Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2286/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Бойко П. М.
УХВАЛА

Іменем України

27.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючої судді:
Авраменко Т.М.,

суддів:
Суржика М.М., Суровицької Л.В.,

при секретарі:
Пономаренко А.О.,

за участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерагроком-К» на
рішення Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10 липня 2014
року у справі за позовом фермерського
господарства «АСК» до ОСОБА_2,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерагроком-К» ,
відділу Держземагенства у Долинському
районі Кіровоградської області, третя
особа: реєстраційна служба Долинського
районного управління юстиції
Кіровоградській області, про визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки та усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, пояснення
осіб, які прибули в судове засідання,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року фермерське
господарство «АСК» (далі - ФГ)
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтерагроком-К»
(далі - ТОВ), відділу Держземагенства у
Долинському районі Кіровоградської
області, третя особа: реєстраційна
служба Долинського районного
управління юстиції Кіровоградській
області, про визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки та
усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою.

Позивач зазначав, що 05 травня 2004
року між ФГ та ОСОБА_2 укладено договір
оренди земельної ділянки № НОМЕР_1
площею 1,5 га, розташованої на території
Кіровської сільської ради Долинського
району Кіровоградської області,
строком на 10 років, про що у Державному
реєстрі земель вчинено 05 травня 2004 року
запис за №513.

До закінчення строку договору
оренди 11 лютого 2014 року зареєстровано
укладений між ТОВ та ОСОБА_2 новий
договір оренди зазначеної земельної
ділянки, що суперечить чинному
законодавству.

Просив визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки,
зареєстрований 11 лютого 2014 року.

В подальшому позивач позовні
вимоги доповнив. В зв'язку з тим, що ТОВ
почало обробляти земельні ділянки, що
перебувають в оренді у ФГ, знищило
посіви, про що було їх звернення в
органи міліції, просив також усунути
перешкоди в користуванні земельною
ділянкою шляхом заборони ТОВ
користуватися спірною земельною
ділянкою до збирання фермерським
господарством урожаю, заборонити
ОСОБА_2 розпоряджатися спірною
земельною ділянкою до збирання врожаю
пшениці, стягнути з відповідачів
судові витрати (а.с.14-15).

Рішенням Долинського районного
суду Кіровоградської області від 10
липня 2014 року позов задоволено
повністю. Суд дійшов висновку, що
наявність одночасно на одну і ту саму
ділянку права оренди у двох різних
орендарів є неприпустимим, а укладений
та зареєстрований новий договір оренди
земельної ділянки до закінчення
строку дії попереднього договору
оренди земельної ділянки або його
розірвання є недійсним.

В апеляційній скарзі ТОВ просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Зокрема, зазначає, що строк
договору оренди земельної ділянки з ФГ
закінчився, позивач втратив право
користування земельною ділянкою, тому
укладенням договору від 11 лютого 2014
року його права не порушено.

В засіданні апеляційного суду
представник ТОВ підтримав доводи
апеляційної скарги, а представник
позивача просив відхилити апеляційну
скаргу, оскільки рішення суду є
законним, обґрунтованим та
справедливим.

В письмовому запереченні
відповідач відділ Держземагенства
просив відхилити апеляційну скаргу,
рішення суду залишити без зміни, справу
розглянути у відсутності представника
відділу (а.с.70-71,84).

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа
про час та місце розгляду справи
повідомлені в установленому законом
порядку під розписку (а.с.65, 69,80) , в
засідання апеляційного суду не
прибули.

Колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_2 на підставі державного акту на
право приватної власності на землю є
власником земельної ділянки №НОМЕР_1
площею 1,5 га, розташованої на території
Кіровської сільської ради Долинського
району (а.с.7).

05 травня 2004 року між ОСОБА_2 та
ФГ «АСК» укладено та зареєстровано в
установленому законом порядку за №513
договір оренди зазначеної земельної
ділянки строком на 10 років, починаючи з
дати його державної реєстрації, тобто
по 05 травня 2014 року (а.с.5-6). Факт
реєстрації зазначеного договору
підтверджується також довідкою
відділу Держземагенства у Долинському
районі (а.с.97).

Сторони підтверджують, що
зазначений договір оренди не був
визнаний недійсним та не був в
установленому законом порядку
розірваний або припинений.

Незважаючи на наявність чинного
договору оренди, 10 жовтня 2013 року між
відповідачами ОСОБА_2 та ТОВ
«Інтерагроком - К» підписано договір
оренди цієї ж земельної ділянки
строком на 10 років, а також підписано 12
грудня 2012 року акт встановлення та
узгодження меж земельної ділянки, акт
прийомки-передачі межових знаків на
зберігання та акт приймання - передачі
об'єкту оренди - земельної ділянки
площею 1,5 га (а.с.25-28). Договір оренди від
10 жовтня 2013 року зареєстровано
реєстраційною службою Долинського
районного управління юстиції 11 лютого
2014 року, що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію іншого
речового права (а.с.29).

Згідно зі ст. 13 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

На підставі статті 20 Закону
України «Про оренду землі» (у редакції,
яка була чинною на травень 2004 року)
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації. Право
оренди земельної ділянки виникає з дня
державної реєстрації цього права
відповідно до закону, що регулює
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином у встановлений термін,
відповідно до умов договору та вимог
чинного законодавства (ст.526 ЦК
України). Договір є обов'язковим для
виконання сторонами ( ст.629 ЦК України ).

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень» у державній реєстрації права
може бути відмовлено в разі, якщо таке
право вже зареєстроване.

Договір оренди землі може бути
визнаний недійсним в судовому порядку
з підстав вказаних в статті 15 Закону
України «Про оренду землі», а також з
підстав зазначених в Цивільному
кодексі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання його стороною (сторонами)
вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу саме в момент вчинення
правочину. Правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення (ч.1 ст.236 ЦПК України).

Частиною першою статті 203
Цивільного кодексу України визначено,
що зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Достовірно встановивши наявність
зареєстрованого чинного договору
оренди від 05 травня 2004 року між
позивачем та ОСОБА_2 суд дійшов
правильного і обґрунтованого висновку,
що зареєстрований 11 лютого 2014 року
договір оренди між ТОВ
«Інтерагроком-К» та ОСОБА_2 є недійсним
з моменту його вчинення, оскільки він
суперечить зазначеним правовим нормам.

Доводи апеляційної скарги
такого висновку суду не спростовують.

Запереченням ТОВ, що в зв'язку із
закінченням 05 травня 2014 року строку дії
договору оренди права ФГ вже не
порушуються, суд дав належну оцінку.
Права ФГ, в тому числі і право на
поновлення договору оренди, були
порушені в момент вчинення договору
оренди з ТОВ .

Пунктом 5.11 договору від 05 травня 2004
року передбачено, що орендар має
переважне право на укладення договору
оренди з орендодавцем після закінчення
строку дії договору.

За положеннями статті 33 Закону
України «Про оренду землі» (у
редакції на час закінчення строку
договору оренди) по закінченню строку,
на який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі). Орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі. До
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.

Як зазначено в позовній заяві,
про наявність нового договору оренди
позивач дізнався від власника
земельної ділянки при вирішенні
питання про поновлення договору оренди
і оскільки новий договір перешкоджав
поновленню договору від 05 травня 2004
року, то в квітні 2014 року до закінчення
строку дії договору звернувся до суду з
позовом про визнання недійсним
договору з ТОВ.

З заяви від 11 червня 2014 року
вбачається, що відповідач ОСОБА_2
визнав позов (а.с.17), також позивач та
ОСОБА_2 досягли згоди про поновлення
договору оренди, що підтверджується
договором від 05 травня 2014 року (а.с.89-95).

Зазначеним спростовуються доводи
представника ТОВ, що позивач не вжив
передбачених законом заходів про
поновлення договору та втратив
переважне право орендаря. Крім того,
при наявності зареєстрованого
договору оренди від 11 лютого 2014 року,
договір оренди в установленому законом
порядку не міг бути поновленим, що
підтверджується рішенням про відмову в
реєстрації (а.с.88).

Відповідно до ч. 1 статті 27 Закону
України «Про оренду землі»
орендареві забезпечується захист його
прав на орендовану земельну ділянку
нарівні із захистом права власності на
земельну ділянку відповідно до закону.

Безпідставними є доводи
апеляційної скарги щодо неправильного
вирішення спору в частині усунення
перешкод шляхом заборони ТОВ
користуватися спірною земельною
ділянкою. Сторони визнали, що спірна
земельна ділянка восени 2013 року
засіяна ФГ озимою пшеницею (а.с.76). Суд
заборонив користуватися ТОВ земельною
ділянкою до збору врожаю фермерським
господарством . Визнаючи недійсним
договір оренди від 11 лютого 2014 року, суд
дійшов обґрунтованого висновку про
задоволення позову про усунення
перешкод.

Рішення суду в частині
задоволення позову про усунення
перешкод до збирання врожаю до
відповідача ОСОБА_2 ним не
оскаржується, а тому доводи
апеляційної скарги в цій частині
рішення суду не можуть бути прийняті.

Разом з тим, суд в рішенні
помилково зазначив, що договір є
недійсним також з підстав,
передбачених ст.228 ЦК України.
Зазначене помилкове посилання суду не
призвело до неправильності рішення в
цілому і не може бути підставою для
його скасування, оскільки суд визнав
договір недійсним з тих підстав, що він
не відповідає вимогам закону і саме з
цієї належної правової підстави суд
задовольнив позов.

Не може бути скасоване правильне
по суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань (ч.2 ст.308 ЦПК
України). Крім того, неправильне
застосування судом ст.228 ЦК України не є
доводами апеляційного скарги.

В межах заявлених позовних вимог
та доводів апеляційної скарги підстав
для скасування або зміни рішення суду
не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1
ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтерагроком-К» відхилити, а рішення
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 10 липня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

судді: