Справа № 140/2165/14-ц
У Х В А Л А

про залишення
позовної заяви без руху

12.08.2014 року
м. Немирів

Суддя Немирівського районного
суду Вінницької області ЦАРАПОРА О.П.
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,-

В С Т А Н
О В И В:

11.08.2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до Немирівського районного
суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали позовної
заяви, суд дійшов висновку, що її
необхідно залишити без руху оскільки
вона не відповідає вимогам цивільного
процесуального законодавства України
з наступних підстав:

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року, (зі змінами та
доповненнями) у позовній заяві про
поділ майна подружжя повинно бути
зазначено обсяг спільно нажитого
майна, наявного на час припинення
спільного ведення господарства,
джерело і час його придбання, наявність
майна , що за спільною сумісною
власністю подружжя підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), а також до
заяви додаються усі необхідні
документи відповідно до заявлених
вимог на підтвердження обставин.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити ціну
позову щодо вимог майнового характеру.
Зі змісту позову вбачається, що
заявлений позов є майнового характеру,
при цьому позивач не зазначив ціну
позову,а в позові зазначає про
неможливість встановлення точної ціни
позову сплативши при цьому судовий
збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати.

Так, згідно вимог ст. 80 УПК України у
позовах про визнання права власності
на майно ціна позову складається з
дійсної (ринкової) вартості майна на
час звернення до суду. Пунктом 22
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 11 від 21.12.2007 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» встановлено, що вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
за погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Так як відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК
України в позовній заяві щодо вимог
майнового характеру обов'язково
повинна бути зазначена ціна позову,
тобто тягар доказування вартості
спірного майна несе позивач, тому він
повинен обґрунтувати у позовній заяві
ціну позову та надати суду відповідні
докази цього.

Однак як вбачається з матеріалів
справи, в порушення зазначених вимог
позивач ніяких доказів вартості
спірного майна на час звернення до суду
не надав.

Оскільки підставою позову є фактичні
обставини, що наведені у заяві, то
зазначення позивачем конкретної
правової норми на обґрунтування
позову не є визначальним при вирішенні
судом питання про те, яким законом слід
керуватися при вирішенні спору.

Позивач, посилаючись на ст. 81 ЦПК
України, просить суд попередньо
встановити розмір судового збору
відповідно до ціни позову,
встановленої судом при вирішенні
справи. Однак, ст. 81 ЦПК України, на яку
посилається позивач, виключена з
Цивільного процесуального кодексу
України на підставі Закону України
«Про судовий збір» від 08.07.2011.

Крім того, позивачем не надано доказів
неможливості самостійно встановити
ціну позову.

Зважаючи на відсутність ціни позову,
суд позбавлений можливості встановити
правильність сплати судового збору.

Разом з тим, в порушення вищевказаних
вимог позивач подав до суду позовну
заяву без зазначення дати її подання.

Крім того у матеріалах позову існує
заява про витребування доказів, у
якій позивач посилається на те, що
докази, якими можуть бути підтверджені
обставини у справі, зокрема на які
посилається позивач, як на підставу
своїх позовних вимог, можуть бути
надані тільки на вимогу суду, а тому
просить суд витребувати з Комунального
підприємства «Тульчинське МБТІ»
інвентаризаційну справу по житловому
будинку № 15 с. Кудлаї, Немирівського
району та з'ясувати чи була здійснена
технічна інвентаризація
новозбудованого житлового будинку та
чи видавалося свідоцтво про право
власності.

Відповідно до ст. 57
Цивільно-процесуального кодексу
України зазначено, що доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до п. 27 Постанови №2
від 12.06.2009 р. Пленуму Верховного Суду
України "Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції" де зазначено, що
виходячи з принципу процесуального
рівноправ'я сторін та враховуючи
обов'язок кожної сторони довести ті
обставини, на які вона посилається,
необхідно в судовому засіданні
дослідити кожний доказ , наданий
сторонами на підтвердження своїх вимог
або заперечень, якій відповідає
вимогам належності та допустимості
доказів.

Витребування доказів закріплено
ст. 137 Цивільно-процесуального кодексу
України, випадках, коли щодо отримання
доказів у сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, є складнощі, суд
за їх клопотанням зобов'язаний
витребувати такі докази. Клопотання
про витребування доказів має бути
подано до або під час попереднього
судового засідання, а якщо попереднє
судове засідання у справі не
провадиться, - до початку розгляду
справи по суті із долученням
відомостей про неможливість отримання
таких доказів особисто стороною або
іншою особою, яка бере участь у справі.

В супереч вимогам законому
позивач не зазначила у заяві
обставини, які свідчать про те, що
подання потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим, та з якою
метою потрібно їх забезпечити.

Згідно ч.2 ст. 134 ЦПК України до
заяви про забезпечення доказів, яка не
відповідає вимогам статті 134 ЦПК
України, застосовуються наслідки,
встановлені ст. 121 ЦПК України.

Таким чином, у відповідності до ч.
1 ст. 121 ЦПК України, позовну заяву,
подану без додержання вимог ст.ст. 119, 120
ЦПК України, необхідно залишити без
руху і надати позивачу строк для
усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
ухвали. Якщо у цей строк позивач
відповідно до ухвали виконає вимоги,
передбачені ст.ст. 119, 120 ЦПК України та
сплатить суму судового збору, позовна
заява вважається поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і
повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И
В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розподіл майна подружжя, - залишити без
руху, надавши позивачу строк для
усунення недоліків, не більше п'яти
днів з дня отримання позивачем копії
даної ухвали.

Повідомити позивача про
необхідність виправити зазначені
недоліки позовної заяви.

Роз'яснити позивачу, що у випадку
не усунення зазначених недоліків
позовна заява буде вважатися неподаною
та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: