Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року
селище
Решетилівка

Решетилівський районний суд
Полтавської області в складі:

головуючого - судді
Горулька О.М.

при секретарі -
Гудзенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Решетилівка справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом, в якому просить
розірвати її шлюб із відповідачем,
неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4
залишити проживати разом з нею,
посилаючись при цьому на те, що 01 червня
1996 року вона зареєструвала шлюб з
відповідачем. Від цього шлюбу вони
мають двох спільних неповнолітніх
дітей - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Внаслідок
відсутності у сторін спільних поглядів
на життя стосунки між ними погіршилися,
а тому вони припинили подружні
відносини. Спору з приводу місця
проживання дітей між ними немає.

В судове засідання позивачка та
відповідач не з'явилися, звернулися до
суду із письмовими заявами, в яких
позивачка позов підтримала і просить
його задовольнити, а відповідач позов
визнав повністю, проти його
задоволення не заперечує, просять суд
розглянути справу за їхньої
відсутності.

За таких обставин суд визнав за
можливий розгляд справи за відсутності
сторін.

Згідно ст. 174 ч.4 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, дослідивши позицію сторін та
матеріали справи, приходить до
висновку, що визнання відповідачем
позову в частині вимог про розірвання
шлюбу не суперечить закону, не порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб, а
тому приймає визнання відповідачем
позову в цій частині.

Вирішуючи питання про визначення місця
проживання неповнолітніх дітей, суд
виходить з наступного:

Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце
проживання дитини, яка не досягла
десяти років, визначається за згодою
батьків.

Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки
проживають окремо, місце проживання
дитини, яка досягла чотирнадцяти років,
визначається нею самою.

Згідно ч. 1 ст.161 СК України Якщо мати
та батько, які проживають окремо, не
дійшли згоди щодо того, з ким із них
буде проживати малолітня дитина, спір
між ними може вирішуватися органом
опіки та піклування або судом.

Із змісту позовної заяви та з
матеріалів справи вбачається, що
неповнолітня дитина ОСОБА_3 на момент
звернення до суду з даним позовом та
розгляду справи досягла
сімнадцятирічного віку, а тому має
право сама визначати, з ким із батьків
буде проживати. Крім того, як зазначено
в самій позовній заяві, місце
проживання дітей визначене сторонами
за спільною згодою і спору з приводу
цього немає, а тому це питання не
потребує додаткового врегулювання в
судовому порядку. За таких обстави суд
вважає ці позовні вимоги
безпідставними і такими, які
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 174 ч. 4 ЦПК України,
ст.ст. 110, 112, 160,161 СК України, суд, -

Р І Ш И В :

Визнання відповідачем ОСОБА_2
позову в частині позовних вимог про
розірвання шлюбу - прийняти.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Шлюб, зареєстрований 01 червня 1996
року відділом реєстрації актів
цивільного стану Решетилівського
районного управління юстиції
Полтавської області, актовий запис №
22, між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, - розірвати.

У задоволенні позовних вимог про
визначення місця проживання дітей -
відмовити за їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення, -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення до Апеляційного
суду Полтавської області через
Решетилівський районний суд.

Головуючий :