Справа № 605/252/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"12" серпня 2014 р.
Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі головуючої судді
Ігнатової Г.В.

при секретарі
Піх Р.Я.

з участю позивача -відповідача
ОСОБА_1

відповідача-позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в м.Підгайці
цивільну справу за об'єднаним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки, та позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
, третьої особи ТДВ СК «Кредо» про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувсь до суду із
позовом до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки, зазначивши на
підтвердження своїх позовних вимог, що
08.10.2013 року о 11 годині 05 хвилин поблизу
с. теофіпілки сталася ДТП, в результаті
якого автомобілю Форд Мондео,
державний номер НОМЕР_6, якій належить
позивачу були завдані технічні
ушкодження. Вказуючи на те, що
зазначена дорожньо-транспорта пригода
сталася з вини водія ОСОБА_2 , який
керував автомобілем «Хюндай Туксон»
д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 звернувся до суду
з вимогою про вішкодування йому
завданої матеріальної шкоди в сумі
40085,28 грн. та моральної шкоди, яку він
оцінює в 5000 грн., завданої йому в
результаті пошкодження автомобіля, що
позбавило можливості використовувати
його за призначенням, та спричинило
душевні страждання, чим був порушений
звичний спосіб життя та відмовою
відповідача добровільно відшкодувати
завдану шкоду.

У червні 2014 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
третя особа: ТДВ Страхова Компанія
«Кредо» про вішкодування шкоди,
завданої дорожньо-транспортною
пригодою та стягнення моральної шкоди.
Свої позовні вимоги мотивував тим, що 08
жовтня 2013 року сталося ДТП, внаслідок
чого пошкоджено його автомобіль.
«Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_2.
Відповідно до постанови
Бережанського районного суду винним у
вчиненні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_1
. Згідно оцінки підприємця по ремонту
автомобіля матеріальний збиток
завданий його автомобілю складає 17200
грн. Відповідачем ОСОБА_1 та третьою
особою ТДВ СК «Кредо» було укладено
поліс обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № , внаслідок чого позивач
вважає, що відповідач та третя особа
повинні солідарно здійснити
відшкодування матеріальну шкоду в сумі
17200 грн. та моральну шкоду. яку оцінив в
розмірі 10000 грн.

Позивач ОСОБА_1 за первісним позовом у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав у повному обсязі з підстав,
зазначених у позовній заяві, проти
задоволення зустрічного позову
заперечував у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні позовні вимоги первісного
позову не визнав, зустрічну позовну
заяву просив задовольнити з викладених
у ній підстав.

Під час судового розгляду справи
позивачем ОСОБА_2 було уточнення
позовних вимог (фактично зменшення
позовних вимог), де він просить
стягнути лише з відповідача ОСОБА_1
відшкодування за завдану моральну
шкоду в сумі 5000 гривень та
відшкодування матеріальних збитків в
сумі 17200 грн.

Представник третьої особи без
самостійних вимог ТДВ СК «Кредо» в
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином і в установлений строк
повідомлявся про слухання справи.
Причину неявки не повідомив і не подав
клопотання про відкладення розгляду
справи. Тому суд вважає його неявку до
суду неповажною і приходить до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності третьої особи.
Разом з тим в письмовому запереченні
поданому до суду на позов позивача
ОСОБА_2зазначає, що заперечує проти
позову, так як в порушення вимог ст..35.36
Закону України « про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ні ОСОБА_2 . ні
ОСОБА_1 не звертались у визначеному
Законом порядку до страховика ТДВ СК
«Кредо» щодо виплати страхового
відшкодування, рішення про це
страховиком не приймалось, а тому на їх
думку предмет спору з вимогою до
страхової компанії відсутній.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача ОСОБА_2 з врахуванням його
заяви про уточнення позовних вимог
підлягають частковому задоволенню, а
первинні позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з
наступних підстав:

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 Цивільного
кодексу України, шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, викорис тання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 є власником автомобіля « Хюндай
Туксон» д.н.з. НОМЕР_2, який належить
йому на підставі тимчасового талону
про реєстрацію транспортного засобу

У судовому засіданні встановлено, що 08
жовтня 2013 року о 11год. 45 хв. на 114 км.+190 м
а/д М-12 « Стрий Тернопіль» поблизу с.
Теофіпілка Козівського району сталася
ДТП за участю автомобілів марки «
Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобілем
марки «Форд Мондео», державний номер
НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_1 . Даний
факт сторонами не заперечується.

У результаті ДТП автомобілю « Хюндай
Туксон», який належить позивачу ОСОБА_2
були заподіяні механічні ушкодження
ударного характеру і його власнику
була заподіяна матеріальна шкода на
загальну суму 17200 грн., що
підтверджується висновком спеціаліста

Вказана ДТП сталася за вини водія
,відповідача ОСОБА_1, який керуючи
автомобілем марки «Форд Мондео»,
державний номер НОМЕР_5, порушив вимоги
п.9.4, 10.1 ПДР України, про що свідчить
постанова Бережанського районного
суду Тернопільскої області від 02 січня
2014 року про визнання ОСОБА_1 винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності.

Як вбається з матеріалів справи
постанова Бережанського районного
суду про визнання винуватцем ДТП
ОСОБА_1 не скасована, а лише в частині
накладення адміністративного
стягнення на ОСОБА_1 скасована в зв'язку
з закінченням строків накладення
адміністративного стягнення, про що
свідчить постанова судової палати в
кримінальних справах апеляційного
суду Тернопільської області, від 03
лютого 2014 року ,яка набрала чинності,
тому у суду не виникає сумніву, що
винуватцем ДТП є саме відповідач
ОСОБА_1, оскільки останній звільнений
від адміністративного стягнення , з
нереабілітуючих підстав, та оскільки
відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Згідно
п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена
та не підлягає доказуванню. За таких
обставин суд не погоджується з
доводами позивача ОСОБА_1 щодо змішаної
форми вини, в результаті чого сталося
ДТП, та доводи, спрямовані на
переоцінку доказів. пов'язаних з діями
водія позивача- відповідача ОСОБА_2 і
спростування вини лише відповідача-
позивача ОСОБА_1.,оскільки дані
обставини були предметом перевірки і
виходячи з їх спростування
постановами суду від 02 січня 20143р. та
від 03 лютого 2014 року , які набрали
законної сили.

Суд приймає до уваги , встановленні
первинні пошкодження автомобіля«
Хюндай Туксон» д.н.з. НОМЕР_2, які
відображені в протоклі огляду місця
події від 08.10.2013 р. , зафіксовані слідчим
СВ Козівського РВ УМВСУ в
Тернопільській області при
візуальному поверхневому огляді
автомобіля. Крім того, суд бере до уваги
ту обставину, що при огляді
пошкодженого транспортного засобу ,
був пристній безпосередньо ОСОБА_1, і
ними без жодних зауважень було
підписано протокол огляду місця події..

У судовому засіданні встановлено,
позивач ОСОБА_2 провів відновлюваний
ремонт технічних пошкоджень
автомобіля марки « Хюндай Туксон» д.н.з.
НОМЕР_2

, усунення яких у вартісному виразі
складає 14600грн. Дані роботи проведено
приватним підприємцем ОСОБА_3 про що
засвідчив виданою довідкою.

Як пояснив суду позивач, деталі до
автомобіля він купляв також на
ринку,тому затрати поніс на значно вищу
суму, ніж та, що вказана у довідці
,остаточна вартість відновлюваного
ремонту становить 17200 грн. , та на дану
суму заявлено позов

Проте відповідач не погоджується з
вартістю відновлювального ремонту
який відображено в позові вважає його
надто завишеними, а відтак невизнає
суму позову, щодо заподіяння шкоди.
Однак на спростування вимог, щодо
вартості деталей та робіт пов'язаних з
відновлювальним ремонтом автомобіля,
відповідачем ОСОБА_1 ненадано жодного
доказу.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

В судовому засіданн сторони не
вважали за необхідне призначати у
даній справі судову автотоварозначу
експертизу на предмет встановлення
реальної майнової шкоди завданої
власнику автомобіля.

Виходячи з викладеного, позов ОСОБА_2 в
частині вішкодування 17200 грн.
матеріальної шкоди доведено та він
підлягає задоволенню.

Як вбачається із заперечень
відповідача, ОСОБА_1 було застраховано
його цивільно-правову
відповідальність за Полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів АС№ 0971401 від 28.08.2013 року.
Відповідно до умов вказаного Полісу
укладеного між позивачем-відповідачем
ОСОБА_1 та ТДВ СК «Кредо», остання
зобов'язана відшкодувати шкоду,
заподіяну автомобілем «Форд Мондео»,
д.н.з. НОМЕР_6 .Згідно умов вказаного
полісу визначено ліміт
відповідальності ТДВ СК «Кредо» за
шкоду, заподіяну майну потерпілому
особі у розмірі 50 000,00 грн., та
встановлено суму франшизи у нульовому
розмірі .

Приписами статті 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачений обов'язок
Страховика протягом трьох робочих днів
з дня прийняття рішення направити
заявнику письмове повідомлення щодо
прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів» для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Відповідно до ст. 36 вищевказаного
Закону, страховик (у випадках,
передбачених ст. 41 цього Закону)
керуючись нормами цього Закону,
приймає вмотивоване рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати). Рішення про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) приймається у
зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення суду,
у разі якщо спір про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядається в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує ліміт
відповідальності страховика, розмір
страхової виплати (регламентної
виплати) за таку шкоду обмежується
зазначеним лімітом

Відповідно до постанови Пленуму ВСС
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. « Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки « слідує,
оскільки відповідно до статті 3 Закону
№ 1961-IV обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється як з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, так і захисту майнових
інтересів страхувальників, враховуючи
положення статті 1194 ЦК, питання про
відшкодування шкоди самою особою,
відповідальність якої застрахована,
вирішується залежно від висловленої
нею згоди на таке відшкодування та
виконання чи невиконання нею
передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV
обов'язку щодо письмового надання
страховику, з яким укладено
відповідний договір (у передбачених
випадках Моторному (транспортному)
страховому бюро України, далі - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого зразка…..

У разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Враховуючи те. що ніхто із сторін
незвернувся з письмовою заявою до ТДВ
СК «Кредо» , як це передбачено Законом
про настання страхового випадку у
строк встановлений в договорі та
здійснення виплати страхового
відшкодування, , а тому з врахуванням
наведених вище норм права, шкода
повинна відшкодовуватись особисто
завдачем шкоди ОСОБА_1

Щодо відшкодування моральної шкоди, то
у суду не виникає сумніву, що позивачу
ОСОБА_2 в результаті ДТП була завдана
моральна шкода, проте розмір її
завищено, а його моральні страждання не
відповідають сумі моральної шкоди
вказаної у позовній заяві, а згодом
змінені при судовому розгляді справи з
суми 10000 грн. на 5000 грн. що дає підстави
до часткового задоволення позову
ОСОБА_2 в цій частині на суму 1000 грн.
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не повязана з
розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної /немайнової/ шкоди» від 31.03.1995
року № 4 під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 5 вказаної
Постанови Пленуму Верховного Суду
України відповідно до загальних
підстав цивільно - правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Судом встановлено, що в
результаті дорожньо - транспортної
пригоди, яка сталася з вини учасника
ДТП- відповідачаОСОБА_1, було
пошкоджено майно позивача - належний
йому автомобіль. На думку суду,
внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_2 була
спричинена моральна шкода, оскільки
було пошкоджено його автомобіль, сам
він не отримав тілесні ушкодження.
Крім того, в результаті ДТП, порушино
нормальний спосіб життя позивача, він
зазнав хвилювань та душевних
страждань, які негативно відобразились
на його самопочутті.Таким чином, суд
вважає, що з вини відповідача позивачу
була завдана моральна шкода, яка
полягає у душевних стражданнях, яких
позивач зазнав у звязку з пошкодженням
його майна, змінився нормальний
життєвий уклад позивача в результаті
позбавлення позивача можливості
користуватися транспортним засобом.
При цьому суд, враховуючи конкретні
обставини справи, що позивач фактично
нетривалий час безпосередньо
автомобілем не управляв, ступінь
порушення життєвих стосунків позивача,
потребу у додаткових зусиллях для
організації життя та виходячи із засад
справедливості і розумності, суд
вважає, що розмір відшкодування
моральної шкоди 5000 грн. завищений, а
його моральні страждання не
відповідають сумі моральної шкоди
вказаної у позовній заяві, що дає
підстави до часткового задоволення
позову в цій частині і підлягає
зменшенню., оскільки така сума не
відповідає глибині моральних
страждань та характеру діянь винної
особи.

Відтак, з урахуванням того,
що винність відповідача ОСОБА_1 у
спричинені позивачу шкоди доведена, а
саме ступінь його вини , та між його
діями та результатом встановлений
прямий причинний зв'язок, що
підтверджується доказами у справі, суд
вважає за необхідне вимоги позивача
щодо стягнення моральної шкоди
задовольнити частково в сумі 1000 грн,
так як вважає, що саме на цю суму
позивач постраждав морально з
урахуванням спричинених йому
моральних страждань.

Отже, позовні вимоги позивача ОСОБА_2 в
частині відшкодування моральної шкоди
в розмірі 1000грн є законними та
обгрунтованими, а тому підлягають
задоволенню та стягненню з відповідача
ОСОБА_1, при цьому визначаючи розмір
моральної шкоди суд враховував вимоги
розумності і справедливості, а також
виключні обставини, зокрема що у
відповідача ОСОБА_1 на утриманні є
дитина інвалід .

Виходячи з наведеного суд приходить до
переконання ,що слід відмовити в
задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 ,
так як ним не наведено та не
представлено жодного такого доказу,на
які він посилався як на підставу своїх
вимог, а судом не здобуто доказів, які
були досліджені в судовому засіданні
щодо наявності вини відповідача
ОСОБА_2 в заподіянні шкоди ОСОБА_1

З огляду на вищенаведене суд вважає, що
у позивача ОСОБА_1 немає достатньо
правових підстав для задоволення його
позову, відтак суд вважає необхідним
відмовити в задоволенні позовних
вимог стосовно відповідача ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.61, 88,209, 213- 215, 218 ЦПК
України ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

В задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної джерелом
підвищеної небезпеки, відмовити за
безпідставністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третьої особи
ТДВ СК «Кредо» про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної джерелом підвищеної
небезпеки задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на
відшкодування майнової шкоди 17200
грн..( вартість заподіяної шкоди) та
грошової компенсації у рахунок
відшкодування моральної шкоди- 1000 грн.,
в решті відмовити .

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку на його
оскарження

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення, може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Тернопільської області через
Підгаєцький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова