Справа № 2-3313/12 Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4880/14 Доповідач у 2 інстанції
СліпченкоКатегорія 47
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Київської області в складі:

головуючого:Сліпченко
О.І.суддів:Іванової І.В., Гуля В.В.,при
секретарі:Химинець Н.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5
на рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 29
квітня 2013 року за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 стягнення пені за прострочення
сплати аліментів., -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2012 року позивачка ОСОБА_5
звернулась до суду із зазначеним
позовом, який обґрунтовувала тим, що
перебувала в шлюбі з відповідачем, який
було розірвано 8 травня
2009 року. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання
шлюбу проживає з позивачкою.

20 травня 2011 року Святошинським
районним судом м. Києва було винесено
рішення про стягнення з відповідача
аліментів у розмірі ? частини з усіх
видів його доходу щомісячно, на спільну
дитину, починаючи з 24 лютого 2011 року до
досягнення дочкою повноліття, а
10 серпня 2011 року було видано
виконавчий лист по даному рішенню суду
та в цей же день було відкрито
виконавче провадження. Відповідач
рішення про стягнення аліментів не
виконує, у зв'язку з чим існує
заборгованість по сплаті аліментів.

Просила стягнути із ОСОБА_6 на свою
користь пеню за прострочення сплати
аліментів з березня 2011 року по квітень
2012 року в сумі 32 672,91 грн. та судовий збір
в розмірі 326 грн. 73 коп.

Рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 29
квітня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивачка подала апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 09 жовтня 2013 року рішення
Києво-Святошинського районного
суду Київської області від 29 квітня 2013
року залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ своєю ухвалою від 18 грудня 2013
року скасував ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 09
жовтня 2013 року та повернув справу на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

При прийнятті рішення судом першої
інстанції в основу було покладено
позицію про неможливість застосування
положення статті 195 СК України та
висновок про те, що розрахунок
заборгованості відповідача по сплаті
аліментів було зроблено без врахування
реальних доходів відповідача, а також
ті обставини, що позивачкою та її
представником не доведено, що на час
виникнення заборгованості ОСОБА_6 не
працював.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із таким висновком суду із
наступних підстав.

Відповідно до частини 4 статті 195 СК
України, розмір заборгованості за
аліментами обчислюється державним
виконавцем, а у разі спору - судом.

В супереч вимогам статті 60 ЦПК України,
відповідачем не надано належних
доказів, які б свідчили про
неправомірність дій державного
виконавця щодо обчислення розміру
заборгованості ОСОБА_6 по сплаті
аліментів на користь ОСОБА_5, тобто про
наявність спору при обчисленні розміру
такої заборгованості.

Тому, суд першої інстанції при
вирішенні спору безпідставно залишив
поза увагою довідку-розрахунок
заборгованості відповідача по
аліментах, складену державним
виконавцем 15 червня 2012 року (а.с. 11).

Крім того, колегію суддів враховано
обізнаність відповідача про наявність
обов'язку по сплаті аліментів, так як
вбачається участь відповідача під час
розгляду у Києво -
Святошинському районному суді
Київської області спору про стягнення
з нього аліментів на користь позивачки,
про що і було постановлено 20 травня 2011
року відповідне рішення суду (а.с. 44).

З урахуванням викладеного, колегією
суддів зазначається про наявність
підстав для застосування механізму
захисту прав позивачки, передбаченого
статтею 196 СК України.

У пункті 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року № 3 «Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»
роз'яснено, що передбачена статтею 196 СК
України відповідальність платника
аліментів за прострочення їх сплати у
виді неустойки (пені) настає лише за
наявності вини цієї особи. На платника
аліментів не можна покладати таку
відповідальність, якщо заборгованість
утворилася з незалежних від нього
причин, зокрема, у зв'язку з
несвоєчасною виплатою заробітної
плати, затримкою або неправильним
перерахуванням аліментів банками. В
інших випадках стягується неустойка за
весь час прострочення сплати
аліментів.

За таких обставин, доводи апеляційної
скарги колегія суддів вважає такими, що
заслуговують на увагу, і з наведених
вище підстав вважає за необхідне
скасувати рішення суду першої
інстанції.

В той же час, розрахунок пені, наданий
суду позивачкою проведено без
дотримання вимог статті 196 СК України,
адже пеня має нараховуватися не із
загальної суми боргу за весь період, а
за кожен місяць окремо.

Так, згідно довідки-розрахунку
заборгованості ОСОБА_6 по сплаті
аліментів (а.с. 11), державним виконавцем
визначено розмір заборгованості по
кожному місяцю окремо. Тому, розрахунок
пені повинен бути здійснений наступним
чином:

за 2011 рік -

березень - 973,53/100 х 426 = 4147,24 грн.;

квітень - 980,39/100 х 395 = 3872,54 грн.;

травень - 980,39/100 х 364 = 3568,62 грн.;

червень - 1024,54/100 х 334 = 3421,96 грн.;

липень - 1042,64/100 х 303 = 3159,20 грн.;

серпень - 1013,88/100 х 272 = 2757,75 грн.;

вересень - 1013,88/100 х 242 = 2453,59 грн.;

жовтень - 1032,10/100 х 211 = 2177,73 грн.;

листопад - 1042,09/100 х 181 = 1886,18 грн.;

грудень - 1204,85/100 х 150 = 1807,28 грн.

за 2012 рік -

січень - 1036,97/100 х 119 = 1233,99 грн.;

лютий - 1076,58/100 х 91 = 979,69 грн.;

березень - 1144,27/100 х 60 = 686,56 грн.;

квітень - 1144,27/100 х 30 = 343,28 грн.

З огляду на вказаний розрахунок,
загальна сума пені за період з березня
2011 року по квітень 2012 року становить
32495,61 гривень, які і підлягають до
стягнення з відповідача на користь
позивачки.

Таким чином, враховуючи, що при
постановленні рішення судом першої
інстанції було допущено
невідповідність висновків суду
обставинам справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового
рішення.

З урахуванням приписів статті 88 ЦПК
України із відповідача підлягає
частковому стягненню сума судових
витрат, понесених позивачкою у зв'язку
із зверненням до суду.

Керуючись статтями 195-196 СК України,
статтями 88, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 -
задовольнити частково.

Рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 29
квітня 2013 року - скасувати та
ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 стягнення пені за
прострочення сплати аліментів -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
пеню у розмірі 32495 (тридцять дві тисячі
чотириста дев'яносто п'ять) гривень 61
коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5
судові витрати у розмірі 324 грн. 96 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді