Єдиний унікальний номер: 378/794/14-ц
Провадження № 2/378/246/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Марущак Н. М.

за участю секретаря:
Карабань З. І.,

позивача:
ОСОБА_1,

представника відповідача

Гостромогильської сільської ради:
Кашуби І. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом ОСОБА_1 до
Гостромогильської сільської ради про
визнання права на спадщину за
заповітом,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся
ОСОБА_1, посилаючись на те, що
відповідно до погосподарських книг
Гостромогильської сільської ради за
1986-1990, 1991-1995 роки та довідки
Гостромогильської сільської ради
житловий будинок АДРЕСА_1, 1920 року
побудови, належав до майна колгоспного
двору.

Рішенням виконкому Ставищенської
районної Ради № 67 від 12.04.1990 року було
затверджено списки власників житлових
будинків по Гостромогильській
сільській раді с. Любча, згідно яких
вказаний житловий будинок належав
двору, головою якого була ОСОБА_3.

На час припинення колгоспного двору 15
квітня 1991 року його єдиним членом двору
була ОСОБА_3, яка згідно діючих на той
час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону
України "Про власність" набула права
власності на майно колгоспного двору.

23 січня 1989 року остання склала заповіт,
яким заповіла все своє майно йому
(позивачу). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла,
спадщину після її смерті прийняв він
(позивач), вступивши у володіння та
управління спадковим майном. Інших
спадкоємців першої черги дітей,
подружжя, батьків, які б мали право на
обов'язкову частку в спадщині, ОСОБА_3
на день смерті не мала.

Гостромогильська сільська рада
свідоцтва про право власності на ім'я
померлої за її життя не видала, що
позбавляє його можливості оформити
свої спадкові права в Ставищенській
районній державній нотаріальній
конторі.

Вказаний будинок загальною площею 30,2
кв. метри житловою площею 18,1 кв. метри
вартістю 25470 гривень розташований на
земельній ділянці, яка не
приватизована.

Позивач з урахуванням уточнень
позовних вимог просить визнати за ним
право власності в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3 на
вищевказаний житловий будинок.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримав, підтвердив факти, на
які посилається в позовній заяві.

Представник Гостромогильської
сільської ради ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги визнала,
зробивши про це усну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача - ОСОБА_2, яка
позовні вимоги визнала, зробивши про це
усну заяву та перевіривши письмові
докази, вважає, що визнання
представником Гостромогильської
сільської ради позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
відповідно до погосподарських книг
Гостромогильської сільської ради за
1986-1990, 1991-1995 роки та довідки
Гостромогильської сільської ради
житловий будинок АДРЕСА_1, 1920 року
побудови, належав до майна колгоспного
двору. Рішенням виконкому
Ставищенської районної Ради №67 від
12.04.1990 року було затверджено списки
власників житлових будинків по
Гостромогильській сільській раді с.
Любча, згідно яких вказаний будинок
належав двору, головою якого була
ОСОБА_3. На час припинення колгоспного
двору 15 квітня 1991 року остання була
його єдиним членом двору, і набула
право власності на зазначений будинок,
як на майно колгоспного двору. 23 січня
1989 року ОСОБА_3 склала заповіт, що
посвідчений секретарем
Гостромогильської сільської ради за
реєстровим № 4., яким заповіла все своє
майно позивачу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3
померла. Спадщину після її смерті
прийняв позивач відповідно до ст. 534, п. 2
ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК України (1963 р.), подавши
заяву про прийняття спадщини до
нотаріальної контори у встановлений
строк. Вказаний будинок загальною
площею 30,2 кв. метри житловою площею 18,1
кв. метри вартістю 25470 гривень
розташований на земельній ділянці, яка
не приватизована.

Гостромогильська сільська рада
свідоцтва про право власності на ім'я
померлої за її життя не видала, що
позбавляє його можливості оформити
свої спадкові права в Ставищенській
районній державній нотаріальній
конторі.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності. За
змістом наведених норм права потреба в
такому способі захисту виникає тоді,
коли наявність суб'єктивного права
власника не підтверджена відповідними
доказами (документами), підлягає
сумніву, не визнається іншими особами
або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за
життя набула право власності на
вищевказаний житловий будинок як
єдиний член колгоспного двору
відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.),
а після смерті останньої позивач набув
право власності на вказаний будинок в
порядку спадкування за заповітом на
будинок, і оскільки представником
відповідача - Гостромогильської ради
позов визнається, то він підлягає
задоволенню.

Оскільки Гостромогильська сільська
рада до пред'явлення позову про
визнання права на спадщину за
заповітом на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювала цього
права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК
України на неї не може бути покладений
обов'язок по відшкодуванню судових
витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 534, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст.
549 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 182, 392 Цивільного
Кодексу України, ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень", ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на житловий
будинок АДРЕСА_1 загальною площею 30,2 кв.
метри житловою площею 18,1 кв. метри
вартістю 25470 (двадцять п'ять тисяч
чотириста сімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Суддя
Н. М. Марущак