АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Ромазан В.В. Провадження №
22-ц/789/789/14 Доповідач - Демкович
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Козак І. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Тернополя

апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1

на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 15 травня 2014
року

по справі за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про стягнення заборгованості,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5

до суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи ОСОБА_1

про визнання договору поруки
недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

Апелянт звернувся зі скаргою на
рішення суду першої інстанції від 15.05.14,
вважаючи, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, просить його скасувати, а саме: у
частині відмови у задоволенні вимог
позивача до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як
поручителів, про солідарне стягнення
заборгованості за договором про
надання послуг. Просить постановити у
цій частині нове рішення, яким
задовольнити його позов й стягнути із
зазначених відповідачів солідарно із
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в його користь
заборгованість по договору від 26
березня 2013 року № 2603/1 про надання
консультаційних послуг у розмірі 79900,00
грн.

Порушення вбачає у
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи. Зазначає,
що суд дійшов не вірного висновку щодо
припинення договору поруки, оскільки
відповідно до п.7.1. Договору поруки
договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє 3 роки
або до моменту повного виконання
зобов'язань по Основному Договору.

У суді представник апелянта підтримав
вимоги скарги, пославшись на мотиви,
викладені в ній.

Позивачі у засідання не з'явилася, хоча
належним чином повідомлені судом про
час та місце розгляду скарги. У
відповідності до ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути спір у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
доповідача та пояснення учасника
процесу, судова колегія вважає, що
скаргу слід задовольнити, виходячи із
наступних мотивів.

У силу ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Так, у відповідності до ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам процесуального
закону рішення не відповідає з огляду
на наступне.

Встановлено, що 06.03.13 між СПД-ФО ОСОБА_1
та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договір про
надання консультаційних послуг за
№2603/1.

Згідно із п. 1.1 даного договору клієнт
отримує, а консультант на договірній
основі зобов'язується сприяти
отриманню клієнтом імміграційної візи
від Посольства США, шляхом здійснення
консультування визначеним у даному
договорі. Розділом 2 зазначеного
договору передбачено, що консультант
повідомляє клієнту інформацію про
чинні закони по імміграції і
імміграційні вимоги по імміграційній
програмі щодо виїзду за кордон, вимоги
посольства щодо документів необхідних
для формування імміграційної справи в
Посольстві США.

Відповідно до п.п. 6.2.1, 6.3 договору
клієнт зобов'язується сплатити повну
вартість наданих послуг в розмірі 10000
дол. США у гривнях по курсу НБУ на
момент сплати не пізніше двох тижнів
після дати назначеної співбесіди та
підписаного акту виконання робіт. За
несвоєчасну оплату за надані
консультаційні послуги, згідно з даним
договором, клієнт сплачує консультанту
штрафні санкції у вигляді пені в
розмірі 1% від загальної суми
заборгованості.

П.7.2 розділу 7 вказаного вище договору
передбачено, що часом завершення
надання консультаційних послуг, згідно
даного договору імміграційного
процесу клієнта вважається момент
підписання клієнтом та консультантом
акту про виконання робіт та отримання
клієнтом імміграційної візи, кінцевий
термін якої складає 30.09. 13.

Згідно із актом про виконання робіт від
26.03.13, підписаним ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на виконання договору від 26.03.13
про надання консультаційних послуг
клієнту, клієнт їх отримав в повному
обсязі та претензій щодо цього не має.

Із копій закордонних паспортів
громадянина України ОСОБА_2, ОСОБА_3
вбачається, що вони отримали
імміграційні візи до США 17.09.13.

26.03.13 між боржниками ОСОБА_2, ОСОБА_3,
поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
позивачем укладено договір поруки,
відповідно до умов якого поручитель
зобов'язується відповідати перед
кредитором за виконання всіх
зобов'язань боржника, що виникли із
договору №2603/1 від 26.03.13.

П.п.2.1 п.2 договору поруки передбачено,
що строк виконання зобов'язання
боржником за основним договором
складає два дні із моменту назначеної
співбесіди та підписаного акту про
виконання робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору поручитель
та боржник несуть солідарну
відповідальність перед кредитором за
неналежне виконання боржником свого
зобов'язання за основним договором.

Згідно із п.п. 5.4.1 даного договору у разі
невиконання боржником своїх
зобов'язань за основним договором
кредитор має право у 60-денний строк
звернутися до поручителя з вимогою про
виконання таких зобов'язань.

У силу ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не
сплатили коштів за надані
консультаційні послуги, а тому суд
першої інстанції задовольнив вимоги
позивача про стягнення із них суми
боргу.

У цій частині рішення сторонами не
оскаржувалося.

Щодо позовних вимог про солідарне
стягнення боргу із ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
суд виходив із того, що договір поруки
від 26.03.13 є припиненим в силу вимог ч. 4
ст. 559 ЦК України, а тому відмовив у
задоволенні вимог в цій частині.

Із таким висновком колегія суддів не
погоджується, так як він не відповідає
фактичним обставинам справи.

Згідно із ст. 554 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну) від
повільність поручителя. Поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
повного боргу, процентів, неустойки
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруки, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України,
порука припиняється після закінчення
строку встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Як вбачається із п.7.1 Договору Поруки,
договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє 3 роки
з моменту повного виконання
зобов'язань по Основному договору.

Тобто, на час винесення рішення порука
не припинилася.

Враховуючи вище наведене судова
колегія приходить до висновку, що
рішення суду слід скасувати частково а
саме: у частині відмови у задоволенні
позову суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, як таке, що
постановлене із порушенням норм
матеріального та процесуального права
й, у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК
України, постановити нове рішення,
яким задовольнити вимоги позивача щодо
солідарного стягнення боргу в розмірі
79900,00 грн.

Також солідарно слід стягнути судові
витрати.

Із огляду на вимоги ст. 303 ЦПК
України у решті рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 15 травня 2014
року скасувати частково, а саме: у
частині відмови у задоволенні позову
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_4 й
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Постановити у цій частині нове
рішення, яким задовольнити позов
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5
про стягнення заборгованості.

Стягнути Із ОСОБА_4 та ОСОБА_5
солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 заборгованість
по договору від 26 березня 2013 року № 2603/1
про надання консультаційних послуг у
розмірі 79900,00 грн., 799,00 грн. штрафних
санкцій за неналежне виконання ними
зобов'язань, а також 806,99 грн. сплаченого
судового збору.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Ю.Й. Демкович