АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3572/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Каліушко
Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва у
складі

головуючої судді
Музичко С.Г.

суддів
Кравець В.А., Семенюк Т.А.,

при секретарі Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Дарницького районного суду м. Києва від
16 січня 2014 року у цивільній справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційного банку
«Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

Заслухавши доповідь судді,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року позов ПАТ КБ
«Приватбанк» про стягнення
заборгованості задоволено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «Приватбанк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 64 943,51грн. та судовий збір у
розмірі 649,44 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 16 січня 2014
року та постановити нове рішення. В
обґрунтування своїх вимог зазначає, що
під час розгляду справи судом першої
інстанції були порушені норми
матеріального та процесуального права,
не були з'ясовані обставини справи в
повному обсязі, належним чином не
з'ясовані та не досліджені докази та
обґрунтування вимог позивача.

В судове засідання апеляційного суду
представник позивав Прилипко Є.М.
просив відхили апеляційну скаргу,
рішення районного суду залишити без
змін. Відповідач в судове засідання не
з'явися, про причини неявки суд не
повідомили, про дату та час розгляду
справи повідомлені належним чином (а.с.
89), що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України не перешкоджає розгляду справи
за їх відсутності.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
пред'явлених в суді першої інстанції
вимог, колегія дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що ОСОБА_2
взяті на себе зобов'язання за кредитним
договором не виконав, а заборгованість
у повному обсязі не погашена.

Колегія суддів погоджається з рішенням
суду першої інстанції, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

За кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054
ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК
України).

Судом першої інстанції встановлено, що
05.02.2007 між ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № SАМDNОЗ71,
відповідачу було надано кредит в
розмірі 15 000грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 1,9%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Картка була видана на один рік.
(а.с.5)

Відповідно до п.1.1 договору банк
відкриває ОСОБА_2 картковий рахунок та
видає платіжну карту. Строк дії карти
один рік. Встановлено кредитний ліміт в
сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 1,9% на
місяць з розрахунку 360 днів на рік.
Строк дії кредитного ліміту -
відповідає строку дії карти.

Відповідно до п.9.2 договір діє
необмежений період часу та відповідно
до п.9.6 Договору зобов'язання
припиняються з моменту належного
виконання договору.

Крім того, умова п.9.8 договору про
припинення зобов'язань за договором з
моменту виконання сторонами
зобов'язань не є строком припинення
договору, оскільки суперечить ч. 1 ст.251
та ч.1 ст.252 ЦК України.

В порушення умов договору, відповідач
взяті на себе договірні зобов'язання
належним чином не виконував, внаслідок
чого у відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в сумі 64
943,51грн. з яких: заборгованість по
кредиту 15 960 грн, заборгованість по
відсоткам 48 629,63 грн, заборгованість по
комісії 353,88грн.

Суд першої інстанції вірно виходив з
того, що оскільки сторони погодили
умови договору, що картка діє на
невизначений строк, п.9,2 та договір діє
до його повного виконання, п.9,6 про що
свідчать підписи на договорі, отже такі
умови є обов'язковими для виконання
сторонами, підстави для застосування
строків позовної давностівідсутні.

З огляду на наведене та виходячи з
наявних у матеріалах справи письмових
доказів, висновки суду першої
інстанції щодо порушення відповідачем
умов кредитного договору, наявності
підстав для стягнення заборгованості
та штрафних санкцій, що зазначені
позивачем, відповідають обставинам
справи та положенням матеріального
закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія
приходить до висновку, що суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених дослідженими в судовому
засіданні та наявними в матеріалах
справи доказами, і, виконавши всі
вимоги цивільного судочинства, ухвалив
законне і обґрунтоване рішення,
підстав для його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 16 січня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня її
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді