АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді Оніщука
М.І.,

суддів Українець
Л.Д., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Нововолинському на ухвалу
Голосіївського районного суду м. Києва
від 14 липня 2014 року про відмову у
забезпеченні позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Нововолинський ливарний завод» до
Державної установи «Інститут медицини
праці Національної академії наук
України» (Клініка професійних
захворювань), третя особа: Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Нововолинському про визнання
недійсним рішення та повідомлення за
формою П-3 про встановлення зв'язку
професійного захворювання з умовами
праці,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду
м. Києва від 14.07.2014 відмовлено в
задоволенні заяви третьої особи про
забезпечення позову.

В апеляційній скарзі третя особа,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати та постановити нову, якою
задовольнити заяву про забезпечення
позову шляхом заборони третій особі
здійснювати будь-які соціальні виплати
ОСОБА_2 до вирішення даної справи по
суті. Вважає, що висновок суду про
відсутність підстав для забезпечення
позову не ґрунтується на матеріалах
справи та вимогах закону.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, а відтак колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу
за відсутності осіб, які беруть участь
у справі, оскільки їх неявка не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги на ухвалу про відмову в
забезпеченні позову.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали в межах доводів
апеляційної скарги, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у
квітні 2014 року ПАТ «Нововолинський
ливарний завод» звернулось до суду з
позовом до Державної установи
«Інститут медицини праці Національної
академії наук України» (Клініка
професійних захворювань), третя особа:
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м.
Нововолинському, в якому просило
визнати недійсним рішення та
повідомлення за формою П-3 видане
Клінікою професійних захворювань ДУ
«Інституту медицини праці АМН України»
про встановлення зв'язку професійного
захворювання (отруєння) з умовами праці
у ОСОБА_2, реєстраційний № 35/1178 від
09.11.2010.

14.07.2014 до суду надійшло клопотання
третьої особи про забезпечення позову
шляхом заборони Відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Нововолинському здійснювати будь-які
соціальні виплати ОСОБА_2 до вирішення
даної справи по суті, оскільки не
вжиття цього заходу забезпечення
позову може сприяти безпідставній
виплаті коштів, у разі задоволення
позову.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні
заяви про забезпечення позову
відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
забезпечення позову суд першої
інстанції виходив з безпідставності та
необґрунтованості заяви.

Вказаний висновок суду є законним і
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Пункт 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає,
що позов забезпечується забороною
вчиняти певні дії.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України
імперативно встановлює, що види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4
Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття
заходів забезпечення позову є
наявність між сторонами дійсного спору
та реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду.

Вивчивши матеріали справи в їх
сукупності та проаналізувавши
відповідні норми процесуального права,
суд першої інстанції цілком правомірно
дійшов висновку, що третьої особою
необґрунтовано та не наведено
достатніх обставин та підстав для
заборони виплати ОСОБА_2 соціальних
виплат у зв'язку з ушкодженням здоров'я
на підставі належних документів, які
надають йому право для такої виплати,
та необхідності вжиття судом саме
такого заходу, зокрема щодо утруднення
або неможливості виконання рішення
суду у справі у разі невжиття таких
заходів.

Разом з цим, слід наголосити, що з
заявою про забезпечення позову
звернулась третя особа та просила
заборонити їй же вчиняти певні дії, що
не узгоджується з вимогами
процесуального закону.

Отже, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на
законність і обґрунтованість
постановленої ухвали не впливають.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що оскаржувана
ухвала постановлена судом з
додержанням вимог процесуального
закону, а тому підстави для її
скасування відсутні.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України,
підставами для відхилення скарги на
ухвалу суду першої інстанції і
залишення ухвали без змін є
постановлення судом першої інстанції
ухвали з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м.
Нововолинському - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду
м. Києва від 14 липня 2014 року про відмову
у забезпеченні позову - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та в касаційному
порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді