Провадження № 2/311/609/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року
м.
Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області

у складі: головуючого судді
Задорожка Д.А.

при секретарі
Яблонській Я.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Василівка цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, про
стягнення заборгованості, суд,

В С Т А Н О В И В:

До Василівського районного суду
надійшов позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1, про стягнення заборгованості, в
якому вказано, що відповідно до
укладеного 05 жовтня 2005 року між
позивачем та ОСОБА_1 договору,
відповідач отримав кредит в розмірі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користуванням
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.
Відповідач ОСОБА_1 неналежним чином
виконувала зобов'язання за договором,
внаслідок чого станом на 31.03.2014 року
виникла заборгованість в розмірі 36 572
грн. 26 коп., яка складається з:
заборгованості за кредитом у сумі 8 278,67
грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом - 26 075 грн. 86 коп.,
штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1
717 грн. 73 коп. (процентна складова), яку
позивач й просить стягнути з
відповідача, а також просить покласти
на відповідача оплату судових витрат.

Будучи присутнім в судових засіданнях
представник позивача позов підтримав в
повному обсязі та додатково суду
пояснив, що останній платіж за
договором був здійснений відповідачем
05.12.2008; стала заборгованість у
відповідача розпочалася з 31.01.2013; заяву
про розірвання договору відповідач до
банку не подавала, а строк дії картки
відповідача було продовжено до жовтня
2012 року; 23.05.2013 банком в рахунок
погашення заборгованості відповідача
знято суму за переказом коштів в
розмірі 1 531 грн. 24 коп., яка є договірним
списанням, що передбачено умовами,
укладеного між сторонами договору.
Вважає, що строк позовної давності
позивачем не пропущено, оскільки в 2010
та 2013 роках банк звертався до суду з
позовами до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, які в подальшому
залишалися без розгляду, що свідчить
про переривання перебігу позовної
давності. Просила суд відмовити в
задоволенні позову (а.с. 61-67, 123-125).

Будучи присутнім в судових засіданнях
відповідач та її представник
заперечували проти задоволення позову,
надавши суду письмові заперечення,
зміст яких зводиться до наступного.

Не оспорюючи факту укладення 05.10.2005
договору із банком, ОСОБА_1 зазначила,
що при складенні розрахунку
заборгованості позивачем не враховано
факту внесення нею 10.08.2007 на кредитну
картку 7 253 грн., оскільки у виписці по
рахунку зазначена сума в розмірі 253 грн.
Останній платіж на вказаний в договорі
рахунок нею було здійснено 05.12.2008. За її
уточненим розрахунками розмір її
заборгованості перед позивачем станом
на 31.12.2008 складає 752,77 грн.

Розмір заборгованості за відсотками (у
розмірі 72 % річних, як прострочена
заборгованість по процентам за
неналежне виконання зобов'язання) за
період з 31.12.2008 31.03.2014 з має становити: за
2009 рік : 756,74 грн. х 72%/100 = 544,85 грн.; грн. за
2010 рік: 756,74 х 72%/100 = 544,85 грн.; за 2011 рік:
756,74 х 72%/100 = 544,85 грн.; за 2012 рік: 756,74 х 72%/100
= 544,85 грн.; за 2013 рік: 756,74 х 72%/100 = 544,85 грн.;
станом на 31.03.2014 року 756,74 х 72%/100/12
місяців х 3 місяці = 136,21 грн. Таким чином,
загальний розмір заборгованості за
процентами за користування кредитом
складає 2 860,46 грн.

Розрахунок заборгованості по штрафам,
передбаченим п. 8.6 умовами надання
банківського кредиту (500 грн. та 5 % від
суми позову = 500 грн. + (756,74 грн. + 2860,46
грн.)х 5% / 100 = 180,86 грн. (процентна
складова) = 680,86 грн.

Отже, сума заборгованості по кредиту
станом на 31.03.2014 року складає 3 617,20 грн. в
тому числі:

756,74 грн. - заборгованість за кредитом;

2 860,46 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом.

Враховуючи, що 23.05.2013 з рахунку
відповідача 5167 9872 0105 57 позивачем було
знято суму у розмірі 1 531,24 грн., то
станом на 31.03.2014 року заборгованість
повинна була складати - 2 085,96 грн.

А також штрафи відповідно до пункту 8,6
умов та правил надання банківських
послуг:

500 грн. - штраф (фіксована частина); - 104,30
грн. штраф = 2085,96х5%/100 (процентна
складова - 5% від позову).

Всього загальна заборгованість станом
на 31.03.2014 року складає - 2 690 грн.

Однак, відповідач, погоджуючись з
наявністю частковою заборгованості,
зазначає та просить відмовити в
задоволенні позову з підстав пропуску
позивачем позовної давності, оскільки,
на її думку, вказаний строк, має
розпочатися з 31.12.2008. Посилання
позивача на переривання строку
позовної давності поданням позовів до
суду в 2010 та 2013 роках, є неспроможним,
оскільки цивільні позови ухвалами
залишалися без розгляду, що, відповідно
з положеннями ст.. 265 ЦК України не
зупиняє перебігу позовної давності.
Жодних дій, які б свідчили про визнання
відповідачем свого боргу, ОСОБА_1 не
здійснювала. Просили суд відмовити в
задоволенні позову з вищевикладених
підстав (а.с. 35-37, 150).

Заслухавши пояснення представників
сторін, відповідача, дослідивши надані
суду докази, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню. Обставини,
встановлені судовим рішенням, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

З системного аналізу ст.ст.
526,543,625,629,1048-1050,1054,1055 ЦК України
вбачається, що зобов'язання за
договором, у тому числі за договором
кредиту, за яким кредитодавець надає
кошти, а позичальник зобов'язується їх
повернути зі сплатою процентів, є
обов'язковими для виконання сторонами,
має виконуватися належним чином, з
застосуванням відповідальності за
порушення грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного 05 жовтня 2005 року між
позивачем та ОСОБА_1 договору,
відповідач отримав кредит в розмірі 5 000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користуванням
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

При визначенні розміру заборгованості
відповідача перед позивачем суд вважає
необхідним зазначити наступне.

Як видно з розрахунку заборгованості,
доданого позивачем на підтвердження
своїх вимог, станом на 31.03.2014 ОСОБА_1 має
заборгованість в розмірі 36 572 грн. 26
коп., яка складається з: заборгованості
за кредитом у сумі 8 278,67 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 26 075 грн. 86 коп.,
штрафи - 500 грн. (фіксована частина) та 1
717 грн. 73 коп. (процентна складова).

Суд вважає, що вказаний розмір
заборгованості, визначений позивачем,
не відповідає фактичним обставинам
справи та спростовується наступним.

Як встановлено в судовому засіданні,
10.08.2007 відповідачем ОСОБА_1 на платіжну
картку НОМЕР_2 через касу ПАТ КБ
«ПриватБанк» внесено 7 253 грн., що
підтверджується оглянутим в судовому
засіданні оригіналом зазначеної
квитанції та долученої до матеріалів
справи копії.

Посилання представника позивача, що
вказана квитанція є неналежним доказом
на підтвердження внесення готівкових
коштів, є неспроможним, оскільки
остання містить усі необхідні
реквізити в т.ч. і печатку банку (а.с. 59).
Як вбачається з матеріалів службового
розслідування, проведеного позивачем
за заявою відповідача ОСОБА_1 від 07.11.2008,
з пояснень касира, який приймав кошти
від ОСОБА_1, встановлено, що платіж на
суму 7 253 грн. від ОСОБА_1 було проведено,
але оскільки клієнту (ОСОБА_1) необхідно
було проведення оплати в цей же
операційний день, то касир суму в
розмірі 7 253 грн. стронувала, а за
проханням клієнта провела суму 253 грн.
Грошові кошти в розмірі 7 000 грн. були
повернути ОСОБА_1

Суд вважає, що в порушення вимог ст.. 60
ЦПК України, позивачем не доведено
належними та допустимими доказами
вищевказану обставину (повернення
касиром ОСОБА_1 грошей в сумі 7 000 грн.)
Надану представником позивача
квитанцію про внесення відповідачем
ОСОБА_1 10.08.2007 на картковий рахунок 253
грн. суд не приймає до уваги, оскільки
позивачем на надано суду оригіналу
вищевказаної квитанції, що
унеможливлює визнання її належним
доказом (а.с. 126).

З пояснень відповідач та його
представника, а також розрахунку
заборгованості (а.с. 5-8) та виписки по
рахунку ОСОБА_1 (а.с. 69-92), встановлено, що
останнє внесення суми коштів на
рахунок НОМЕР_2 ОСОБА_1 відбулося 05.12.2008.

Враховуючи, що судом встановлено
безпідставне неврахування позивачем
при складенні розрахунку
заборгованості внесеної відповідачем
суми боргу в розмірі 7 000 грн., суд вважає
належним та допустимим доказом
наявності у відповідача
заборгованості розрахунок
заборгованості, складений ОСОБА_1 (а.с.
45-50, 150), виходячи зі слідуючих
розрахунків.

Останній платіж відповідачем ОСОБА_1 на
вказаний в договорі рахунок було
здійснено 05.12.2008 (а.с. 7, 87). Таким чином
розмір заборгованості ОСОБА_1 перед
позивачем станом на 31.12.2008 складає 752,77
грн.

Розмір заборгованості за відсотками (у
розмірі 72 % річних, як прострочена
заборгованість по процентам за
неналежне виконання зобов'язання) за
період з 31.12.2008 31.03.2014 з має становити: за
2009 рік: 756,74 грн. х 72%/100 = 544,85 грн.; за 2010
рік: 756,74 х 72%/100 = 544,85 грн.; за 2011 рік: 756,74 х
72%/100 = 544,85 грн.; за 2012 рік: 756,74 х 72%/100 = 544,85
грн.; за 2013 рік: 756,74 х 72%/100 = 544,85 грн.;
станом на 31.03.2014 року 756,74 х 72%/100/12
місяців х 3 місяці = 136,21 грн. Таким чином,
загальний розмір заборгованості за
процентами за користування кредитом
складає 2 860,46 грн.

Розрахунок заборгованості по штрафам,
передбаченим п. 8.6 умовами надання
банківського кредиту (500 грн. та 5 % від
суми позову = 500 грн. + (756,74 грн. + 2860,46
грн.)х 5% / 100 = 180,86 грн. (процентна
складова) = 680,86 грн.

Отже, сума заборгованості по кредиту
станом на 31.03.2014 року складає 3 617,20 грн. в
тому числі:

756,74 грн. - заборгованість за кредитом;

2 860,46 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом.

Враховуючи, що 23.05.2013 з рахунку
відповідача 5167 9872 0105 57 позивачем було в
порядку договірного списання знято
суму у розмірі 1 531,24 грн. (а.с. 43, 92), то
станом на 31.03.2014 року заборгованість
складає 2 085,96 грн.

Розмір штрафів відповідно до пункту 8,6
умов та правил надання банківських
послуг становить: 500 грн. - штраф
(фіксована частина); - 104,30 грн. штраф =
2085,96х5%/100 (процентна складова - 5% від
суми позову).

Всього загальна заборгованість
відповідача ОСОБА_1 перед банком станом
на 31.03.2014 складає 2 690 грн. 26 коп. (а.с.
150-174).

Враховуючи встановлені обставини, суд
приходить до висновку, що неналежним
виконанням відповідачем умов
укладеного між нею та позивачем
договору, порушуються права позивача,
які підлягають судовому захисту шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача 2 690 грн. 26 коп.

Суд критично відноситься до посилань
відповідача про закінчення строку
позовної давності, виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до п. 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг (далі -
Умови), які є невід'ємною складовою
частиною укладеного між сторонами
договору, договір діє протягом 12
місяців з моменту підписання. Якщо
протягом цього строку жодна зі сторін
не повідомить іншу сторону про
припинення Договору, він автоматично
лонгується на такий же термін.
Відповідно до п. 9.3 Умов, картрахунки
відкриваються на невизначений термін
за винятками, передбаченими п.п. 9.6., 9.7.
цих Умов (а.с. 9-15).

Відповідно до пояснень представника
позивача та роздруківки з програмного
комплексу та анкети-заяви ОСОБА_1 про
приєднання до Умов та Правил надання
банківських послуг, встановлено, що
строк дії картки НОМЕР_2 був
продовжений до жовтня 2012 року (а.с. 93, 94,
95, 96-105).

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Крім того, відповідно до пункту 6.4 умов
і правил надання банківських послуг
уразі незгоди зі змінами правил чи
тарифів обов'язок клієнта пред'явити
банку письмову заяву про розірвання
цього договору та погасити
заборгованість, яка утворилась перед
банком, у тому числі й заборгованість,
яка утворилась упродовж 30 днів з
моменту повернення карт, виданих
держателю і його довіреним особам.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України, зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Таким чином суд приходить до висновку,
що відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку, а за договором,
укладеним між сторонами, що визначає
кінцевий строк повного погашення
кредиту перебіг позовної давності (ст.
257 ЦК України) щодо повернення кредиту в
повному обсязі починається зі спливом
останнього дня місяця дії картки (ст. 261
ЦК України).

Виходячи з того, що сторонами у спорі
досягнуто згоди щодо продовження дії
строку картки - до жовтня 2012 року, суд
приходить до висновку, що позивачем не
пропущено позовної давності для
звернення до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК
України, суд вважає необхідним
стягнути з відповідача на користь
позивача понесені останнім витрати на
оплату судового збору, пропорційно
розміру задоволених вимог, виходячи з
наступних розрахунків.

36 572 грн. 26 коп. - сума заявлених позовних
вимог;

2 690 грн. 26 коп. - сума задоволених
позовних вимог, що становить 7,37 % від
суми заявлених вимог.

Як наслідок, сума судового збору, яка
підлягає стягненню з відповідача
ОСОБА_1, становить 26 грн. 95 коп.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 612, 651, 1048,
1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10,11,60,88, 131, 208-209,
212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_1, про стягнення
заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість за
договором про надання банківських
послуг в сумі 2 690 грн. 26 коп. (р/р №
3111), судовий збір у розмірі 26 грн. 95
коп. (р/р № 0001).

В задоволенні позову в іншій частині
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко