Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С., суддів:
Кафідової О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Умнової О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Іванківської
районної спілки споживчих товариств,
ОСОБА_8, третя особа - Київська обласна
спілка споживчих товариств про
визнання недійсними постанов
правління і ради Іванківської районної
спілки споживчих товариств та визнання
недійсними договорів купівлі-продажу,
за касаційною скаргою ОСОБА_8 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_6 і ОСОБА_7
звернулися до суду з указаним позовом,
мотивуючи свої вимоги тим, що з 2004 року
є членами Іванківської районної спілки
споживчих товариств (далі - Іванківська
РССТ). У 2009 році їм стало відомо, що 05
листопада 2005 року між Іванківською
РССТ і ОСОБА_8 укладено договір
купівлі-продажу частини приміщення
універмагу по АДРЕСА_1

Рішення про продаж цього приміщення
прийняте правлінням у формі постанови
№ 27 від 11 серпня 2005 року, яка
затверджена постановою ради
Іванківської РССТ № 10 від 6 вересня 2005
року.

29 липня 2006 року між Іванківською РССТ і
ОСОБА_8 укладено договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
(кондитерського цеху) по АДРЕСА_2.

Рішення про продаж цього приміщення
також прийняте правлінням
Іванківської РССТ у формі постанови №
51 від 22 грудня 2005 року, яка затверджена
постановою ради Іванківської РССТ від
30 грудня 2005 року.

Зазначені постанови правління та ради
Іванківської РССТ про продаж майна
ОСОБА_8 позивачі вважають незаконними,
прийнятими з перевищенням їх
повноважень, оскільки відповідно до ч. 2
ст. 10 Закону України «Про споживчу
кооперацію» (далі - Закон) майно
споживчих товариств та їх спілок може
бути продано тільки за рішенням
загальних зборів, конференцій та
з'їздів відповідних спілок.

Крім того, пунктом 1.5 договору про
делегування повноважень та виконання
окремих функцій від 10 січня 1994 року,
укладеного між Київською
облспоживспілкою та Іванківською РССТ,
передбачено обов'язкове надання згоди
Київською облспоживспілкою при
вирішенні питання про продаж майна
Іванківської РССТ, однак такої згоди
Київська облспоживспілка не надавала.

З підстав статей 203, 215 ЦК України
позивачі просили суд визнати
недійсними постанови правління
Іванківської РССТ № 27 від 11 серпня
2005 року та № 51 від 22 грудня 2005 року;
визнати недійсними постанови ради
Іванківської РССТ № 10 від 06 вересня 2005
року та від 30 грудня 2005 року; визнати
недійсними договори купівлі-продажу,
укладені між Іванківською РССТ та
ОСОБА_8 від 05 листопада 2005 року про
продаж частини приміщення універмагу
(підсобних приміщень) та від 29 липня 2006
року про продаж нежилого приміщення
(кондитерського цеху); застосувати
наслідки недійсності правочинів у
вигляді виселення ОСОБА_8 із зазначених
приміщень; стягнути з Іванківської
РССТ на користь ОСОБА_8 60 000 грн.

Справа розглядалася судами
неодноразово.

Останнім рішенням Іванківського
районного суду Київської області
від 26 квітня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року рішення
суду першої інстанції скасовано і
ухвалено нове рішення про часткове
задоволення позову. Визнано недійсними
постанови правління Іванківської
районної спілки споживчих товариств
від 11 липня 2005 року № 27 та від 22 грудня
2005 року № 51. Визнано недійсними
постанови Ради Іванківської районної
спілки споживчих товариств від 06
вересня 2005 року № 10 та від 30
грудня 2005 року «Про продаж
кондитерського цеху». Визнано
недійсним договір купівлі-продажу
нежилого приміщення (магазин) по
АДРЕСА_1 від 05 листопада 2005 року,
укладений між Іванківською районною
спілкою споживчих товариств та ОСОБА_8
Визнано недійсним договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
(кондитерський цех) по АДРЕСА_2 від 29
липня 2006 року, укладений між
Іванківською районною спілкою
споживчих товариств та ОСОБА_8 Стягнуто
з Іванківської районної спілки
споживчих товариств на користь ОСОБА_8
60 000 грн, сплачених ним за договорами
купівлі-продажу. Повернуто у власність
Іванківської районної спілки
споживчих товариств і в нежиле
приміщення (кондитерський цех)
загальною площею 157,2 кв. м, що
знаходиться по АДРЕСА_2, та нежиле
приміщення (магазин) загальною нежилою
площею 106,6 кв. м, що знаходиться по
АДРЕСА_1. У задоволенні решти вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року касаційну скаргу ОСОБА_8
відхилено, рішення апеляційного суду
Київської області від 12 вересня 2013 року
залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від
21 травня 2014 року ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 листопада 2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_8,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить рішення апеляційного суду
скасувати і залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із
необґрунтованості позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про часткове задоволення позову,
апеляційний суд виходив із того, що
постанови правління та ради
Іванківської РССТ про продаж майна
ОСОБА_8 є незаконними, прийнятими з
перевищенням її повноважень, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону майно
споживчих товариств та їх спілок може
бути продано тільки за рішенням
загальних зборів, конференцій та
з'їздів відповідних спілок, а тому
відповідно до вимог статей 203, 215 ЦК
України є недійсними й договори
купівлі-продажу нерухомого майна, що
укладені на їх підставі. При цьому
вважав, що строк позовної давності
позивачами не пропущений.

