Справа 688/3654/14-ц
№ 2/688/721/14
Рішення

Іменем України

05 серпня 2014 року
м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:

головуючого судді Головко
Н.П.,

секретаря Обезюк І.І.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства
«Агентство Професійної Безпеки
«Беркут» про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду
з позовом до дочірнього підприємства
«Агентство Професійної Безпеки
«Беркут» про стягнення заробітної
плати, середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні та
моральної шкоди. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що з 02 квітня 2012 року
працював охоронником в дочірньому
підприємстві «Агентство Професійної
Безпеки «Беркут». У зв'язку з
систематичними затримками у виплаті
заробітної плати, 05 листопада 2013 року
подав заяву про звільнення з роботи за
власним бажанням. Згідно наказу №40 від
18 листопада 2013 року його звільнили з
роботи за прогул без поважних причин.
Вважаючи таке рішення відповідача
незаконним, не оскаржував його,
оскільки не бажав продовжувати трудові
відносини, через порушення його права
на оплату праці. З часу звільнення,
всупереч вимогам ст. 116 КЗпП відповідач
не провів із ним розрахунку. Вказуючи
на відмову відповідача провести із ним
розрахунок, просив стягнути
заборгованість по заробітній платі,
середній заробіток за час затримки
розрахунку та моральну шкоду, яку
обґрунтовує порушенням права на
отримання заробітної плати, що
позбавило його права на достатній
життєвий рівень.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав. В
обгрунтування вимог зазначив, що
працював на підприємстві відповідача
охоронником вахтовим методом. Протягом
останнього року заробітна плата вчасно
не виплачувалася. Відбувши свою вахту, 2
листопада 2013 року він поїхав з м. Києва,
де тимчасово проживав у зв'язку з
роботою, до сім'ї в м.Ізяслав. Йому
зателефонували з роботи, і просили
вийти на роботу раніше. Він погодився,
за умови виплати заробітної плати,
однак заборгованості по заробітній
платі йому не перерахували, і 5
листопада 2013 року з м.Ізяслава,
поштовим зв'язком, надіслав на адресу
підприємства відповідача заяву про
звільнення з роботи та подав заяву про
те, щоб заробітну плату перерахували
його сину, який навчається на денній
формі в Національному університеті ДПС
України та потребує матеріальної
допомоги. В подальшому, 21 листопада 2013
року направив листа, у якому вказав
свій рахунок для виплати заробітної
плати та просив надіслати трудову
книжку. Однак розрахунок з ним не
проведений. В зв'язку з невиплатою
заробітної плати переніс моральні
страждання, так як не міг надати
допомогу сину, що навчається, для
оплати вартості проживання на найманій
квартирі, крім того, у нього на
утриманні хвора дружина, яку оперували,
і він змушений був позичати гроші на
придбання ліків. Незаконними діями
відповідача йому завдана моральна
шкода, яку він оцінив сумою 10000 грн.
Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. На адресу суду
надійшли заперечення на позов, за
підписом генерального директора, з
яких слідує, що відповідач позов визнає
частково, в частині стягнення
заробітної плати в сумі 1297,34 грн. В
обгрунтування заперечень, відповідач
зазначив, що у зв'язку з невиходом на
роботу, позивач був звільнений за
прогул та не отримав заробітну плату за
жовтень 2013 року в розмірі 1
036,53 грн. Сума компенсації за
невикористану відпустку, що підлягає
виплаті при звільнені становить 260,81
грн., загальна сума, що підлягає виплаті
позивачу при звільнені становить 1430,55
грн. Позовні вимоги про стягнення
середнього заробітку за час затримки
розрахунку та про стягнення моральної
шкоди не визнав, обґрунтовуючи тим, що
заборгованість з виплати заробітної
плати виникла з вини позивача, який
проігнорував пропозицію підприємства
з'явитися в офіс для оформлення
звільнення та проведення розрахунку.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові заперечення
відповідача та матерiали справи у їх
сукупностi, суд вважає встановленими
наступнi обставини та вiдповiднi їм
правовiдносини.

