Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська
О. С.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду № 4 м. Біла Церква
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом мотивуючи тим, що 23.11.2006 року
між ЗАТ « Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було
укладено кредитний договір № 490016097, на
підставі якого позичальнику було
надано кредит в сумі 33 727, 92 доларів США
на строк до 23.11.2011 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12 % річних, відповідно до умов
договору позичальник зобов'язувалася
своєчасно сплачувати кредит та
проценти, нараховані за обслуговування
кредиту, однак позичальник ОСОБА_2
умови кредитного договору не виконала,
станом на 23.07.2013 р. за нею рахується
заборгованість в сумі 945 054,15 грн . В
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором №490016097 між ЗАТ «
Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1
23.11.2006 р. було укладено договір поруки,
згідно умов якого відповідач взяв на
себе зобов'язання солідарно
відповідати перед кредитором у повному
обсязі за виконання умов кредитного
договору позичальником ОСОБА_2.
Оскільки позичальник ОСОБА_2 не
виконала свої зобов'язання за
кредитним договором, то позивач просив
суд стягнути з поручителя ОСОБА_1
вказану вище суму заборгованості і
судові витрати по справі .

В судовому засіданні представник
позивача за дорученням підтримав
позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав ,
посилаючись на те, що оскільки боржник
умови кредитного договору не
виконував, а кредитор не повідомив його
як поручителя про виникнення
прострочки, не звернувся до нього
протягом шести місяців з моменту
виникнення прострочки, а тому позивач
втратив право вимоги для стягнення
заборгованості з поручителя.

Вислухавши пояснення сторін,
оглянувши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Так, судом встановлено, що 23.11.2006 року
між Закритим акціонерним товариством
« Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір № 490016097, на підставі
якого позичальнику було надано кредит
в сумі 33 727,92 доларів США для придбання
транспортного засобу автомобіля «
Фольксваген Пассат» , 2006 року випуску,
на строк до 23.11.2011 року зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 12 % річних.

Відповідно до умов кредитного
договору позичальник ОСОБА_2
зобов'язувалася своєчасно сплачувати
кредит та проценти, нараховані за
обслуговування кредиту, згідно з
графіком повернення у валюті кредиту
шляхом внесення належних до сплати сум
через касу банку або каси його
структурних підрозділів.

З матеріалів справи вбачається, що
19.08.2009 року в зв'язку зі зміною
найменування юридичної особи
проведено державну реєстрацію
Публічного акціонерного товариства
«Альфа -Банк», дані про цю юридичну
особу занесено до ЄДРПОУ .

Згідно п. 1.2 Статуту ПАТ «Альфа-Банк» /в
новій редакції / банк є
правонаступником щодо всіх прав та
зобов'язань Закритого акціонерного
товариства «Альфа-Банк»

В судовому засіданні було встановлено,
що ОСОБА_2 належним чином не виконувала
умов кредитного договору. Станом на
23.07.2013 р. за нею рахується
заборгованість по даному кредитному
договору в сумі 945 054, 15 грн, з яких :

- прострочена заборгованість за
кредитом 31 703,97 доларів США, що по курсу
НБУ на день розрахунку складає 253 409,83
грн ;

- прострочена заборгованість за
відсотками 15 584,50 доларів США, по курсу
НБУ 124 566,91 грн

- пеня за порушення виконання
зобов»язань згідно п. 3.4. кредитного
договору - 567 077,41 грн

Судом також встановлено, що в
забезпечення виконання зобов'язань
боржником ОСОБА_2 за кредитним
договором № 490016097 між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 23.11.2006 року було
укладено договір поруки № 490016097-П,
відповідно до якого поручитель
зобов'язувався перед кредитором
відповідати у повному обсязі за
своєчасне та повне виконання боржником
зобов'язань за кредитним договором,
укладеним між кредитором та боржником.
Як передбачено п.3.1 договору поруки, у
випадку невиконання боржником своїх
зобов'язань по кредитному договору,
боржник та поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до п.5.3 даного договору, він
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами та діє до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань.

Вказану вище суму заборгованості за
кредитним договором представник
позивача просив стягнути лише з
поручителя ОСОБА_1.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням
є правовідношення, в якому одна сторона
/боржник/ зобов'язана вчинити на
користь другої сторони /кредитора/
певну дію /передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо/ або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
/неналежне виконання/.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами, то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
/солідарних боржників/ кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Заперечуючи проти позову, відповідач
ОСОБА_1 посилався на те, що договір
поруки, який є підставою для
пред»явлення вимоги до поручителя,
вважається припиненим.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимоги до
поручителя.

Згідно з умовами кредитного договору
п.1.1. позичальник мав повернути банку
кредит в терміни, визначені у графіку
повернення, але не пізніше 23 листопада
2011 року.

Отже, суд вважає, що банк мав
право заявити вимоги до поручителя
протягом шести місяців з дня настання
строку виконання основного
зобов»язання, тобто з 23.11.2011 р.

Судом встановлено, що банк повідомив
поручителя про прострочку виконання
основного зобов»язання 12.08.2013 р.
а.с.22-23 Дані обставини відповідач
ОСОБА_1 визнав. А з даним позовом
позивач звернувся до суду лише 03.10.2013 р.

Таким чином, суд прийшов до
висновку, що поруку слід вважати
припиненою, оскільки банком пропущено
шестимісячний строк для пред»явлення
вимог до поручителя ОСОБА_1

Отже, позов ПАТ « Альфа-Банк» до
поручителя ОСОБА_1 є необгрунтованим.
На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 543,544,
551, 610, 1048, 1050,1054 ЦК

України, ст.ст.10, 60, 79,81,88, 212-215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через Білоцерківський міськрайонний
суд Київської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя Л. М. Кошель