МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2014 р.
Справа № 370/950/14-ц

Макарівський районний суд
Київської області в складі головуючого
судді Тандира О.В., при секретарі
Приходько О.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Макарів справу за позовом
Приватного акціонерного товариства
«СК «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про
стягнення виплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Приватне акціонерне товариство «СК
«АХА Страхування» (далі - позивач, ПрАТ
«СК «АХА Страхування») звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_1, (далі -
відповідач) про стягнення з останнього
19400,99 грн., виплаченого страхового
відшкодування та судових витрат у
розмірі 243,60 грн., сплаченого судового
збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що 16 березня 2011 року між ПрАТ
«СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2, як
страхувальником було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №6494Г-а/11К(П), у
відповідності до умов якого позивач
взяв на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку сплатити
на користь страхувальника страхове
відшкодування.

13.06.2011 року приблизно о 22 год. 20 хв. на
67км автодороги Київ-Чоп сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
відповідача та транспортного засобу,
автомобіля марки «Рено», державний
реєстраційний номер «НОМЕР_2» під
керуванням ОСОБА_2

Внаслідок вище вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
застрахованому транспортному засобу
«Рено», державний реєстраційний номер
«НОМЕР_2», було завдано механічних
ушкоджень.

Згідно звіту автотоварознавчого
дослідження №638 від 05.07.2011 року та
рахунка-фактури №C3a-003763 від 29.06.2011 року
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу «Рено», державний
реєстраційний номер «НОМЕР_2» склала
20270 грн. 99 коп.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання по
договору страхування, на підставі
страхового акту від 13.07.2011 року та
розрахунку суми страхового
відшкодування позивач виплатив
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 19 400 грн. 99 коп., що
підтверджується платіжним дорученням
№4086 від 15.07.2011 року.

Відповідно до матеріалів справи та
постанови Макарівського районного
суду Київської області по
адміністративній справі №3-1176/2011 від
05.10.2011року вказана
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення відповідачем п. 4.14.
а, б Правил дорожнього руху України, чим
останній скоїв правопорушення
передбачене ст.124 Кодексу України про
адміністративні правопорушення.

Тому позивач, посилаючись на ст. 993, 1166,
1191 ЦК України та ст. 27 Закону України
«Про страхування», просить стягнути з
відповідача суму виплаченого
страхового відшкодування.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив їх задовольнити
з підстав, викладених вище.

Відповідач та його представник у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечили повністю,
просили у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування своїх заперечень проти
позову відповідачі вказали, що
обставини, на які посилається позивач,
не відповідають дійсним обставинам
справи, оскільки в постанові, якою
відповідача визнано винним, відсутні
будь-які нормативні посилання щодо
порушення останнім Правил дорожнього
руху України, а зазначено, що вина
відповідача підтверджується
матеріалами справи. Натомість
зазначена постанова безумовно
встановлює порушення ОСОБА_2, вимог п.
12.1. Правил дорожнього руху України та
встановлює його вину у вчиненні ДТП.

Крім цього, вина водія, тобто ОСОБА_2,
встановлена рішенням Апеляційного
суду Київської області у справі №
22-ц/796/6145/2014 від 27.05.2014 р.

Крім цього, в матеріалах справи, а саме
довідки від 20.06.2011 р., № 352, неодноразово
зазначається, що вказана вище особа
здійснила наїзд на велосипедиста, що не
відповідає дійсності, так як в інших
документах чітко вказано, що наїзд
здійснено на пішохода, інших обставин
щодо керування відповідачем
велосипедом в документах відсутні.

Також відповідач вказували на
суперечності в документах, наданих
позивачем щодо характеру пошкоджень
застрахованого транспортного засобу, а
тому вказували на недопустимість їх як
доказів у справі.

Крім цього зазначили, що звіт № 398 від
05.07.2011 р. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Незалежна
експертно-асистуюча компанія», який
виконано оцінювачем ОСОБА_3, не може
бути належним доказом, оскільки до
нього не додано а ні сертифіката
суб'єкта оціночної діяльності а ні
свідоцтва оцінювача Фонду державного
майна України.

Ухвалою суду від 13.06.2014 року було
задоволено клопотання відповідача та
направлено ОСОБА_2, заяву про його
участь у справі у якості третьої особи,
яка залишена без реагування, а тому
відповідно до ст. 36 ЦПК України справа
розглядається без вказаної третьої.

Заслухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

16.03.2011 року між ПрАТ «СК «АХА
Страхування» та ОСОБА_2, як
страхувальником було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №6494Г-а/11К(П) (далі - договір),
у відповідності до умов якого позивач
взяв на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку сплатити
на користь страхувальника страхове
відшкодування.

13.06.2011 року приблизно о 22 год. 20 хв. на
67км автодороги Київ-Чоп сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
пішохода ОСОБА_1, та транспортного
засобу автомобіля марки «Рено»,
державний реєстраційний номер
«НОМЕР_2» під керуванням ОСОБА_2.
Вказана обставина не заперечується
відповідачем.

Відповідно до матеріалів справи та
Постанови Макарівського районного
суду Київської області по
адміністративній справі №3-1176/2011 від
05.10.2011року вказана
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення ОСОБА_1
(Відповідачем) п.4.14. а, б Правил
дорожнього руху України, чим останній
скоїв правопорушення передбачене ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Зазначена обставина
встановлена також рішенням
Апеляційного суду м. Києва у справі №
22-ц/796/6145/2014 від 27.05.2014 р.

Причиною вказаної ДТП з технічної
точки зору згідно висновку №5658/11-18
експертного дослідження від 26.07.2011 року
явився вихід пішохода ОСОБА_1, на смугу
руху автомобіля «Рено-Логан» на
відстані, меншій його зупиночного
шляху.

Внаслідок вище вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
застрахованому транспортному засобу
«Рено», державний реєстраційний номер
«НОМЕР_2», було завдано механічних
ушкоджень, що підтверджується довідкою
ДАІ про перелік пошкоджень та Звітом
автотоварознавчого дослідження №638
від 05.07.2011 року, відповідно до чого
страхувальник зазнав матеріального
збитку. Внаслідок ДТП пішоход ОСОБА_1,
також отримав тілесні ушкодження, що
підтверджується рішенням Апеляційного
суду м. Києва у справі № 22-ц/796/6145/2014 від
27.05.2014 р. в якому вказано характер травм,
а також зазначається про отримання в
подальшому відповідачем третьої групи
інвалідності, що є наслідком отриманих
тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Згідно до рахунка-фактури №C3a-003763 від
29.06.2011 року, звіту автотоварознавчого
дослідження №638 від 05.07.2011 року,
вартість відновлювального ремонту
транспортного засобу «Рено», державний
реєстраційний номер «НОМЕР_2» склала 20
270 грн. 99 коп.

Виконуючи взяті на себе зобов'язання по
договору страхування, на підставі
страхового акту №2011/V/MOD01205/VESK013378 від
13.07.2011 року та розрахунку суми
страхового відшкодування, позивач
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування за виключенням франшизи
на суму 870 грн., у розмірі 19 400 грн., 99 коп.,
що підтверджується платіжним
дорученням №4086 від 15.07.2011 року.

Таким чином загальний розмір фактично
понесених витрат позивача склав 19400,99
грн.

Вирішуючи вимоги позивача, суд
керується наступним.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 9, 20 Закону України «Про
страхування» страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку у
передбачений договором строк
здійснити виплату страхового
відшкодування, яке не може
перевищувати розміру прямого збитку,
що зазнав страхувальник.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, внаслідок ДТП,
яке сталося через порушення
відповідачем правил дорожнього руху та
з його вини, застрахованому автомобілю
була завдана шкода, яка є прямому
причинно-наслідковому зв'язку з діями
відповідача, позивачем було виплачено
страхове відшкодування у розмірі 19400,99
грн., а тому ця сума підлягає стягненню
з відповідача.

Посилання відповідача на те, що
протиправна поведінка та вина
відповідача не встановлена, судом
відхиляється, оскільки вказані
обставини беззаперечно встановлені
рішенням Апеляційного суду м. Києва
від 27.05.2014 року у справі № 22-ц/796/6145/2014,
висновком №5658/11-18 експертного
дослідження від 26.07.2011 року та іншими
матеріалами справи.

Посилання відповідача на те, що вина
ОСОБА_2, встановлена вказаним рішенням
Апеляційного суду Київської області
від 27.05.2014 р., є безпідставним, оскільки
шкода завдана здоров'ю відшкодовується
за відсутності вини.

Посилання відповідача на суперечності
в документах щодо характеру пошкоджень
застрахованого транспортного засобу, а
також відсутності сертифікату суб'єкта
оціночної діяльності та свідоцтва
оцінювача Фонду державного майна
України у звіті Товариства з обмеженою
відповідальністю «Незалежна
експертно-асистуюча компанія» судом
відхиляються з огляду на те, що
відповідачами не надано доказів
завищення розміру заподіяного збитку
застрахованому автомобілю. Жодних
клопотань про призначення експертизи
відповідач не заявляв.

Інших доводів щодо порушення порядку
виплати позивачем страхового
відшкодування відповідачем не
наведено.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача у розмірі 243,60 грн.,
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 209, 212-215, 223
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «СК «АХА
Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення
виплаченого страхового відшкодування
в порядку регресу - задоволнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1)
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» (р/р 0306 в АТ
«Укрсиббанк», МФО 351005, ,
адреса: вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070)
19400,99 грн., виплаченого страхового
відшкодування та 243,60 грн., судового
збору, а ВСЬОГО 19644,59 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через суд, що його ухвалив протягом
десяти днів з моменту його
проголошення, а особами, що не були
присутні у судовому засіданні при його
проголошенні - з моменту отримання його
копії.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

Головуючий О.В.Тандир