У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.суддів:
Коротуна В.М., Попович О.В.,Ступак
О.В.,Штелик С.П.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя від 15 жовтня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду Запорізької
області від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулось до суду із
зазначеним позовом до ОСОБА_6,
мотивуючи його тим, що 21 лютого 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачкою було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
остання отримала кредит в розмірі 3 500
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 4 %
на рік за користування кредитом на суму
залишку заборгованості та з кінцевим
терміном повернення кредитних коштів
відповідно до строку дії картки.

У зв'язку із неналежним виконанням
ОСОБА_6 умов кредитного договору станом
на 19 травня 2013 року утворилась
заборгованість за договором у розмірі
22 244 грн 98 коп.

Посилаючись на зазначені обставини,
ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд
стягнути з ОСОБА_6 на свою користь
заборгованість за кредитним договором
від 21 лютого 2006 року в розмірі 22 244 грн 98
коп.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від
15 жовтня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 22 січня 2014 року, позов ПАТ
КБ «ПриватБанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 21 лютого 2006
року в розмірі 22 244 грн 98 коп.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд
касаційної інстанції скасувати
оскаржувані судові рішення та передати
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
на таких підставах.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк», суди виходили із того, що
позивачем не пропущено строк позовної
давності для звернення до суду за
захистом своїх порушених прав,
оскільки картковий рахунок відкритий
на невизначений термін, відповідно до
пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати; 7) чи є
підстави допустити негайне виконання
судового рішення; 8) чи є підстави для
скасування заходів забезпечення
позову.

Однак висновки судів першої та
апеляційної інстанції не відповідають
вимогам матеріального та
процесуального закону з наступних
підстав.

Судами встановлено, що 21 лютого 2006 року
між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачкою було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого
остання отримала кредит в розмірі 3 500
грн у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою 4 %
на рік за користування кредитом на суму
залишку заборгованості та з кінцевим
терміном повернення кредитних коштів
відповідно до строку дії картки, що
вбачається із заяви клієнта банку (а.с.
6). Також умовами кредитного договору
передбачено, що порядок погашення
заборгованості за договором має
проводитись щомісячними платежами в
розмірі 7 % від суми витрат.

Із розрахунку заборгованості за
кредитним договором від 21 лютого
2006 року вбачається, що станом на 19
травня 2013 року відповідачка має
заборгованість в розмірі 22 244 грн 97 коп.,
яка складається із заборгованості за
кредитом в розмірі 2 968 грн 86 коп;
заборгованості за процентами в розмірі
17 740 грн 64 коп.; заборгованості по
судовому штрафу в розмірі 1 535 грн 47 коп
(а.с. 4-5).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично продовжується на такий
самий строк (а.с. 7-9).

Із заяви клієнта (позичальника)
вбачається, що строк дії кредитного
ліміту відповідає строку дії картки
(а.с. 6).

Відповідно до пункту 3.1.1. Правил
користування платіжною картою строк
дії карти зазначено на лицевій стороні
карти (місяць і рік). Карта дійсна до
останнього календарного дня вказаного
місяця (а.с. 9-10).

Відповідно до пункту 3.1 Умов і правил
надання банківських послуг для надання
послуг Банк відкриває клієнту
Картрахунки, видає клієнту Картки. Їх
вид і строк дії визначений у заяві та в
Пам'ятці клієнта. Датою укладення
договору є дата відкриття рахунку,
указаного в розділі «Відмітки банку»
заяви.

Зазначені положення Умов і правил
надання банківських послуг свідчать
про те, що строк дії договору
визначається не тільки цими правилами,
а й положеннями, вказаними у Пам'ятці
клієнта.

Разом із тим пам'ятка клієнта, яка є
складовою частиною кредитного
договору судами не була досліджена.

З огляду на зазначене, суди мали
враховувати не тільки положення пункту
9.12 Умов і правил надання банківських
послуг про автоматичне продовження дії
договору в разі неподання заяви про
припинення, а й строки, встановлені в
пам'ятці клієнта, яка судами не була
досліджена та не була долучена до
матеріалів справи.

Перебіг позовної давності починається
з дня, коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст.
261 ЦК України).

За змістом ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд. Початок
перебігу позовної давності
пов'язується не стільки зі строком дії
(припинення дії) договору, як з певними
моментами (фактами), які свідчать про
порушення прав особи.

Пунктом 5.2 Умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що
банк має право вимагати дострокового
виконання боргових зобов'язань
повністю чи у визначеній банком
частині у випадку невиконання
боржником своїх боргових зобов'язань
та інших зобов'язань за цим договором.

Право позикодавця вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів у разі прострочення сплати
чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК
України.

Із заяви позивальника, яка є складовою
частиною Кредитного договору,
вбачається, що заборгованість за
Кредитним договором погашається
щомісячними платежами в розмірі 7 % від
суми заборгованості (а.с. 6).

Таким чином, повернення кредитних
коштів визначено періодичними
щомісячними платежами, тому у випадку
неналежного виконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
позовна давність за вимогами кредитора
про повернення кредитних коштів має
обчислюватись із моменту настання
строку погашення чергового платежу.

Отже, задовольняючи позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, суди
на зазначені положення норм
матеріального закону уваги не
звернули, не перевірили належним чином
доводи відповідачки та не з'ясували
строки повернення коштів за кредитним
договором.

Враховуючи викладене, судові рішення
не можуть залишатися в силі, оскільки
ухвалені з порушенням норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому згідно з
частиною 2 статтті 338 ЦПК України
підлягають скасування з направленням
справи на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 15
жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Запорізької області від 22
січня 2014 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.О.
Дьоміна

Судді:

В.М. Коротун

О.В. Попович

О.В. Ступак

С.П. Штелик