 800 грн.
витрат на проведення
автотоварознавчого дослідження.

До участі в справі як третю особу
залучено ОСОБА_4

Представник АСК «ІНГО Україна» у
письмових запереченнях позов не
визнав, посилаючись на пропуск
позивачкою строку подачі заяви про
виплату страхового відшкодування, та
відсутність будь-яких претензій водія
автомобіля позивачки до водія
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідач ОСОБА_3 визнав позов до
нього про відшкодування шкоди майну,
але заперечував проти стягнення
вартості автотоварознавчого
дослідження.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 13 червня 2014 року позов
задоволено частково. На користь ОСОБА_2
з АСК «ІНГО Україна» стягнуто 49 490 грн.
страхового відшкодування, а з ОСОБА_3 9
813, 82 грн. майнової шкоди та 800 грн.
вартості автотоварознавчого
дослідження.

В апеляційній скарзі АСК «ІНГО
Україна» просила рішення скасувати та
відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на безпідставне стягнення
страхового відшкодування поза межами
строку звернення до страхової
компанії.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з частинами другою, п'ятою
статті 1187 ЦК України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до статей 979, 980 ЦК та Закону
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі-Закон), в разі настання
страхової події за участю
забезпеченого транспортного засобу,
обов'язок виплатити страхове
відшкодування покладається на
страховика.

Правилами статті 1194 ЦК України на
особу, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, в тому числі і водія,
покладено обов'язок сплатити різницю
між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою.

Розмір заподіяної шкоди транспортному
засобу іншого учасника події
визначається за правилами статей 29, 30
Закону.

З матеріалів справи вбачається та
судом першої інстанції встановлено, що
16 жовтня 2012 року сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2, який
належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_4

Ухвалою Новоодеського районного суду
Миколаївської області від 2 грудня 2013
року встановлена вина ОСОБА_3 в
порушенні правил дорожнього руху (а.с.
26).

Цивільно-правова відповідальність
володільця транспортного засобу -
автомобіля НОМЕР_1 застрахована АСК
«ІНГО Україна» за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АВ / 2509014 (а.с. 79).

Ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну третіх осіб, складає 50
000, 00 грн.

Відповідно до висновку експерта
товарознавця № 778 від 17 травня 2013 року,
сума матеріального збитку, завданого
власнику автомобіля марки Mercedes Benz 312
складає 86 724, 05 грн. (а.с. 9-13).

За актом авто товарознавчого
дослідження № 139/10-12 від 30 жовтня 2012
року ринкова вартість пошкодженого
автомобіля НОМЕР_3 може складати 27 420, 23
грн. (а.с. 29-31).

Вартість автотоварознавчого
дослідження складає 800 грн., які
сплатила представник ОСОБА_2 (а.с. 38).

10 грудня 2013 року представник ОСОБА_2 (за
дорученням) звернулася з заявою про
виплату страхового відшкодування (а.с.
54).

Листом АСК «ІНГО Україна» від 28 січня
2014 року у виплаті страхового
відшкодування відмовлено (а.с. 27).

Встановивши ці обставини, суд першої
інстанції вірно визначив характер
спірних правовідносин, коло
відповідальних осіб, та відповідно до
вимог статей 979, 1187, 1194 ЦК та статей 22, 29,
30 Закону поклав обов'язок щодо
відшкодування шкоди в межах ліміту
відповідальності та з урахуванням
розміру франшизи на страхову компанію,
а в субсидіарному порядку - на винну
особу.

Рішення суду в частині визначення
розміру шкоди, заподіяної майну
позивачки, сторонами не оскаржується.

Колегія суддів не може прийняти до
уваги посилання апелянта на правила
статті 37 Закону, яка дає страховику
право відмовити у виплаті страхового
відшкодування, якщо заяву про виплату
подано після спливу одного року з
моменту скоєння ДТП.

Виходячи зі змісту статті 979 ЦК України
та статті 16 Закону «Про страхування»,
можна зробити висновок, що коли виникає
страховий випадок, страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору є
підставою для відмови лише в тому разі,
якщо таке порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатися, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
окремо у кожному випадку.

Несвоєчасне повідомлення страховика
про настання страхового випадку може
бути підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування у тому разі,
коли воно позбавляє страховика
можливості дізнатися, чи є ця подія
страховим випадком, тобто якщо буде
доведено, що відсутність у страховика
відомостей про це могло вплинути на
його обов'язок виплатити страхове
відшкодування (пункт 19 Постанови ВССУ
від 1 березня 2013 року «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки»).

Проте судом встановлено, що страхова
компанія була одразу повідомлена про
дорожньо-транспортну пригоду, її
представник приймав участь в огляді
місця події та транспортного засобу. 19
жовтня 2012 року страхувальник ОСОБА_3
подав до компанії письмову заяву про
виплату страхового відшкодування, що
не заперечував представник компанії.

Отже, матеріали справи не містять
доказів того, що повторне звернення
ОСОБА_2 до страховика з письмовою
заявою у грудні 2013 року ( а.с.54) поза
межами річного строку призвело до
порушень прав апелянта

До того ж, як вірно зазначено у судовому
рішенні, винні дії ОСОБА_3, а тому і
підстави відповідальності АСК «ІНГО
Україна», встановлені в судовому
порядку лише у грудні 2013 року ( а.с.26).

Таким чином, колегія суддів не вбачає
порушень судом першої інстанції вимог
цивільного законодавства, а тому і
підстав для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Акціонерна
страхова компанія «ІНГО Україна»
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 13
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді