АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9915/2014 Головуючий у
1-й інстанції: Наборозняк М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Гаращенка
Д.Р., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику
В.Й.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 25 червня 2014 року у справі за скаргою
ОСОБА_1 на постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції
Василюшко В.В. про арешт майна боржника
та оголошення заборони на його
відчуження, заінтересована особа:
ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду зі скаргою, в якій просить
скасувати постанову від 05.03.2014р.
державного виконавця Василюшко В.В.
органу державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

В мотивування вимог посилався на те, що
постанова є незаконною, оскільки
державний виконавець не надав йому
строк для добровільного виконання
рішення суду.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 25 червня 2014 року - у
задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник
подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу та
постановити нову, якою задовольнити
скаргу, посилаючись на те, що судом
першої інстанції було грубо порушено
норми процесуального права.

Вказує на те, що державний виконавець
надіслав йому копію постанови лише
27.01.2014 року, тобто через 3 дні після
закінчення строку, наданого постановою
для добровільного виконання
відповідного рішення суду.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість постановленої ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд
виходив з того, що невиконання вимог
державного виконавця в лютому 2014 року
свідчить про наявність підстав для
винесення постанови про арешт майна
боржника - ОСОБА_1

Умовами ст. 383 ЦПК України визначено,
що учасники виконавчого провадження та
особи, які залучаються до проведення
виконавчих дій, мають право звернутися
до суду зі скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України
«Про виконавче провадження» (далі
Закон) державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа, що видається судом
за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення.

У відповідності до ч.5 ст.25 Закону
України «Про виконавче провадження»
копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові.

За ч. 1 ст. 75 Закону після відкриття
виконавчого провадження за виконавчим
документом, що зобов'язує боржника
вчинити певні дії або утриматися від їх
вчинення, державний виконавець
перевіряє виконання рішення не пізніше
ніж на наступний день після закінчення
строку, встановленого частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення.

Згідно з ч.4 ст.57 Закону копія постанови
державного виконавця про арешт коштів
чи майна боржника надсилається
боржнику не пізніше наступного
робочого дня після її винесення.

З матеріалів справи убачається, що
постановою від 17.01.2014р. державного
виконавця Василюшко В.В. було відкрито
виконавче провадження з виконання
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 23.12.2013 року про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
заборгованості по сплаті аліментів в
розмірі 13864,57 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_1, суд виходив з того, що державний
виконавець не допустив порушення
чинного законодавства та діяв в межах
наданих повноважень.

Висновок суду відповідає обставинам
справи.

Так, відповідно до статей 1, 5 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів.
Державний виконавець зобов'язаний
вжити заходів примусового виконання
рішень, встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень -
це заключна стадія цивільного процесу,
а саме заключний етап у процесі
реалізації захисту цивільних прав, у
цьому разі порушених ОСОБА_3 та її
дитини.

А згідно з прецедентною практикою
Європейського суду з прав людини для
визначення розумного строку розгляду
справи включається період з
надходження до суду позовної заяви і
закінчується виконанням рішення суду.
Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання
рішень, передбачених законом, тому
перевіряючи вчинені дії державним
виконавцем суд фактично перевіряє
дотримання положення статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду й
належного виконання рішення суду.

Скаржник зазначає, що несвоєчасно
отримав постанову про відкриття
виконавчого провадження, не мав змоги
виконати рішення у добровільному
порядку , а тому просить скасувати
постанову про накладення арешту на
майно.

Натомість, вважаючи дії державного
виконавця такими, що не порушують права
боржника, колегія виходить з того, що
доводи заявника та апелянта не містять
обґрунтування , оскільки навіть
протягом розгляду його скарги ,
останнім будь - яких дій не вчинено по
сплаті боргу та виконання рішення , а
тому суд розцінює такі дії як
затягування виконання рішення суду та
порушення строків такого виконання , що
є неприпустимим.

Оскільки ухвала постановлена з
дотриманням норм процесуального права,
підстав до її скасування колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 25 червня 2014 року в справі
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий
Судді