У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Ступак О.В.,
розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
заочне рішення Васильківського
районного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року та
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 квітня
2014 року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3, про звільнення майна
з-під арешту,

в с т а н о в и в :

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду із вищезазначеним
позовом, у якому просило скасувати
ухвалу Васильківського районного суду
Дніпропетровської області від 17 лютого
2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
Ѕ частину спільної сумісної
власності та звільнити з-під арешту
майно, а саме автомобіль ВАЗ 210700-20,
державний номер НОМЕР_1. Позов
обґрунтований тим, що 11 вересня 2007 року
з ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за
умовами якого останній отримав кредит
у розмірі 43 160 грн 58 коп. У забезпечення
виконання вказаного договору, 11
вересня 2007 року з ОСОБА_3 укладено
договір застави автомобіля
ВАЗ 210700-20, державний номер
НОМЕР_1. У 2010 році ОСОБА_2 звернулась до
Васильківського районного суду
Дніпропетровської області із позовом
до ОСОБА_3 про визнання права власності
на Ѕ частину спільної сумісної
власності, під час розгляду якого,
ухвалою суду було забезпечено позов,
шляхом накладення арешту на вказаний
автомобіль. ПАТ КБ «ПриватБанк»
вказувало, що накладенням арешту
порушуються права банку, як
заставодержателя та не виконується
рішення суду про звернення стягнення
на заставлене майно.

Заочним рішенням Васильківського
районного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 17 квітня
2014 року, у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить скасувати судові
рішення першої й апеляційної інстанцій
та направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, обґрунтовуючи
свою вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті
328 ЦПК України суддя відмовляє у
відкритті касаційного провадження,
якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити, оскільки із
матеріалів касаційної скарги, змісту
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд,
дослідивши докази у справі й давши їм
належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60,
212 ЦПК України, а також, врахувавши
обставини справи, обґрунтовано виходив
із недоведеності позовних вимог.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів та на правильність
висновків судів не впливають.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному
товариству комерційному банку
«ПриватБанк» у відкритті касаційного
провадження у справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про
звільнення майна з-під арешту, за
касаційною скаргою на заочне рішення
Васильківського районного суду
Дніпропетровської області від 27 лютого
2014 року та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
17 квітня 2014 року.

Додані до касаційної скарги матеріали
повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

О.В. Ступак