Справа № 464/4928/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/5409/14
Доповідач в 2-й інстанції:
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого:
Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П.,
Шеремети Н.О.

секретаря:
Ясиновської Я.М.

з участю:
представника позивача - Сая В.Б.,
відповідачів ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 15 липня 2014
року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сихівського
районного суду м. Львова від 15 липня 2014
року задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Управляюча компанія «Управитель» до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа -
Львівське міське комунальне
підприємство «Львівтеплоенерго», про
стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 в користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Управляюча компанія «Управитель» 3125,25
грн. заборгованості за надані житлово -
комунальні послуги.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили відповідачі
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі зазначають, що
оскаржуване рішення є незаконним, а
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи. Вказують на те, що нарахована
позивачем сума заборгованості є
необґрунтованою, а посилання районного
суду на рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради є помилковим,
оскільки 18.07.2013 року депутатами ЛМР
було прийнято рішення «Про скасування
двоставкового тарифу на теплову
енергію у м. Львові з 01.10.2013 року». Крім
того зазначають, що влітку послуги
централізованого опалення вони не
отримують, а тому вважають, що
заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги у них
відсутня.

Просять рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, виходячи із
наступного.

Задовольняючи позов, районний суд
виходив з того, що тарифи на послуги з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання були встановлені
рішеннями виконавчого комітету
Львівської міської ради, які згідно
ст.144 Конституції України є
обов'язковими до виконання на
відповідній території, а тому сума
боргу за спожиту теплову енергію в
розмірі 3 125 грн. 25 коп. підлягає
солідарному стягненню з відповідачів.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, так як
він зробив його з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані та
проживають в АДРЕСА_1, що
підтверджується довідкою №620 з місця
проживання про склад сім'ї і прописки,
виданою АОСББ «Сихівчани».

Згідно картки рахунку про нарахування
та оплату послуг за центральне
опалення за період з 31.03.2011 року по
31.10.2013 року та картки рахунку за період
з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року відповідачі
оплачували послуги теплопостачання
частково, внаслідок чого за період з
липня 2011 року по квітень 2014 року
виникла заборгованість в сумі 3 125 грн. 25
коп.

Закон України «Про житлово - комунальні
послуги» визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають в сфері надання
та споживання житлово - комунальних
послуг між їх виробниками, виконавцями
і споживачами, а також їхні права та
обов'язки.

Аналіз цього Закону дає підстави для
висновку, що він належить до
нормативного акту спеціальної дії,
який регулює відносини, що виникають
між виробниками, виконавцями,
споживачами у процесі створення,
надання та споживання житлово -
комунальних послуг.

Разом з тим ст.4 Закону України «Про
житлово - комунальні послуги»
передбачає, що законодавство України у
сфері житлово - комунальних послуг,
крім цього Закону, базується на
Конституції України і складається з
нормативно - правових актів у галузі
цивільного, житлового законодавства та
інших нормативно - правових актів, що
регулюють відносини у сфері житлово -
комунальних послуг.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за
комунальні послуги (водопостачання,
газ, теплова енергія та інші послуги)
береться крім квартирної плати за
затвердженими в установленому порядку
тарифами.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач
зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за комунальні
послуги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України
"Про теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Такий обов'язок несе споживач теплової
енергії також за вимогами п.5 ч.3 ст.20
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги", відповідно до якого споживач
зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

За нормами ст. 32 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» розмір
плати за комунальні послуги
розраховується, виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п.12 Правил надання послуг
з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21.07.2005р. №630 у разі
встановлення будинкових засобів
обліку теплової енергії споживач
оплачує послуги згідно з їх
показаннями пропорційно опалюваній
площі (об'єму) квартири (будинку
садибного типу).

Згідно Правил розрахунків
двоставкового тарифу на теплову
енергію та гарячу воду, затверджених
Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України від 08.09.2000р. №191,
рішення про перехід до розрахунків між
споживачами та теплопостачальними
організаціями за двоставковими
тарифами приймається місцевими
органами виконавчої влади та
самоврядування (п.1.2 Правил);
двоставковий тариф - це тариф на
послуги теплопостачання, який
складається з річної вартості
обслуговування одиниці приєднаного
теплового навантаження та вартості
одиниці спожитої теплової енергії (п.1.4
Правил); приєднане теплове
навантаження визначається технічними
умовами на приєднання споживача та
обумовлюються договором між
теплопостачальною організацією та
споживачем про використання теплової
енергії та гарячої води, а кількість
спожитої теплової енергії
обчислюється теплолічильником або при
його відсутності за розрахунком згідно
з Правилами користування тепловою
енергією.

Оскільки в м. Львові у період, за який
виникла заборгованість, діяв
двоставковий тариф на опалення,
розрахований ЛМКП «Львівтеплоенерго»
згідно Правил розрахунку
двоставкового тарифу на теплову
енергію та гарячу воду, затверджених
наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України №191 від 08.09.2000р., а
також затверджений рішенням
виконавчого комітету Львівської
міської ради №1433 від 29.12.2008р. «Про
внесення змін до рішення виконавчого
комітету від 02.09.2008р. №930, то колегія
суддів вважає, що районний суд дійшов
вірного висновку щодо підставності
позовних вимог.

Твердження апелянта про те, що у них
відсутня заборгованість по оплаті
теплової енергії колегія суддів вважає
безпідставними, так як так як належними
та допустимими доказами, що є їх
обов'язком відповідно до вимог ч.3 ст.10,
ч.1 ст.60 ЦПК України, ними не доведено, що
розмір заборгованості є іншим, ніж
визначений позивачем.

Колегія суддів вважає, що оцінюючи
зібрані по справі докази, суд
дотримався встановленого ст.212 ЦПК
України принципу оцінки доказів,
відповідно до якого суд на підставі
всебічного, повного й об'єктивного
розгляду обставин справи аналізує і
оцінює докази як кожен окремо, так і в
їх сукупності, у взаємозв'язку, в
єдності і протиріччі, і ця оцінка
повинна спрямовуватися на
встановлення достовірності чи
відсутності обставин, які
обґрунтовують доводи і заперечення
сторін, дав їм належну оцінку та
обґрунтовано дійшов висновку про
задоволення позову.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення в повній мірі відповідає цим
вимогам.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому підстав
для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 15 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: