Номер провадження: 22-ц/785/7584/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка А.І., Гончаренко
В.М.,

при секретарі - Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні виділені матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, за
апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_5
на ухвалу Приморського районного суду
м. Одеси від 09 липня 2014 року про
забезпечення позову,

встановила:

У квітні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду з вищевказаним позовом. Одночасно
ОСОБА_4 надав заяву про забезпечення
позову, шляхом накладення арешту на: 1)
квартиру АДРЕСА_1; 2) 2/3 ч. квартири
АДРЕСА_2.

09.07.14 р. Приморський районний суд м.
Одеси постановив ухвалу, якою
задовольнив вищевказану заяву про
забезпечення позову. Наклав арешт на
наступне належне ОСОБА_5 нерухоме
майно: 1) квартиру АДРЕСА_1; 2) 2/3 ч.
квартири АДРЕСА_2.

В апеляційних скаргах ОСОБА_6, ОСОБА_5
просять ухвалу суду першої інстанції
скасувати. Посилаються на те, що ухвала
постановлена з порушенням норм
матеріального (ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод) та процесуального (ст. 152 ЦПК
України) права.

ОСОБА_7, представник ОСОБА_5, ОСОБА_6 в
судовому засіданні підтримали доводи
та вимоги, які викладені в апеляційних
скаргах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість судового рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
з'явилися в судове засідання,
обговоривши доводи апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права при постановлені
ухвали, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційні скарги підлягають
частковому задоволенню, за таких
підстав.

Постановляючи ухвалу про
задоволення заяви про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що невжиття заходів забезпечення
позову може зробити неможливим
виконання рішення суду (а. с. 14).

Колегія суддів вважає, що погодитися
з таким висновком суду не можна, цього
висновку суд дійшов з порушенням норм
процесуального права. Доводи апелянтів
щодо відсутності обґрунтування вжиття
саме запропонованих позивачем видів
забезпечення позову, не співмірність
вжитих видів забезпечення позову з
позовними вимогами, порушення права
власності іншого співвласника
квартири є обґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог, на підставі доказів наданих
сторонами.

Статтями 151, 152 ЦПК України
передбачено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити
передбачені цим Кодексом заходи
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду. Види забезпечення позову повинні
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22.12.06 р. № 9
"Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову", розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд має
з урахуванням доказів, наданих
позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому
що існує реальна загроза невиконання
чи утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
з'ясувати обсяг позовних вимог, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_4
(а. с. 1 - 4) предметом спору є стягнення з
ОСОБА_5 боргу за договором позики з
врахуванням інфляційних втрат, трьох
відсотків річних у загальному розмірі
- 23 222,92 грн..

Суд першої інстанції при вирішенні
питання про забезпечення позову не
врахував вищевказаних вимог діючого
процесуального законодавства та
роз'яснень Пленуму Верховного Суду
України. Без з'ясування вартості
об'єктів нерухомості, їх власників суд
застосував забезпечення позову у
вигляді накладення арешту на об'єкти
нерухомого майна, що за звичаєм
ділового обороту за своєю загальною
вартістю є значно вищою ніж сума боргу.
Таким чином, вжиті заходи забезпечення
позову не є співмірними з позовними
вимогами. За таких обставин, колегія
суддів вважає, що доводи апелянтів є
обґрунтованими.

За правилами, передбаченими п. 4 ч. 2
ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України,
апеляційний суд за наслідками розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
першої інстанції має право скасувати
ухвалу і передати питання на новий
розгляд суду першої інстанції, якщо
останній порушив порядок встановлений
для його вирішення.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи, що під час постановлення
оскарженої ухвали судом першої
інстанції були порушені норми
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання,
колегія суддів вважає, що ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню.
Питання щодо розгляду заяви ОСОБА_4 про
забезпечення позову необхідно
передати на новий розгляд до
Приморського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду
м. Одеси від 09 липня 2014 року про
забезпечення позову - скасувати.
Питання з розгляду заяви про
забезпечення позову передати на новий
розгляд до Приморського районного суду
м. Одеси.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:
А. П. Заїкін

Судді:
А. І. Дрішлюк

В. М. Гончаренко