Справа № 333/5844/14-ц
Провадження № 2/333/2388/14
УХВАЛА

Іменем України

про залишення заяви без руху

23 липня 2014 року          м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
визнання права власності на майно,
виключення з акту опису майна та
звільнення його з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До Комунарського районного суду м.
Запоріжжя звернулась ОСОБА_1 до
Комунарського відділу державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції визнання
права власності на майно, виключення з
акту опису майна та звільнення його
з-під арешту.

Зазначену скаргу передано у
провадження судді Дмитрієвої М.М.

Відповідно до положень ст.ст. 55,124
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаний або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

За змістом зазначеної статті, суд не
має право обирати спосіб захисту на
власний розсуд, оскільки це порушує
принцип диспозитивності та
змагальності цивільного процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав.

Європейський суд з прав
людини у своїй прецедентній практиці
виходить із того, що положення п. 1 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Вивчивши матеріали справи, суддя
дійшов висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених ст. 119 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом.

Однією з обов'язкових вимог,
передбачених ч. 2 ст. 119 ЦПК України, є
зазначення місце проживання чи
перебування відповідача. В позовній
заяві позивачем не зазначена поштова
адреса відповідача, а також не вірно
зазначена повна назва відповідача.

За своєю суттю адреса це умовна
кодифікація місця знаходження об'єкту,
яка застосовується з метою поштового
зв'язку. Правила написання адреси,
встановлені Міністерством зв'язку, для
забезпечення якнайшвидшого
пересилання, зберігання і доставляння
поштових відправлень. На всіх адресах
пишеться: назва вулиці, номер будинку і
квартири; назва населеного пункту,
міста; назва району; назва області,
індекс.

Отже, у суду відсутня можливість вести
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції відповідачу,
що унеможливлює розгляд зазначеного
позову.

Однією з позовних вимог є визнання
права власності на майно.

Як убачається з позовної заяви, спір
виник з приводу нерухомого майна –
гаража «З», який знаходиться по вулиці
Вагонна у м. Запоріжжі, що
територіально відноситься до
Комунарського району м. Запоріжжя.
Таким чином, справа підсудна
Комунарському районному суду м.
Запоріжжя.

Всупереч вимогам п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України у позовній заяві не зазначена
ціна позову.

Тягар доказування вартості спірного
майна несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві ціну
позову та надати суду відповідні
докази цього. Відбиття в позовній заяві
ціни позову має значення, в першу чергу,
для захисту прав самого позивача,
оскільки обумовлює розмір сплати
судового збору, розподіл судових
витрат між сторонами і впливає на
можливість порушення судової
діяльності на захист права. Отже, від
визначеної ціни позову залежить і
розмір судового збору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України
встановлено, що у позовах про право
власності на нерухоме майно, що
належить фізичним особам на праві
приватної власності, ціна позову
визначається дійсною вартістю
нерухомого майна.

Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного
Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про
практику застосування судами
законодавств, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок» під дійсною вартістю будинку
розуміється грошова сума, за яку він
може бути проданий в даному населеному
пункті чи місцевості на час розгляду
справи.

Відповідно до Постанови КМУ «Про
затвердження Національного стандарту
№ 1 «Загальні засади оцінки майна і
майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року,
ринкова вартість - вартість, за яку
можливе відчуження об'єкта оцінки на
ринку подібного майна на дату оцінки за
угодою, укладеною між покупцем та
продавцем, після проведення
відповідного маркетингу за умови, що
кожна із сторін діяла із знанням
справи, розсудливо і без примусу.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» від 12 липня 2001 року, звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» позивачу необхідно
сплатити судовий збір, виходячи з
реальної вартості майна.

Таким чином, позивач, відповідно до ч. 2
ст. 60 ЦПК України, повинен провести
оцінку нерухомого майна, право
власності якого він просить визнати за
собою, звернувшись до відповідного
експерта (оцінщика), надавши суду звіт
(висновок про ринкову оцінку вартості
нерухомого майна), а також сплатити
судовий збір виходячи з реальної
вартості нерухомого майна, та надати
суду відповідні докази сплати судового
збору.

Також позивачем зазначено ще одну
вимогу, а саме, виключити з акту опису
майно та звільнити його з-під арешту,
проте в прохальній частині позивачем
не зазначено яке саме майно необхідно
виключити з акту опису та звільнити з
під арешту, а також не надано доказів
сплати судового збору за вимогу
немайнового характеру.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
перераховується у безготівковій або
готівковій формі виключно через
установи банків чи відділення зв'язку.
На підставі ст. 9 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір сплачується
за місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено ставку судового збору
за подання позовної заяви немайнового
характеру – 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, – у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Отже, позивачем до позовної заяви не
надано доказів сплати судового збору і
за другу вимогу немайнового характеру.
У разі звільнення від сплати судового
збору, позивач повинен в позовній заяві
вказати підстави звільнення та надати
відповідні докази.

Крім того, відповідно до ст. 16 ЦПК
України не допускається об'єднання в
одне провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, отже, вимога щодо зупинення
виконавчого провадження не є позовною
вимогою.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення позовної заяви без руху, про
що повідомляє позивача і надає йому
строк для усунення недоліків, який не
може перевищувати трьох днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов
висновку, що провадження у справі
неможливо відкрити до усунення
вказаних недоліків, а тому позовну
заяву слід залишити без руху, а
позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя,
-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про визнання права власності
на майно, виключення з акту опису майна
та звільнення його з-під арешту -
залишити без руху, надавши триденний
строк з дня отримання копії цієї ухвали
для усунення недоліків.

Роз’яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, заяву
буде визнано неподаною та повернуто
позивачу зі всіма доданими до неї
документами.

Копія направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва