№ 556/911/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н
Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2014 року Володимирецький районний
суд Рівненської області в складі:

головуючої судді- Котик
Л.О.

при секретарі - Соловей
Г.С.

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Володимирець справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання
права власності на спадщину,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до
ОСОБА_3 про визнання права власності на
спадщину, мотивуючи слідуючим:

Батьки в 1948 році купили будинок в
АДРЕСА_1. Там народилася позивачка і її
брат - відповідач ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1
року померла їх мати - ОСОБА_5 Батько
хворів і в вересні 2000 року вона забрала
його до себе у м. Київ. ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_6 помер.

Після смерті батька відкрилась
спадщина на житловий будинок в АДРЕСА_1.
Вона , як дочка, має право на
спадкування за законом у першу чергу. І
вважається такою, що прийняла спадщину,
оскільки постійно проживала разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Відповідач спадщини не прийняв. Однак
оформити право власності на спадкове
майно ОСОБА_1 не може, оскільки втрачені
правовстановлюючі документи на
житловий будинок АДРЕСА_1. Право
власності на вище згаданий житловий
будинок з надвірними будівлями не
зареєстроване. А тому, ОСОБА_1 вимушена
була звернутись з даним позовом у суд.

У судовому засіданні ОСОБА_1 і її
представник підтримали позовні вимоги
і дали пояснення в межах пред»явленого
позову. ОСОБА_1 проживає в м. Києві.
Після смерті матері, у 2000 році, забрала
батька до себе, проживали однією
сім»єю, доглядала його. ІНФОРМАЦІЯ_2 р.
ОСОБА_6 помер, у м. Києві. Житловий
будинок у Рафалівці батьки купили у 1948
році. Однак договір купівлі-продажу не
зберігся, будинкова книга пропала. Коли
забрала батька у м. Київ, у будинку в с.
Рафалівка жили квартиранти.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, однак надіслав суду заяву , що
просить справу розглядати в його
відсутності, позов визнає.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 ствердила, що ОСОБА_6 працював на
меблевій фабриці в с. Рафалівка, жили в
будинку по АДРЕСА_1. Вона неодноразово
була в них вдома, оскільки її свекруха є
рідною сестрою дружини ОСОБА_6Після
смерті матері, позивачка забрала
батька до себе у м. Київ. Була у них там у
гостях. ОСОБА_6 говорив, що йому дуже
добре в дочки.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона
проживала на квартирі в ОСОБА_6 з 1997 р.
по 2002 р., була там з дітьми прописана.
ОСОБА_6 залишив їй будинкову книгу, коли
поїхав до дочки у м. Київ. Вона хотіла
купляти даний будинок, однак розвелася
з чоловіком і виїхала з с. Рафалівки.
Будинкову книгу залишила в хаті, і де
вона пропала не знає.

Вислухавши пояснення позивачки,
свідків, дослідивши і оцінивши
письмові докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення із слідуючих підстав:

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
стверджується свідоцтвом про смерть
останнього, серія НОМЕР_1, видане
Відділом реєстрації смерті у місті
Києві, 29.11.2008 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась
спадщина у вигляді майна та майнових
прав, до складу якої у відповідності до
ст. 1218 ЦК України входять всі права та
обов»язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинились у зв»язку з його смертю.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_6
фактично належав житловий будинок з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1, який
він купив у 1948 році.

Однак як вбачається з повідомлення КП
РОБТІ від 07.10.2013 року №86 право
власності на житловий будинок в
АДРЕСА_1 не зареєстроване.

Згідно довідки Володимирецької РС УДМС
України в Рівненській області, №885 від
19.09.2013 року, ОСОБА_6, 1921 р.н., проживав за
адресою АДРЕСА_1 з 20.03.1996 року по 06.09.2000
року. ОСОБА_5 , 1917 р.н. проживала за цією ж
адресою з 20.03.1996 року по 07.09.2000 р.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що
стверджується записом акта про смерть
№27 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Як вбачається з довідки, виданої
Рафалівською селищною радою від 26.09.2013
р. №1688, будинковолодінню АДРЕСА_1

Як встановлено в судовому засіданні
інформація за попередні роки про
проживання ОСОБА_5 за вище згаданою
адресою у Володимирецькому РС УДМС
України відсутня, договір
купівлі-продажу не зберігся, втрачена і
будинкова книга.

Однак, у відповідності до ст. 392 ЦК
України, власник майна може пред»явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Факт належності ОСОБА_6 житлового
будинку в АДРЕСА_1 стверджується
показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9,
оглянутими в судовому засіданні
журналами жителів с. Рафалівка, з яких
вбачається, що по АДРЕСА_1 проживали -
ОСОБА_6 ОСОБА_5 по цій же адресі була
прописана ОСОБА_13 з сім»єю, яка
проживала там на квартирі. У телефонній
книзі абонентів с. Рафалівка за 1993 рік,
по АДРЕСА_1 , значиться ОСОБА_6

Факт проживання сім»ї ОСОБА_6 в АДРЕСА_1
стверджується і довідкою
Володимирецької РС УДМС України в
Рівненській області №885 від 19.09.2013 р.

В даний час реєстрація права власності
на житловий будинок за ОСОБА_6 є
неможливою, оскільки його цивільна
правоздатність та право власності на
майно припинились з часу смерті особи,
як це передбачено ст.ст. 25, 346 ЦК України.
Крім того, як встановлено судом,
втрачені правовстановлюючі документи
на будинок.

Судом також встановлено, що
спадкування майна ОСОБА_6 здійснюється
за законом, оскільки заповіт покійним
не складався.

Та обставина, що сторони по справі є
спадкоємцями майна ОСОБА_6 першої черги
за законом, підтверджується оглянутими
в судовому засіданні свідоцтвами про
народження ОСОБА_1. (серії НОМЕР_2),
ОСОБА_3, свідоцтвом про укладення шлюбу
з ОСОБА_12. (серії НОМЕР_3). Будь-яких
інших спадкоємців першої черги судом
не встановлено.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після
смерті батька в порядку встановленому
ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час
його смерті постійно проживала з
ОСОБА_6 Дана обставина підтверджується
довідкою, виданною 16.07.2014 року №917 ЖЕД
№221 КП «Господар» Дарницького району м.
Києва.

Як зазанчено в ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини, вона належить спадкоємцеві
з часу відкриття спадщини.

В той же час інші спадкоємці -
відповідач ОСОБА_3 спадщину після
смерті батька не прийняв, що
стверджується його особистою заявою.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що ОСОБА_1 є
спадкоємцем майна ОСОБА_6, у
встановленому порядку прийняла
спадщину після смерті батька, до складу
якої входить і житловий будинок з
господарськими будівлями, у зв»язку з
чим її позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 208-209, 212-213
ЦПК України , ст.ст. 328, 392, 1218, 1222-1223, 1268,
1270 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, паспорт серії
НОМЕР_4 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС
України у місті Києві 17.11.2000 року,
право власності, в порядку спадкування
за законом, на житловий будинок та
інші господарські будівлі, що
розташовані в АДРЕСА_1 після смерті
батька - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
р.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
- 243,60 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Рівненської
області через Володимирецький
районний суд. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

С У Д Д Я :