Позивач ОСОБА_1 вiдповiдно до наказу ДП
АПБ «Беркут» вiд 02 квітня 2012 року № 20
прийнятий на посаду охоронника. Тоді ж
з ним укладений письмовий трудовий
договір, що підтверджується копіями
наказу, трудового договору та записами
у трудовій книжці позивача.

Наказом ДП АПБ «Беркут» вiд 18
листопада 2013 року № 40, ОСОБА_1
звільнений за п.4 ст.40 КЗпП України з 18
листопада 2013 року за порушення
трудової дисципліни та відсутність на
робочому місці більше як три години без
поважної причини, що підтверджується
копією наказу та записами у трудовій
книжці позивача.

Згiдно ст.ст. 94, 115 КЗпП України, Закону
України «Про оплату працi»
роботодавець зобов'язаний регулярно
виплачувати працiвникам заробiтну
плату.

Статтею 116 КЗпП України встановлено
строки розрахунку при звiльненнi. Так,
при звiльненнi працiвника виплата всiх
сум, що належать йому вiд пiдприємства,
установи, органiзацiї провадиться в
день звiльнення. Якщо працiвник у день
звiльнення не працював, то зазначенi
суми мають бути виплаченi не пiзнiше
наступного дня пiсля пред'явлення
звiльненим працiвником вимоги про
розрахунок.

Згiдно ст. 117 КЗпП України передбачено
вiдповiдальнiсть за затримку розрахунку
при звiльненнi, а саме: в разi невиплати з
вини власника або уповноваженого ним
органу належних звiльненому
працiвниковi сум у строки, зазначенi в
ст.116 цього Кодексу, при вiдсутностi
спору про їх розмiр, пiдприємство,
установа, органiзацiя повиннi виплатити
працiвниковi його середнiй заробiток за
весь час затримки по день фактичного
розрахунку.

З матерiалiв справи вбачається, що
вiдповiдно до довідки ДП АПБ «Беркут»
позивачу ОСОБА_1 нарахована та не
виплачена заробiтна плата за жовтень,
листопад 2013 року в сумі 1430,55 грн.

В судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 погодився із розміром
заборгованості по заробітній платі в
сумі 1430,55 грн., яку просив стягнути з
відповідача.

Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України
обов'язок роботодавця щодо виплати
середнього заробiтку за час затримки
розрахунку при звiльненнi настає за
умови невиплати з його вини належних
звiльненому працiвниковi сум у строки,
визначенi ст. 116 зазначеного Кодексу.
При цьому визначальними є такi юридично
значимi обставини, як невиплата
належних працiвниковi сум при звiльненнi
та факт проведення з ним остаточного
розрахунку (постанова Судової палати у
цивiльних справах Верховного Суду
України вiд 27 березня 2013 р. у справi №
6-15цс13).

Як вбачається з матерiалiв справи
позивач просив суд стягнути середнiй
заробiток за час затримки розрахунку
при звiльненнi з 19 листопада 2013 року по
день розгляду справи в суді, тобто по 05
серпня 2014 року.

Вирiшуючи позовнi вимоги про стягнення
середнього заробiтку за час затримки
розрахунку, суд керується п. 8 роздiлу IV
постанови «Про затвердження порядку
обчислення середньої заробiтної плати»
№ 100 вiд 08 лютого 1995 року, згiдно якого
нарахування виплат, що обчислюються iз
середньої заробiтної плати за останнi
два мiсяцi роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробiтку на число робочих днiв/годин, а
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днiв, якi
мають бути оплаченi за середнiм
заробiтком. Середньоденна (годинна)
заробiтна плата визначається дiленням
заробiтної плати за фактично
вiдпрацьованi протягом двох мiсяцiв
робочi (календарні) днi на число
вiдпрацьованих робочих днiв (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днiв за цей перiод.

Вiдповiдно до пункту 2 Порядку № 100, час,
протягом якого працiвник згiдно з
чинним законодавством або з iнших
поважних причин не працював i за ним не
зберiгався заробiток або зберiгався
частково, виключається з
розрахункового перiоду пiд час
обчислення середньої заробiтної плати
у всiх випадках, передбачених Порядком.

