Справа № 336/5099/14-ц
Провадження № 2/336/2398/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді
Кляшторного В.С.,

при секретарі
Ведмедьовій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Запорізької міської ради в
особі районної адміністрації по
Шевченківському району м. Запоріжжя,
про визнання права, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Запорізької міської ради в особі
районної адміністрації по
Шевченківському району м. Запоріжжя
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом.

В позові зазначив, що постійно проживає
та зареєстрований з 1979 року в житловому
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Рішенням виконкому міської
ради депутатів трудящих №18 від 11.05.1957
року його батьку ОСОБА_3 була надана у
безстрокове користування земельна
ділянка площею 300 кв.м., на підставі
якого 06.06.1957 року ним був укладений
договір з відділом комунального
господарства під будівництво
житлового будинку на праві приватної
власності. Згідно викопіровки ЗМБТІ
житловий будинок літ.А-1, сіни літ. А-1,
сарай літ. Б-1. на вказаній земельній
ділянці були збудовані у 1965 році.

На той час питання виникнення права
власності регулювалися постановою
Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. «О
праве граждан на покупку и
строительство индивидуальних жилих
домов», згідно якому підставою
виникнення у громадянина права
власності на жилий будинок був факт
будівництва ним будинку. Інструкція
про порядок реєстрації будинків і
будинковолодінь у містах і селищах
міського типу Української РСР від
31.01.1966 року передбачала, що
правовстановлюваним документом був
нотаріально посвідчений договір про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального жилого будинку.

Батько позивача ОСОБА_3 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, у ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
мати ОСОБА_4, тому подальша реєстрація
будинку не здійснювалася. Приймаючи до
уваги ці обставини, вважає, що вказаний
будинок є спадковим майном та
посилаючись на ч.3 ст. 1268 ЦК України,
позивач просить визнати за ним право
власності на вказаний будинок в
порядку спадкування.

Представник позивача звернулася до
суду із заявою про слухання справи у її
відсутність, позовні вимоги підтримала
в повному обсязі, просила суд позов
задовольнити.

Представник відповідача Запорізької
міської ради в особі районної
адміністрації по Шевченківському
району у судове засідання не з'явився,
надав суду заяву, в якій зазначив, що
заявлені позовні вимоги підтримує,
просить розглянути справу у
відсутність представника.

Перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, суд вважає, що
існують законні підстави для
задоволення позову.

Судом встановлено, що обставини,
викладені в заяві відповідають
дійсності та підтверджені
документальними доказами: копією
паспорту позивача ОСОБА_1 (а.с.4), копією
свідоцтва про народження ОСОБА_1,
виданим Сталінським райЗАГСом м.
Запоріжжя 19.11.1953 року (а.с.6), копією
договору про надання ОСОБА_3 у
безстрокове користування земельної
ділянки площею 300 кв.м (а.с.5), копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_3, виданого
повторно 27.05.2014 р. Шевченківським
відділом ДРАЦС РС ЗМУЮ (а.с.9), копією
свідоцтва про смерть ОСОБА_4, виданого
31.01.2001 р. Запорізьким міським відділом
РАГС Запорізького обласного
управління юстиції (а.с.10), копією
будинкової книги на спірний будинок
(а.с.11-13), копією технічного паспорту на
житловий будинок по АДРЕСА_1,
виготовленого станом на 14.05.2014 р. з
якого видно, що житловий будинок та
господарчі споруди побудовані до 1992
року. (а.с.20-25).

Згідно з п. 1 ч. 1 с. 549 ЦК Української РСР
в редакції 1963 року, який був чинним на
день відкриття спадщини після смерті
спадкодавця, слідує, що спадкоємець
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України від
16.01.2003 р. № 435-IV, що набрав чинності з 01
січня 2004 року, правила книги шостої
Цивільного кодексу України
застосовуються також до спадщини, яка
відкрилася, але не була прийнята ніким
із спадкоємців до набрання чинності
цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Ст.1216 ЦК України визначено, що
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, часом
відкриття спадщини є день смерті особи
або день, з якого вона оголошується
померлою.

З аналізу положень Конституції України
та ЦК України вбачається що не потребує
введення в експлуатацію приватних
житлових будинків, збудованих до 05.08.1992
року, при набутті права власності на
такі об'єкти. (Лист Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, від 01.09.2011 № 40-12-2409 «Щодо
прийняття в експлуатацію об'єктів,
закінчених будівництвом до 05 серпня 1992
року»).

Документом, який засвідчує
відповідність закінчених будівництвом
до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, господарських (присадибних)
будівель і споруд, прибудов до них, які
не підлягають прийняттю в
експлуатацію, вимогам законодавства,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, зокрема для потреб державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, є технічний паспорт, складений
за результатами технічної
інвентаризації. (Лист Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України, від 30.07.2012 № 40-19-5376 «Щодо
порядку прийняття в експлуатацію
самовільно побудованого садового
будинку і розмірі штрафів»).

Згідно до пунктів 3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, затвердженим наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
року за № 7/5 (у редакції наказу
Міністерства юстиції України від 28.07.2010
року № 1692/5), листом Міністерства
юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року,
у разі смерті власника нерухомого
майна, первинна реєстрація права
власності на яке не проводилася і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання про визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися в
судовому порядку.

На підставі вищевикладеного та беручи
до уваги те, що відповідач по справі не
заперечує проти задоволення позовних
вимог, суд вбачає всі підстави для
задоволенні позовної заяви.

Керуючись Конституцією України, п. 5
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 174, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 року
№ 7 «Про судову практику у справах про
спадкування», ст.ст. 1216-1218, 1220,1223, 1268 ЦК
України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 10а, в
порядку спадкування за законом, право
власності на житловий будинок літ. А
площею 56,6 кв.м., житлову прибудову літ.
А1 площею 33,0 кв.м., прибудову літ а1
площею 7,7 кв.м., сарай літ. В, вбиральню
літ. Г, ганок, погріб літ. пг, паркан №1,
ворота з хвірткою №2, водопровід №2,
розташовані за адресою: АДРЕСА_1,

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя
В.С.Кляшторний