Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Турбіна Т.Ф.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 336/5657/13
Справа № 22ц-778/2449/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

апеляційною скаргою Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" на рішення
Ленінського районного суду м.Запоріжжя
від 06.03.2014 року у справі за позовом
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" до ОСОБА_1 про
стягнення боргу за спожиту
електроенергію, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року Відкрите акціонерне
товариство "Запоріжжяобленерго"
(далі-Підприємство,Товариство)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
спожиту електричну енергію,
посилаючись на те, що відповідач, який
мешкає в квартирі АДРЕСА_1 та є
споживачем послуг з електропостачання,
які надає Товариство, з 08 січня 2003 року
по 08 травня 2013 року не в повній мірі
оплатив спожиту електроенергію. Тому,
просили стягнути борг у сумі 701 грн. 58
коп..

Рішенням Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 06.03.2014 року з'явленні
вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі Товариство
покликало суд скасувати судове рішення
і ухвалити нове рішення про
задоволення позову, оскільки на їх
думку, суд не правильно з'ясував
обставини справи та неправильно
застосував норми матеріального права.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, колегія суддів
судової палаті у цивільних справах
апеляційного суду дійшла до висновку,
що скарга не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
постановив рішення з додержанням вимог
матеріального и процесуального права.

Відносини між газопостачальним
підприємством та фізичними особами -
споживачами газу регулюються ст.714 ЦК,
Законом України "Про
електроенергетику" та "Правилами
користування електричною енергією для
населення".

У п.3,20 Правил йдеться, що споживання
електричної енергії здійснюється на
підставі договору про користування
електричною енергією між споживачем і
енергопостачальником, що
розробляється енергопостачальником
згідно з Типовим договором про
користування електричною енергією
(додаток 1) і укладається на три роки.
Розрахунковим періодом для
встановлення розміру оплати спожитої
електричної енергії є календарний
місяць. Плата за спожиту протягом
розрахункового періоду електричну
енергію вноситься не пізніше 10 числа
наступного місяця, якщо договором не
встановлено іншого терміну.

Пункт 42 Правил зобов'язує споживача
вносити плату за спожиту електричну
енергію виключно на поточний рахунок
із спеціальним режимом використання
енергопостачальника в уповноваженому
банку.

Відповідач проживає в квартирі
АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що між позивачем та
ОСОБА_1 укладено договір про надання
послуг з електропостачання (а.с.3).

Виходячи з положень ст.6,526,626-631 ЦК
України укладений договір є
обов'язковим для належного виконання
сторонами відповідно до його умов
вимог ЦК України та інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст.611 ЦК України в разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Під час вирішення спору у суді також
з'ясовано, що відповідач сплачує кошти
за спожиту електроенергію за показами
електролічильника.

У своєму зверненні до суду Товариство
звертало увагу на те, що заявлений борг
накопився, починаючи з 08 січня 2003 року
по 08 травня 2013 року.

У ч.1 ст.256 ЦК України наведено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ч.1 ст.257 цього Кодексу загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

За нормами ч.4,5 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності є підставою для
відмови у позові.

Відповідач письмово наполягав на
застосуванні наслідків спливу строків
позовної давності (а.с.88).

Товариство звернулося до суду 01.07.2013
року й намагалося стягнути заборговану
плату в межах десятирічного строку.

У судовому засіданні та письмових
поясненнях з приводу пропущення строку
звернення до суду позивач посилався на
правові приписи ч.1 ст.264 ЦК й
зосереджував увагу на тому, що споживач
протягом спірного періоду вносив
оплату за електричну енергію, тобто
вчинив дії про визнання боргу.

Однак, суд зауважує, що, по-перше,
матеріали справи не містять доказів
про те, що відповідач визнавала свою
заборгованість за минулий час.

По-друге, між сторонами не існувало
домовленості про використання
чергових платежів на погашення
заборгованості за попередні місяці
(відсутні такі заяви).

І нарешті, в платіжних документах не
йдеться, що грошові кошти вносились за
період заборгованості.

У своїх поясненнях, в останньому
судовому засіданні апеляційного суду,
представник позивача заявив, що
відповідач не має заборгованості за
період з липня 2010 року по день
звернення до суду.

Як підсумок, аргументи скарги щодо
незаконності оскаржуваного рішення не
є виправданими.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" відхилити.

Рішення Ленінського районного суду
м.Запоріжжя від 06.03.2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення

Головуючий: Судді: