Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:
головуючого судді - Боймиструка С.В.,
суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання - Пиляй
І.С.,

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Сарненського районного суду
від 14 травня 2014 року в справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру
аліментів та визначення їх у твердій
грошовій сумі,

В С Т А Н О
В И Л А:

Рішенням Сарненського районного суду
від 14 травня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 щодо зміни
розміру аліментів та визначення їх у
твердій грошовій сумі відмовлено.

У поданій на вказане рішення
апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликалася
на його незаконність та
необґрунтованість через порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Вказувала, що судом не враховано її
позовну вимогу про стягнення з
відповідача, який не має постійного
місця роботи, аліментів у твердій
грошовій сумі.

Стверджувала, що відповідач
матеріально забезпечений, оскільки
постійно їздить на заробітки та має у
власності автомобіль, який умисно не
реєструє на своє ім'я. Інших осіб на
утриманні не має.

Доводила, що суд, взявши до уваги
пояснення ОСОБА_1 про те, що він сам
оплачує за спожиту нею з сином
електроенергію та газопостачання, не
врахував, що в квартирі, крім неї,
зареєстровані її батьки, зокрема мати,
яка має 50% пільги по оплаті комунальних
послуг, електроенергії та газу.

Вказувала, що відповідач самоусунувся
від надання матеріальної допомоги на
утримання сина і всі витрати на його
утримання вона несе сама з допомогою
батьків.

Просила врахувати збільшення цін на
продукти харчування, одяг, медикаменти
та харчування, і рішення Сарненського
районного суду від 14 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Позивач ОСОБА_2 у встановленому законом
порядку, завчасно була повідомлена про
час і місце розгляду справи, однак до
суду не з'явилася і причин неявки суду
не повідомила, а тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
розгляду справи за її відсутності.

За результатами апеляційного розгляду
колегія суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
задоволення частково з таких підстав.

________________________________________________________________________
__________________________

Справа №572/1665/14-ц
Головуючий в суді І інст. -
Власик Н.М.

Провадження № 22-ц /787/1433/2014р.
Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

Як вбачається з матеріалів справи,
сторони по справі є батьками
малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про
народження (а.с. 5).

Рішенням Сарненського районного суду
від 01 листопада 2012 року з ОСОБА_1 було
стягнуто на користь ОСОБА_2 на
утримання сина аліменти по 1/4 частині
заробітку щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 2 жовтня
2012 року до повноліття дитини.

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду із позовною заявою про зміну
розміру аліментів та визначення їх у
твердій грошовій сумі по 800 грн.
щомісячно у зв'язку з тим, що коштів, які
платить відповідач не вистачає на
утримання дитини.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позовних вимог про зміну розміру
аліментів та визначення їх у твердій
грошовій сумі, суд першої інстанції
виходив з того, що підстав для зміни
розміру аліментів немає, оскільки
позивачем взагалі не ставилося питання
про їх примусове стягнення, а
відповідач сплачує аліменти в
добровільному порядку в розмірі, що
відповідає визначеному рішенням суду.

Такий висновок місцевого суду
суперечить обставинам справи та
вимогам закону.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено,
що за рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявністю інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

У всіх інших випадках визначення
розміру аліментів провадиться
відповідно до вимог ст. 183 СК України у
частці від заробітку (доходу) матері,
батька дитини.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_1 не має постійного
місця роботи, його дохід має
нерегулярний та мінливий характер, що
не заперечується позивачем ОСОБА_2, а
тому у місцевого суду не було підстав
для відмови у вимозі про стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що місцевим
судом не було застосовано норму
матеріального права, яка підлягала
застосуванню, а тому аліменти з ОСОБА_1
на користь ОСОБА_2 на утримання дитини
підлягають стягненню в твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

З роз'яснень, даних Пленумом Верховного
Суду України у п. 17 своєї Постанови №3
від 15 травня 2006 року „Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів", вбачається, що вирішуючи
питання щодо розміру аліментів, суд
повинен ураховувати: стан здоров'я,
матеріальне становище дитини і
платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує проти
сплати аліментів, однак в запереченні
на позовну заяву (а.с. 15) та в судовому
засіданні апеляційної інстанції
зазначив, що обґрунтованим вважає їх
розмір по 400 грн. щомісячно.

Згідно із ст. ст. 141 та 180 СК України
батьки мають рівні права та обов'язки
щодо утримання дитини.

На час розгляду справи відповідно до
ст. 7 Закону України „Про Державний
бюджет на 2014 рік " прожитковий мінімум
для дитини віком до 6 років складає - 1059
грн.

Тобто, для забезпечення гармонійного
розвитку дитини кожному з батьків
необхідно на її утримання надавати не
менше 529 грн. 50 коп., а при стягненні
аліментів - не менше 30 відсотків від
прожиткового мінімуму, тобто 317 грн. 70
коп.

Судом встановлено, що після набрання
рішенням місцевого суду від 01
листопада 2012 року законної сили,
позивач за отриманням виконавчого
листа не зверталася. Відповідач в
добровільному порядку сплачує
аліменти в розмірі по 350 грн. щомісячно,
що підтверджується наданими ним суду
квитанціями.

Виходячи із загальних засад
справедливості цивільного судочинства
та необхідності захисту інтересів
неповнолітньої дитини, рівності
обов'язку батьків щодо її утримання,
відсутності домовленості сторін щодо
розміру аліментів та часткове визнання
відповідачем позову про стягнення
аліментів, а також ту обставину, що він
має нерегулярний, мінливій дохід,
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність зміни способу
стягнення аліментів на утримання сина,
визначених рішенням Сарненського
районного суду від 01 листопада 2012 року
з ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини заробітку
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 2 жовтня 2012 року до
повноліття дитини на стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі по 400
грн. щомісячно з дня набрання чинності
цим рішенням суду.

Твердження позивачки про те, що
відповідач є матеріально забезпеченим
і має можливість сплачувати аліменти у
розмірі по 800 грн. щомісячно
ґрунтуються на припущеннях і жодним
доказом не підтверджені.

Доводи про те, що відповідач
самоусунувся від надання матеріальної
допомоги на утримання сина і всі
витрати на його утримання вона несе
сама з допомогою батьків
спростовуються наявними в матеріалах
справи квитанціями про сплату
відповідачем аліментів.

Ураховуючи неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскаржуване рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.88, п.3 ч.1 ст.80 ЦПК
України, п.1 ч.1 ст.2 Закону України „Про
судовий збір" з відповідача в прибуток
держави підлягає до стягнення 243,6 грн.
судового збору.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, ст. 309 , ст. 316, 317
ЦПК України , колегія суддів

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Сарненського районного суду
від 14 травня 2014 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну
розміру аліментів та визначення їх у
твердій грошовій сумі задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на
утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно,
починаючи з 11 серпня 2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави
243,6 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: