Справа № 740/2783/14
Провадження № 2/740/919/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Ковальової Т.Г.,
при секретарі - Кононяко С.А.,
участю позивача ОСОБА_1,
відповідачки ОСОБА_2,
представника відповідачки - адвоката
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у
зв'язку з невиконанням договірних
зобов'язань та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання договору
Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить
стягнути з відповідачки на його
користь борг у сумі 14 375 грн. 00 коп.
В обгрунтування позовних вимог він
посилається на те, що 10 грудня 2013 року
надав позику ОСОБА_2 в сумі 11 500 грн., про
що відповідачка в присутності двох
свідків власноручно написала розписку,
в якій вона зобов'язувалася повернути
вказану суму грошей до 10 березня 2014
року, а у випадку несплати боргу у
вказаний термін зобов'язувалася
повернути вказані грошові кошти у
строк до 10 червня 2014 року зі сплатою
додатково 25 % від суми боргу, однак не
виконує свої обов'язки та 10 червня 2014
року ОСОБА_2 у телефонному режимі йому
повідомила про те, що грошові кошти
найближчим часом повертати вона не
Відповідачка по первісному позову
ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов до
ОСОБА_1 про визнання укладеного між нею
та ОСОБА_1 договору позики від 10 грудня
2013 року, а також розписки, наданої на
виконання умов договору позики від 10
грудня 2013 року, - недійсними,
посилаючись на те, що 23 лютого 2004 року
між нею та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_5, яка є дружиною
ОСОБА_1, було укладено трудовий договір,
відповідно до якого вона виконувала
роботу продавця з торгівельним місцем
на території колгоспного ринку
м.Ніжина ( TOB «Ніжинський коопринок») і
передала їй свою трудову книжку .
19 листопада 2007 року аналогічний
трудовий договір було укладено з
ОСОБА_6, з якою вони разом виконували
У зв'язку з безробіттям у країні вона та
ОСОБА_6 на пропозицію подружжя ОСОБА_1 22
вересня 2009 року зареєструвались як
фізичні особи - підприємці з
проведенням роздрібної торгівлі
продуктами харчування на території TOB
«Ніжинський коопринок» та
продовжували реалізовувати товар
ОСОБА_5 на умовах продавця і її трудова
книжка знаходилася у ОСОБА_5
Якщо під час реалізації товар приходив
у непридатний стан, то його вартість
У кінці листопада 2013 року вона
повідомила подружжя ОСОБА_5 про те, що
має намір припинити реалізовувати їх
товар під виглядом своєї
підприємницької діяльності, що їм не
сподобалося і вони повідомили її, що в
разі, якщо вона не продовжуватиме
працювати у них, то ОСОБА_5О зобов'яже її
виплатити їй вартість непридатного для
реалізації товару, який прийшов у
неналежний стан за період всієї її
роботи в якості фізичної особи -
підприємця при реалізації її товару.
03 грудня 2013 року вона призупинила
підприємницьку діяльність, після чого
їй зателефонував ОСОБА_1 та
запропонував зустрітись на ринку і 10
грудня 2013 року при зустрічі з ОСОБА_1 та
ОСОБА_5 останні повідомили її про те, що
за період її роботи у ОСОБА_5 утворився
непридатний для реалізації товар на
забрати свою трудову книжку, то повинна
буде відшкодувати ОСОБА_5 суму
На її заперечення щодо неправомірності
їх дій ОСОБА_5 заявила, що віддасть їй
трудову книжку лише після сплати
названої суми у неї на даний час не має,
то вона зможе зачекати.
Усвідомлюючи, що вона не зможе
влаштуватись на роботу без трудової
книжки, вона погодилась виплатити їй
але пізніше, коли зможе зібрати повну
Знаходячись у становищі без трудової
книжки, що унеможливлювало її подальше
працевлаштування, та підтвердження
трудового стажу, вона написала
розписку про те, що ніби-то взяла в борг
які зобов'язувалась повернути до 10
березня 2014 року, розраховуючи до цього
часу зібрати гроші та викупити свою
трудову книжку, але вказану суму вона
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні
підтримав позовні вимоги за
вищевикладених обставин і не визнав
зустрічний позов ОСОБА_2, пояснивши, що
він не є фізичною особою- підприємцем,
тому ОСОБА_2 в трудових відносинах з
ним не перебувала і не могла перебувати
і її трудова книжка у нього не
знаходилася. Гроші він надав їй у борг
на її прохання, про що вона власноручно
без примусу написала розписку у
присутності двох осіб. Зі скаргами на
його дії з приводу незаконного
утримання ним її трудової книжки або
здійснення фізичного чи психічного
тиску при написанні нею розписки про
отримання грошей у борг вона не
Відповідачка ОСОБА_2 по
первісному позову та її представник -
адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні не
визнали позовні вимоги ОСОБА_1 і
підтримали заявлений зустрічний
позов. ОСОБА_2 пояснила, що вона
власноручно писала розписку про
отримання грошей у борг, але в
дійсності грошей від ОСОБА_1 вона не
отримувала, а розписка була написана
нею з метою отримати трудову книжку,
так як їй терміново необхідно було
працевлаштуватися в м.Києві, де вона в
той час вже знайшла роботу. Вона
розраховувала на те, що її чоловік
отримає кредит і до 10 березня 2014 року
вона поверне ОСОБА_1 11 500 грн., але її
чоловіка було звільнено з роботи і
кредит йому не надали. Вона мала намір
працевлаштуватися по новій трудовій
книжці, але вільне робоче місце, яке їй
обіцяли, вже було зайнято іншою особою.
Вона реалізовувала на ринку печиво, яке
належало дружині ОСОБА_1 - ОСОБА_5, яка
при її звільненні висунула їй умову про
сплату за весь десятирічний строк її
роботи 11 500 грн. за зіпсоване печиво, яке
вона раніше списувала. З приводу
незаконного утримання ОСОБА_1 її
трудової книжки або здійснення примусу
під час написання нею розписки вона в
правоохоронні або інші органи не
судовому засіданні показала, що з 2004
року ОСОБА_2 перебувала у неї, як у
фізичної особи-підприємця, найманим
працівником, а з 2009 року вона
зареєструвалась як фізична
особа-підприємець і продовжувала
реалізовувати належну їй продукцію -
печиво. За 10 років спільної праці
конфліктів між ними ніколи не виникало,
їх відносини були налагоджені на
взаємодовірі: вона довіряла ОСОБА_2
товар, гроші з каси, списувала
зіпсоване печиво, неодноразово давала
їй в борг гроші, вони разом відпочивали.
При реформуванні ринку в 2013 році ОСОБА_2
вирішила працевлаштуватися на новому
місці, в чому їй ніхто не перешкоджав,
віддавши їй трудову книжку і на її
прохання її чоловік надав їй в борг 11 500
грн. 10.12.2013 року, про що вона власноручно
судовому засіданні показав, що 03.12.2013
року в його присутності та у
присутності ОСОБА_8 ОСОБА_2 власноручно
без примусу написала ОСОБА_1 розписку
про отримання у нього грошей в борг і
отримала 11 500 грн.
судовому засіданні показала, що вона
разом з ОСОБА_2 займалися реалізацією
належної ОСОБА_5 продукції і при її
звільненні в 2013 році їй було
запропоновано ОСОБА_5 сплатити 10 250 грн.
за зіпсований товар - печиво за час її
роботи з 2007 року. Вказану суму її
чоловік взяв у кредит і вона віддала її
ОСОБА_5 без будь-якого письмового
Свідок ОСОБА_9 показав
в судовому засіданні, що його дружина
ОСОБА_6 при звільненні від фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 в 2013 року
розрахувалась з нею за зіпсований
товар за весь період її роботи.
судовому засіданні показав, що 10 грудня
2013 року його дружина ОСОБА_2 скаржилася
йому, що ОСОБА_5, у якої вона працювала
продавцем, не віддала їй трудову книжку
при її звільненні і примусили написати
розписку про отримання в борг грошей,
які вона взяла чи з каси чи за
зіпсований товар. Він мав намір взяти
кредит і розрахуватися з ОСОБА_1, але у
зв'язку з його звільненням з роботи за
скороченням штату кредит йому надано
показала в судовому засіданні, що 10.12.2013
року вона була присутня під час
написання розписки ОСОБА_2, яка
власноручно писала її ОСОБА_1,
незважаючи на те, що вона відмовляла її
з'явилися в судове засідання, та
дослідивши усі докази по справі, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у
зв'язку з невиконанням договірних
зобов'язань законні, обгрунтовані і
підлягають задоволенню, а зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання
договору позики недійсним незаконні,
необгрунтовані і не підлягають
задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.
Статтею 10 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, які мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, що передбачено і ч.1
статті 60 Цивільно-процесуального
кодексу України, а відповідно до ч.4 ст.60
вказаного кодексу доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що,
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподаткованого
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа, - незалежно від суми, і на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.
Відповідно до ст.1048 ч.1 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і
порядок одержання процентів
встановлюється договором.
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
закону і одностороння відмова від
зобов'язання чи зміна його умов не
В судовому засіданні встановлено, що 10
грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір позики, в якому
остання зобов'язалася повернути
заборговану суму в розмірі 11 500 грн. до 10
березня 2014 року, а у випадку несплати
боргу у вказаний термін
зобов'язувалася повернути вказані
грошові кошти у строк до 10 червня 2014
року зі сплатою додатково 25 % від суми
боргу, що свідчить про її грошове
зобов'язання перед позивачем.
Таким чином, первісний позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 підлягає задоволенню і з
відповідачки необхідно стягнути на
користь позивача борг за договором
позики в сумі 14 375 грн. 00 коп., з яких: 11 500
грн. 00 коп. - сума боргу за договором
позики та 2 875 грн. 00 коп. - проценти за
користування грошовими коштами.
Згідно вимог ст.1051 ЦК України
позичальник має право оспорювати
договір позики на тій підставі, що
грошові кошти або речі насправді не
були одержані ним від позикодавця або
були одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений
у письмовій формі, рішення суду не може
ґрунтуватися на свідченнях свідків для
підтвердження того, що гроші або речі
насправді не були одержані
позичальником від позикодавця або були
одержані у меншій кількості, ніж
встановлено договором. Це положення не
застосовується до випадків, коли
договір був укладений під впливом
обману, насильства, зловмисної
домовленості представника
позичальника з позикодавцем або під
впливом тяжкої обставини.
Відповідачкою ОСОБА_2 не надано суду
належних доказів на підтвердження
зустрічного позову щодо укладання
договору позики під впливом обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника позичальника з
позикодавцем або під впливом тяжкої
Натомість, як вбачається із матеріалів
справи, факт отримання відповідачкою
грошових коштів підтверджений
відповідно до вимог ст.1047 ЦК України
розпискою від 10 грудня 2014 року.
За таких обставин, суд
дійшов висновку, що відсутні законні
підстави для визнання договору позики
Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачки по зустрічному позову
необхідно стягнути понесені ОСОБА_1
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 525, 526, 1046, 1047, 1048, 1051 ЦК
України, ст.ст.10,11, 60, 88, 212 - 215 ЦПК
України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошових коштів у зв'язку з
невиконанням договірних зобов'язань
задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
користь ОСОБА_1 отримані за договором
позики від 10 грудня 2013 року кошти в сумі
11 500 грн., проценти за користування
грошовими коштами у сумі 2 875 грн. 00 коп.
та понесені судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243 грн. 60 коп., а
всього стягнути з неї 14 618 (чотирнадцять
тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 60 коп.
У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору
позики недійсним відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.
суддя Ковальова Т.Г.