Судами встановлено, що Іванківська
районна спілка споживчих товариств на
добровільній основі входила до
Київської обласної спілки споживчих
товариств «Облспоживспілка».

Їй на праві власності належали
приміщення універмагу по АДРЕСА_1, та
кондитерський цех по АДРЕСА_2.

25 листопада 2002 року на зборах ради
Іванківської районної спілки
споживчих товариств затверджено зміни
до статуту - доповнено розд. 5 п. 5.2, за
змістом якого правління районної
спілки споживчих товариств має право
розпоряджатися основними засобами
(продаж, оренда, списання) з наступним
затвердженням на зборах ради районної
спілки споживчих товариств.

24 лютого 2003 року статут Іванківської
районної спілки споживчих товариств у
новій редакції перереєстрований
державною адміністрацією
Іванківського району Київської
області.

Відповідно до постанови конференції
Іванківської районної спілки
споживчих товариств від 16 грудня 2003
року Іванківська районна спілка
споживчих товариств вийшла зі складу
Київської обласної спілки споживчих
товариств.

05 листопада 2005 року між Іванківською
РССТ і ОСОБА_8 укладено договір
купівлі-продажу частини приміщення
універмагу АДРЕСА_1.

Рішення про продаж цього приміщення
прийняте правлінням у формі постанови
№ 27 від 11 серпня 2005 року, яка
затверджена постановою ради
Іванківської РССТ № 10 від 6 вересня 2005
року.

29 липня 2006 року між Іванківською РССТ і
ОСОБА_8 укладено договір
купівлі-продажу нежилого приміщення
(кондитерського цеху) по АДРЕСА_2.

Рішення про продаж цього приміщення
також прийняте правлінням
Іванківської РССТ у формі постанови №
51 від 22 грудня 2005 року, яка затверджена
постановою ради Іванківської РССТ від
30 грудня 2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину, серед
іншого, є недодержання в момент його
вчинення стороною чи сторонами вимог,
які встановлені зокрема ч. 1 ст. 203 ЦК
України, згідно з якою зміст правочину
не може суперечити ЦК України та іншим
актам цивільного законодавства.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та визнаючи оспорювані
угоди недійсними, апеляційний суд
виходив із того, що вони суперечать ч. 2
ст. 10 Закону, відповідно до якої до
виключної компетенції конференції
райспоживспілки належить питання про
продаж нерухомого майна, це ж положення
міститься й в п. 4.5 статуту.

Проте витлумачивши на власний розсуд
зазначену норму Закону суд не зважив на
вимоги, що містяться в ч. 2 ст. 10 Закону,
відповідно до якої майно споживчих
товариств та їх спілок може бути
продано, передано, здано в оренду,
надано в позичку і безплатне тимчасове
користування членам споживчих
товариств, державним, кооперативним та
іншим організаціям, трудовим
колективам, окремим громадянам тільки
за рішенням загальних зборів,
конференцій та з'їздів відповідних
спілок або уповноважених ними органів,
та не прийняв до уваги п. 5.2 статуту
Іванківської РССТ, що був чинним на
момент укладання угод.

При цьому апеляційний суд безпідставно
залишив поза увагою й вимоги ч. 3 ст. 61
ЦПК України щодо обставин укладення
спірних договорів, встановлених
попередніми судовими рішеннями.

Так, зі змісту рішення Іванківського
районного суду Київської області від 10
квітня 2009 року, залишеного без змін
ухвалою апеляційного суду Київської
області від 20 жовтня 2010 року, в справі
за позовом Київської обласної спілки
споживчих товариств «Облспоживспілка»
до Іванківської районної спілки
споживчих товариств, ОСОБА_8 про
визнання договорів купівлі-продажу
недійсними та застосування наслідків
недійсності правочину, вбачається, що
судом встановлено, що Іванківська РСС
правомірно відчужила на користь ОСОБА_8
частину приміщення магазину по АДРЕСА_1
та приміщення кондитерського цеху по
АДРЕСА_2, оскільки на час укладення
оспорюваних договорів купівлі-продажу
вийшла зі складу Київської обласної
спілки споживчих товариств, мала
необхідний обсяг цивільної
дієздатності й не повинна була
погоджувати відчуження основних
фондів із правлінням облспоживспілки.
Вказана справа була переглянута
Верховним Судом України у порядку
Глави 3 Розділу V ЦПК України і
постановою від 23 травня 2011 року
відмовлено у задоволенні заяви
Київської обласної спілки споживчих
товариств «Облспоживспілка» про
перегляд судових рішень.

Таким чином, рішення апеляційного суду
ухвалено з порушенням положень статей
60, 212 ЦПК України, а тому це рішення не
може бути визнане законним і
обґрунтованим.

У той же час, суд першої інстанції при
ухваленні свого рішення правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, у результаті чого
ухвалив законне і обґрунтоване
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів приходить до
висновку, що відповідно до ст. 339 ЦПК
України рішення апеляційного суду
необхідно скасувати, а рішення суду
першої інстанції - залишити в силі.

Керуючись статтями 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 12 вересня 2013 року
скасувати.

Рішення Іванківського районного суду
Київської області від 26 квітня 2013 року
залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. ВисоцькаСудді:
О.В. Кафідова Л.М. Мазур Т.О. Писана
О.В. Умнова