Відповідачем надана довідка про
середньоденну заробітну плату
позивача, що складає 54,32 грн. Вказана
сума визнана позивачем, як розмір
середньоденної заробітної плати, ним
не оспорювалася, та відповідно до ч.1 ст.
61 ЦПК України приймається судом для
розрахунку середнього заробітку за
період затримки розрахунку.

Суд вважає, що з вiдповiдача на користь
позивача пiдлягає стягненню середнiй
заробiток за час затримки розрахунку
при звiльненнi за перiод з 19 листопада 2013
року по 05 серпня 2014 року за 177 робочих
днiв ( 2013 рік: листопад - 9 днiв; грудень - 22
дні); (2014 рік: сiчень - 21 день; лютий - 20
днiв; березень - 20 днiв, квітень - 21 день,
травень - 19 днів, червень - 19 днів, липень
- 23 дні, серпень - 3 дні) в сумi 9614,64 грн.
(54,32 грн. х 177 днiв = 9614,64 грн.) без
урахування податкiв та iнших
обов'язкових платежiв.

Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику проводиться, якщо
порушення його законних прав привели
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
потребували від нього додаткових
зусиль для організації свого життя.

З позовної заяви вбачається, що
внаслідок протиправних дій
відповідача позивач зазнав моральних
страждань через невиплату йому
заробітної плати при звільненні, що
призвело до втрати нормальних життєвих
зв'язків, він вимушений був приймати
додаткові зусилля для налагоджування
свого життя та оцінив моральну шкоду в
розмірі 10000 грн.

Розглядаючи справу в межах заявлених
вимог, суд вважає, що позивачем не
надано суду доказів на підтвердження
завдання йому моральної шкоди у
визначеному ним розмірі 10000 грн.

Разом з тим, з урахуванням того, що
відповідачем не прийнято заходів для
повного розрахунку при звільненні
позивача, чим порушені права позивача
на своєчасне отримання винагороди за
працю, гарантовані ст. 43 Конституції
України, суд вважає, що йому завдано
моральну шкоду. З урахуванням обставин
справи, характеру та глибини душевних
страждань, виходячи з принципу
розумності та справедливості, суд
вважає, що дані обставини є підставою
відшкодування завданої йому моральної
шкоди, тому суд приходить до висновку
про стягнення з відповідача на користь
позивача у відшкодування моральної
шкоди 100 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України
суд допускає негайне виконання рiшення
у справах про присудження працiвниковi
виплати заробiтної плати, але не бiльше
нiж за один мiсяць.

Отже судове рішення слід допустити до
негайного виконання в межах платежу за
один місяць в сумі 1160 грн., що складає
розмір заробітної плати за жовтень 2013
року, згідно довідки, наданої
відповідачем.

Вiдповiдно до вимог ст. 5 ч. 1 п. 1 Закону
України «Про судовий збiр», позивачi за
подання позовiв про стягнення
заробiтної плати вiд сплати судового
збору звiльняються.

Згiдно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рiшення, звiльнено вiд сплати судового
збору, вiн стягується з вiдповiдача в
дохiд держави пропорцiйно до
задоволеної чи вiдхиленої частини
вимог.

З врахуванням викладеного, з
відповідача підлягає стягненню
судовий збір в дохід держави в сумі 243,60
грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61,88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 94, 115, 116,117, 237-1 КЗпП
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Агентство Професійної Безпеки
«Беркут» (м. Київ, вул. Єреванська, 32,
оф.73) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1,
жителя АДРЕСА_1) заборгованість по
заробітній платі в сумі 1430 (одна тисяча
чотириста тридцять) гривень 55 копійок,
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 9614
(дев'ять тисяч шістсот чотирнадцять)
гривень 64 копійки, з утриманням
податків і зборів, передбачених чинним
законодавством та моральну шкоду в
сумі 100 грн.

Стягнути з Дочірнього підприємства
«Агентство Професійної Безпеки
«Беркут» в дохід держави судовий збір в
сумі 243,60 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення
заборгованості по заробітній платі на
суму 1160 гривень допустити до негайного
виконання.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом десяти днів з дня його
проголошення через Шепетівський
міськрайонний суд Хмельницької
області.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: