АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1044/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 46 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Пальонний В. С. РІШЕННЯ
20 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоПальонний В. С.
суддівЄльцов В. О. , Нерушак Л. В. при
секретаряхВолвенко А.В., Бражнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_7 на рішення Канівського
міськрайонного суду Черкаської
області від 18 лютого 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про визнання
споживчого кредиту спільним сумісним
майном подружжя, поділ цього майна та
стягнення його частки і зустрічним
позовом ОСОБА_7 до акціонерного
товариства «ОТП Банк» та ОСОБА_8 про
визнання кредитного договору
в с т а н о в и л а :
В липні 2013 року ОСОБА_8 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання
споживчого кредиту спільним сумісним
майном подружжя, поділ цього майна та
стягнення його частки.
В обґрунтування позовних вимог
вказувала, що з 7 березня 2009 року по 29
травня 2013 року вона перебувала з
відповідачем у зареєстрованому шлюбі.
10 жовтня 2012 року вона за згодою
чоловіка отримала кредит в ПАТ «ОТП
зі сплатою 22% річних з кінцевим
терміном повернення до 10 жовтня 2014
року. На виконання умов кредитного
договору нею за період з 10 жовтня 2012
року по 12 червня 2013 року сплачено
заборгованість в сумі 6726 грн. 37 коп.,
відсотки за користування кредитними
коштами в сумі 2850 грн. 85 коп. та комісію
Після розірвання сімейних стосунків за
травень і червень 2013 року, вона
особисто сплатила по 1600 грн., всього на
загальну суму 3200 грн. На день
пред'явлення позову залишок боргу по
Оскільки згоди про добровільний поділ
кредитного боргу між ними не досягнуто,
просила суд визнати споживчий кредит,
отриманий за кредитним договором від 10
жовтня 2012 року, укладеним з АТ «ОТП
Банк», спільною сумісною власністю
подружжя, поділити кредит у рівних
частках з урахуванням процентної
коп. між нею та відповідачем та визнати
рівних частках та визнати за кожним по
7836 грн. 81 коп., стягнути з відповідача на
її користь 7836 грн. 81 коп. як суму боргу
за споживчим кредитом та 1600 грн.
компенсації за сплату нею кредиту в
травні-червні 2013 року, а також судові
ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним
позовом до ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_8, в
якому просив визнати кредитний договір
між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_8 недійсним,
оскільки йому не було відомо про цей
договір і він укладений без його
Рішенням Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 лютого 2014
року позов ОСОБА_8 про визнання
споживчого кредиту спільним сумісним
майном подружжя, поділ цього майна та
стягнення його частки задоволено
частково: визнано споживчий кредит за
договором від 10 жовтня 2012 року,
укладеним між ОСОБА_8 і ПАТ «ОТП Банк»,
спільною сумісною власністю ОСОБА_8 і
ОСОБА_7; проведено поділ цього
споживчого кредиту з урахуванням
процентної ставки і комісійних в
розмірі 36766 грн. 37 коп. у рівних частках
між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 і визнано за
кожним по 18383 грн. 18 коп.; проведено
поділ залишку споживчого кредиту
станом на день пред'явлення позову в
сумі 15673 грн. 63 коп. у рівних частках між
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та визнано за кожним
по 7836 грн. 81 коп.; стягнуто з ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_8 борг за споживчим
кредитом в сумі 7836 грн. 81 коп., вирішено
питання про судові витрати. В решті
позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_7 до АТ «ОТП Банк», ОСОБА_8 про
визнання недійсним договору про
надання споживчого кредиту відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
позовну заяву ОСОБА_8 повернути
позивачеві, як таку, що не підсудна
Канівському міськрайонному суду, а
його зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_7 та його представника, які
підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_8 і
її представника, які заперечували
проти задоволення апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 і ОСОБА_7
перебували в зареєстрованому шлюбі з 7
березня 2009 року по 29 травня 2013 року.

10 жовтня 2012 року ОСОБА_8 уклала з ПАТ
«ОТП Банк» кредитний договір, за яким
отримала кредит на суму 20000 грн. зі
сплатою за користування кредитними
коштами 22% річних з кінцевим строком
повернення 10 жовтня 2014 року.

Отримані за договором кредитні кошти
були використані для потреб сім'ї- на
ремонт автомобіля.

За умовами кредитного договору
загальна сума, що підлягає поверненню
за цим договором складає 36766 грн. 37 коп.

Станом на 12 червня 2013 року сплачено 18447
грн. 62 коп., заборгованість складає 15673
грн. 63 коп.

Позивачка ОСОБА_8 звернулась до суду з
вимогою про визнання кредиту спільною
сумісною власністю подружжя та поділ
цього кредиту між нею і відповідачем,
як спільного майна подружжя.

Суд задовольнив вимоги позивачки:
визнав кредит з врахуванням процентної
ставки та інших виплат за кредитним
договором, що в загальній сумі складає
36766 грн. 37 коп., спільним майном
подружжя, поділив його між сторонами як
спільне майно подружжя за правилами ст.
71 СК України та стягнув з відповідача
на користь позивачки компенсацію за
його частку.

Проте, погодитись з таким висновком
суду не можна, оскільки суд дійшов його
з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України
об'єктами права спільної сумісної
власності подружжя можуть бути
будь-які речі, за винятком тих, які
виключені з цивільного обороту.

Згідно ч.3 ст.61 СК України якщо одним із
подружжя укладено договір в інтересах
сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі
гонорар, виграш, які були одержані за
цим договором, є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 1054 ЦК України
визначено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується
надавати грошові кошти (кредит)
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти, тобто кожна сторона
в договорі має певні права та обов'язки,
зокрема позичальник, отримавши певну
суму коштів, зобов'язаний повернути ці
кошти на умовах і в строки, визначені
договором, а також сплатити відсотки за
користування кредитними коштами та
інші платежі, визначені договором.

Таким чином, об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя можуть
бути лише отримані за кредитним
договором кошти, які за певних обставин
можуть бути предметом поділу між
подружжям, як їх спільне сумісне майно.

З огляду на викладене висновок суду про
визнання боргового зобов'язання на
суму, що підлягає поверненню за
кредитним договором, об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя є
помилковим.

Розподіл кредиту передбачає розподіл
зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки за умовами кредитного
договору відповідальний за виконання
цього договору позичальник, яким в
даному випадку є ОСОБА_8, то розподіл
кредиту передбачає покладення
обов'язку за виконання цього договору
також на іншу особу - ОСОБА_7, тобто
зміну сторін у кредитному договорі з
визначенням обсягу відповідальності
кожної сторони. Оскільки іншою
стороною кредитного договору є
кредитодавець - банк, то його залучення
до участі у справі в такому випадку є
обов'язковим.

Проте, суд ПАТ «ОТП Банк» до участі у
справі не залучив і розділив кредит між
сторонами, не зазначивши, який же обсяг
відповідальності за кредитним
договором покладається на кожну із
сторін.

Такий висновок суду не відповідає ні
вимогам ч.4 ст.65 СК України, ні
роз'ясненням Пленуму Верховного Суду
України, викладеним в пп. 23,24 постанови
від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», згідно яких, вирішуючи
спори між подружжям про майно,
необхідно встановлювати обсяг спільно
нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. До складу майна, що
підлягає поділу, включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час
розгляду справи, та те, що знаходиться у
третіх осіб. При поділі майна
враховуються також борги подружжя та
правовідносини за зобов'язаннями, що
виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст.65 СК
України), а тому рішення суду в частині
задоволення позову ОСОБА_8 підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення.

Вимоги апеляційної скарги про
повернення позовної заяви ОСОБА_8
позивачці в зв'язку з непідсудністю
справи Канівському міськрайонному
суду не підлягають задоволенню,
оскільки рішення скасовується не з
наведених в апеляційній скарзі підстав
порушення норм процесуального права, а
крім цього, апеляційний суд не
наділений повноваженнями щодо
прийняття позовної заяви та відкриття
провадження у справі.

Судом встановлено, що кредитний
договір ОСОБА_8 був укладений в
інтересах сім'ї і отримані за цим
договором кошти використані на потреби
сім'ї, а тому відповідно до ч.4 ст.65 СК
України цей договір створює обов'язки
для другого з подружжя - ОСОБА_7, зокрема
щодо повернення кредиту, відсотків та
сплати інших нарахувань за цим
договором.

Під час перебування сторін у шлюбі за
кредитним договором сплачено 18447 грн. 62
коп. Питання про компенсацію частини
цих витрат позивачка у позові не
ставить.

Заборгованість за кредитним договором
складає 15673 грн. 63 коп.

Колегія суддів враховує цей борг і
вважає, що відповідно до положень ч.4
ст.65 СК України та роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладеним в
пп. 23,24 постанови від 21 грудня 2007 року №
11 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» з
відповідача на користь позивачки
необхідно стягнути компенсацію ?
частки цих боргових зобов'язань, що в
грошовому вираженні складає 7836 грн. 81
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_8 необхідно відмовити.

В частині відмови в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання
кредитного договору недійсним колегія
суддів вважає рішення суду законним і
обґрунтованим.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на положення ч.1
ст.203 ЦК України, згідно яких зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства, та положення ч.3
ст.65 СК України, згідно яких для
укладення одним із подружжя договорів,
які потребують нотаріального
посвідчення і (або) державної
реєстрації, а також договорів стосовно
цінного майна, згода другого з подружжя
має бути подана письмово.

В той же час відповідно до роз'яснень
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, викладених у п. 25
постанови від 30 березня 2012 року № 5 «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при оспорюванні кредитного договору чи
договору поруки, застави/іпотеки іншим
з подружжя суди мають виходити з того,
що положення статті 65 Сімейного
кодексу України щодо порядку
розпорядження майном, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, регулюють відносини, які
стосуються розпорядження майном, що є у
спільній сумісній власності подружжя,
і не стосуються права одного із
подружжя на отримання кредиту,
оскільки кредитний договір є
правочином щодо отримання у власність
грошових коштів.

З огляду на викладене, підстав для
скасування рішення суду в цій частині
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК
України, ст.ст. 61, 65 Сімейного кодексу
України, ст. 1054 ЦК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Канівського міськрайонного
суду Черкаської області від 18 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_8 до
ОСОБА_7 про визнання споживчого кредиту
спільним сумісним майном подружжя,
поділ цього майна та стягнення його
частки та зустрічним позовом ОСОБА_7 до
акціонерного товариства «ОТП Банк»,
ОСОБА_8 про визнання кредитного
договору недійсним скасувати в частині
задоволення позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7
про визнання споживчого кредиту
спільним сумісним майном подружжя,
поділ цього майна та стягнення його
частки.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8
компенсацію ? частки боргових
зобов'язань за кредитним договором №
від 10 жовтня 2012 року між ПАТ «ОТП
Банк» та ОСОБА_8 в сумі 7836 грн. 81 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_8 відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий :

Судді :