Номер провадження: 22-ц/785/7607/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І, Процик М.В.,

при секретарі - Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за поданням
виконуючого обов'язки начальника
відділу державної виконавчої служби
Татарбунарського районного управління
юстиції Одеської області Оспи М.Ю. про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_5 у
праві виїзду за межі України, за
апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 01 липня 2014 року
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України,

встановила:

У червні 2014 року виконуючий обов'язки
начальника відділу державної
виконавчої служби Татарбунарського
районного управління юстиції Одеської
області Оспа М.Ю. (далі - Державний
виконавець) звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_5 у праві виїзду за межі України, у
зв'язку з його ухиленням від виконання
рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області про стягнення з
нього на користь ОСОБА_6 аліментів на
утримання доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Станом на 01.05.14 р. розмір заборгованості
зі сплати аліментів становить - 8 161,20
грн..

Ухвалою Татарбунарського районного
суду Одеської області від 01.07.14 р.
подання державного виконавця
задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою -
АДРЕСА_1 Татарбунарського району
Одеської області у виїзді за кордон без
вилучення паспортного документу, до
вирішення питання по сплаті
заборгованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу суду, постановити
нову ухвалу про відмову в задоволенні
подання державного виконавця.
Посилається на те, що ухвалу
постановлено при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи,
з порушенням норм матеріального (ст. ст.
84, 182 СК України) та процесуального (ст.
ст. 213, 377-1 ЦПК України) права: - не
відповідає дійсності розмір боргу по
аліментам, оскільки він частково
перераховував аліменти ОСОБА_6, надавав
їй допомогу з утримання доньки, донька
все літо знаходиться у його батьків; -
заборгованість по аліментам виникла у
зв'язку з тим, що він деякий час не
працював та з погіршенням стану його
здоров'я; - він працює водієм з
перевезення пасажирів на міжнародних
рейсах. Заборона виїзду за кордон
фактично позбавляє його роботи,
засобів існування; - на його утриманні
знаходиться вагітна жінка та
неповнолітня дитина, ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_5 в судовому засіданні
підтримав доводи та вимоги, які
викладені в апеляційній скарзі.
Додатково пояснив, що на даний час він
проживає однією сім'єю з іншою жінкою,
але у шлюбі вони не перебувають. Жінка
вагітна від нього. З ними також мешкає
неповнолітня дитина. Він
працевлаштувався у транспортному
підприємстві з перевезення вантажів у
міжнародних напрямах. Заборона виїзду
за кордон позбавляє його роботи,
засобів утримання його теперішньої
сім'ї та сплати аліментів. Надав суду
відповідні докази.

ОСОБА_6 в судовому засіданні вважала
необхідним апеляційну скаргу
відхилити, ухвалу суду залишити без
змін. Посилалась на те, що її колишній
чоловік не виконує рішення суду про
сплату аліментів, існує борг з їх
сплати.

Державний виконавець в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи сповіщений належним
чином. Причини неявки суду не
повідомив, заяв та клопотань не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України,
неявка сторін, або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечень на неї, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при постановлені
ухвали, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
державний виконавець може звернутися
до суду з поданням про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи у
праві виїзду за межі України.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21.01.94 р.
№ 3857-ХІІ, з подальшими змінами,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті, у тому
числі, у випадку, якщо він ухиляється
від виконання зобов'язань, покладених
на нього судовим рішенням.

Задовольняючи подання державного
виконавця, суд виходив з того, що
вказані в поданні державного виконавця
обставини щодо неналежного виконання
рішення суду про стягнення аліментів є
обґрунтованими (а. с. 11 - 11 зворотна
сторона).

Колегія суддів не погоджується з
вищевказаними висновками суду першої
інстанції, такі висновки суду не в
повній мірі відповідають фактичним
обставинам, які підтверджені наданими
боржником доказами.

Матеріали, які додані до подання
державного виконавця, містять
відомості про неотримання боржником
пенсії та відомості з ДАІ про
відсутність у боржника транспортних
засобів. Відомостей з Державної
реєстраційної служби щодо наявності
або відсутності нерухомого майна,
відомості з районного центру
зайнятості про те, що боржник не
знаходиться на обліку як безробітний,
подання не містить. Відсутні відомості
щодо працевлаштування боржника,
часткової сплати ним аліментів. Як
подання, так і додані до нього
документи не містять відомостей про те,
що боржник був повідомлений про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання рішення суду про
стягнення аліментів, надання строку
боржнику для добровільного виконання.
Попередження про кримінальну
відповідальність (а. с. 8) не містить
відомостей про його отримання
боржником. Суд першої інстанції,
враховуючи положення ч. 2 ст. 377-1 ЦПК
України, був позбавлений можливості
перевірити ці обставини.

З доданих до апеляційної скарги та
наданих ОСОБА_5 в судовому засіданні
документів (а. с. 17 - 17 зворотна сторона,
21 - 23, ) вбачається, що останній частково
сплатив аліменти у розмірі - 1 900,00 грн..
Обставини щодо часткового погашення
боргу по аліментам в судовому
засіданні визнала стягувач - ОСОБА_6.
ОСОБА_5 на час постановлення ухвали
судом першої інстанції працював в ТОВ
«Максан-Транс» водієм. В його
закордонному паспорті містяться
відомості про перетинання державного
кордону України. З 15.07.14 р. ОСОБА_5 працює
у ПрАТ «ІЗТ-АВТО» водієм у міжнародних
напрямах.

Вищевказаним законом України №
3857-ХІІ передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України не за наявність
факту невиконання зобов'язань
(наявність боргу), а за ухилення від їх
виконання. У зв'язку з цим, з метою
всебічного і повного з'ясування всіх
обставин справи, встановлення дійсних
прав та обов'язків учасників спірних
правовідносин, державному виконавцю
необхідно надавати докази, а суду
належить з'ясовувати чи дійсно особа
свідомо не виконувала належні до
виконання зобов'язання в повному
обсязі або частково.

Підставою задоволення подання
державного виконавця про обмеження
громадянина України у праві виїзду за
межі України є - доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням суду. Ухилення полягає у
навмисному чи іншому свідомому
невиконанню боржником покладених на
нього обов'язків. Особа, яка має
невиконані зобов'язання (борг), не може
вважатися винною в ухиленні, поки не
буде доведено протилежне. Тому
посилання державного виконавця на
ухилення від виконання боржником
покладених на нього рішенням суду
обов'язків, як на підставу його вимог,
підлягають доведенню. Тягар
доказуванню цього лежить на державному
виконавцеві. Разом з тим, в поданні
державного виконавця вказується про
розгляд подання без участі
представника відділу ДВС. Подання
розглянуто за відсутності державного
виконавця.

Таким чином, обмеження ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України може порушити
його право на працю та на існування,
отримання ним заробітної плати. Тобто,
заборона виїзду за межі України змінює
його матеріальний стан, що в свою чергу
зробить неможливим виконання ним
рішення суду про стягнення аліментів.

На вищевказані обставини звертає
увагу Верховний Суд України в
узагальненнях від 01.02.13 р. «Судова
практика щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України».

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що вказівка у резолютивній
частині на дію тимчасового обмеження
«…до вирішення питання по сплаті
заборгованості…» не встановлює
моменту до якого діють ці обмеження.
Тобто, виконання якого зобов'язання
(конкретного рішення суду) є підставою
для їх припинення. Таким чином, у
випадку задоволення подання
державного виконавця в резолютивній
частині, зокрема, необхідно вказувати
до моменту фактичного виконання якого
рішення суду діє обмеження у праві
виїзду за межі України.

За правилами, передбаченими п. 2 ч. 2
ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції має право скасувати
ухвалу і постановити нову ухвалу з
цього питання, якщо питання було
вирішено судом першої інстанції з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
судів вважає, що ухвалу суду першої
інстанції постановлено з порушенням
вищевказаних норм матеріального та
процесуального права, а тому вона
підлягає скасуванню. Враховуючи
вищезазначене та, що ОСОБА_5 працює
водієм у міжнародних напрямах,
частково погасив борг по аліментам,
необхідно постановити нову ухвалу про
відмову в задоволенні подання
державного виконавця про тимчасове
обмеження у праві виїзду ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити.

Ухвалу Татарбунарського районного
суду Одеської області від 01 липня 2014
року про тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України - скасувати.

У задоволенні подання виконуючого
обов'язки начальника відділу державної
виконавчої служби Татарбунарського
районного управління юстиції Одеської
області Оспи М.Ю. про тимчасове
обмеження боржника ОСОБА_5 у праві
виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

М. В. Процик