Справа № 738/1716/14-ц
№ провадження 2/738/292/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року Менський
районний суд Чернігівської області у
складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.

з участю:

секретаря: Бреус Н.В.

представника первісного позивача,
відповідача за зустрічним позовом:
Кулаги О.В.

первісного відповідача, позивача за
зустрічним позовом: ОСОБА_2

відповідача за зустрічним позовом:
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за первісним позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором та зустрічним
позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання
недійсним кредитного договору та
відшкодування моральної шкоди за
несправедливе нарахування
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення заборгованості за
кредитним договором. Свій позов
мотивує тим, що, що 14.06.2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір б/н, відповідно до
якого відповідач отримав кредит у
розмірі 6500 грн., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідно до умов укладеного
договору, договір складається з заяви
позичальника, Умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою. Банк свої
зобов'язання виконав повністю. У
порушення умов договору відповідач
зобов'язання за договором належним
чином не виконав. Таким чином, у зв'язку
з зазначеними порушеннями зобов'язань
за кредитним договором відповідач
станом на 30.04.2014 року має
заборгованість - 14 465 грн. 76 коп. В
зв'язку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк»
просить стягнути з відповідача
заборгованості за кредитним договором,
а також понесені позивачем витрати при
зверненні до суду з позовною заявою.

В липні 2014 року до суду надійшла
зустрічна позовна заява ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_3
про визнання недійсним кредитного
договору та відшкодування моральної
шкоди за несправедливе нарахування
заборгованості. Свої вимоги ОСОБА_4
мотивує тим, що восени 2009 року вона
погасила повністю заборгованість по
кредитній картці та здала дану
карточку в «Приватбанк», а саме
керівнику Менського відділення ОСОБА_3
Про те що остання не закрила її
картковий кредитний рахунок та
самовільно користувалася її кредиткою
вона дізналася лише наприкінці 2013 року,
коли з банку прийшов лист. Вважає, що в
даному випадку вбачаються протиправні
дії як банку так і ОСОБА_3

Представник первісного позивача та
відповідача за зустрічним позовом в
судовому засіданні первісний позов
підтримала в повному обсязі з підстав
наведених в позовній заяві, також
просила відмовити в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 з огляду на
те, що остання добровільно, відповідно
до умов та правил надання банківський
послуг, з якими вона ознайомилася та
підписала, передала свою кредитну
картку довіреній особі, а саме ОСОБА_3
При цьому саме на власнику картки
лежить обов'язок по погашення
кредитного боргу.

Відповідач за первісним позовом та
позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в
судовому засіданні первісний позов не
визнала, свою зустрічну позовну заяву
підтримала в повному обсязі, та
пояснила, що вона дійсно мала в
користуванні кредитну картку
«ПриватБанку», але в листопаді 2009 року
вона повністю погасивши
заборгованість по ній здала дану
картку в банк. Картку вона передала
керуючій Менського відділення ОСОБА_3
Окрім картки вона їй віддала і пін-код
до неї. В грудні 2013 року їй надійшло
повідомлення з банку про наявність
заборгованості і вона зразу пішла до
ОСОБА_3 При цьому ОСОБА_4 не заперечила
факту, що протягом 2009 - 2013 років на її
мобільний телефон приходила СМС
повідомлення з «Приватбанку», але вона
їх не читала та видаляла з телефону.

Відповідач за зустрічним позовом
ОСОБА_3 вимоги зустрічної позовної
заяви не визнала, та пояснила, що з
ОСОБА_4 вона товаришувала близько 20
років. В 2009 році в неї було скрутне
матеріальне становище, і вона
звернулася за допомогою до останньої.
Оскільки в тої не було коштів вони
домовилися, що ОСОБА_4 надає їй в
користування свою кредитну картку з
лімітом близько 6 000 грн., а вона знімає з
неї кошти, користується ними, але в
подальшому зобов'язувалася погасити
всі заборгованості по кредитці. Вона,
як вони й домовлялася, зняла кошти, і
протягом 2009-2011 років гасила
заборгованості по кредитці. Потім,
майновий стан її погіршився, вона
перестала вносити кошти, внаслідок
чого й виникла заборгованість.
Стосовно даної заборгованості в неї
були розмови з ОСОБА_4 в 2012-2013 роках.
Вона не відмовляється від того, щоб
погасити заборгованість. Зверталася до
представника «ПриватБанку» щодо її
реструктуризації. Також зазначила, що
2009 році, як вказує ОСОБА_4 вона взагалі
не працювала в Менському відділення
банку, так як з 2008 року працювала в
Чернігівському відділенні.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового засідання, суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні,
згідно умов договору про надання
банківських послуг (заява клієнта,
умови і правила надання банківських
послуг), укладеного 14.06.2006 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, банк надав
відповідачу платіжну кредитну картку
для проведення безготівкових операцій
та зняття готівки з сумою кредитного
ліміту 6500 грн., базовою процентною
ставкою за користування кредитними
коштами 36 % річних, зі строком
повернення, що відповідає строку дії
картки, а відповідач повинна була
погашати кредит та проценти за його
користуванням щомісячними платежами
(а.с.15-28).

Відповідно до Умов та правил надання
банківських послуг, які є невід'ємною
частиною договору, відповідач
зобов'язався погашати заборгованість
за кредитним лімітом, по відсотках за
його користування, а також сплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Таким чином, судом вважається
доведеним факт укладення між сторонами
кредитного договору та отримання
відповідачем кредиту у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 526, ст. 527 ЦК України,
зобов'язання взяті сторонами за
договором повинні виконуватися
належним чином, відповідно до умов
договору, а в ст. 530 ЦК України
вказується, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно полягає виконанню у
цей строк (термін). Ст. 525 ЦК України
забороняє односторонню відмову від
зобов'язання або односторонню зміну
його умов.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(належне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
законом або договором, або розірвання
договору, сплата неустойки.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частинами 1 та 4 ст. 61 ЦПК України
встановлені випадки звільнення від
доказування, а саме визнання сторонами
по справі обставин. Також вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення, обов'язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироку у
кримінальній справі відносно ОСОБА_3 не
має, а наявний лише висновок № 1432 від
23.07.2014 року старшого
оперуповноваженого ДС БЕЗ Менського РВ
УМВС України в Чернігівській області
ОСОБА_5 про припинення перевірки.

Як вбачається з оглянутого в судовому
засіданні матеріалу № 1432 від 23.07.2014
року, перевіркою проведеною за заявою
ОСОБА_4 було встановлено, що факт
самовільного використання кредитної
картки громадянкою ОСОБА_3 не знайшов
свого підтвердження.

Рішення прийняте органом внутрішніх
справ ОСОБА_4 не було оскаржено.

Суд критично оцінює доводи ОСОБА_4 про
те, що вона здала свою кредиту картку в
Менське відділення КБ «ПриватБанку», а
ОСОБА_3 всупереч правилам та вимогам
самовільно та протизаконно
користувалася кредитною карткою,
оскільки, на думку суду, вони є
суперечливими і не узгоджуються з
іншими доказами по справі. ОСОБА_4 суду
не надано жодного доказу, що вона
зверталася з заявою до банку про
закриття кредитного карткового
рахунку.

Отже, в судовому засіданні не було
встановлено факту самовільного,
неправомірного користування кредитною
карткою зі сторони ОСОБА_3, навпаки,
згідно досліджених доказів судом
встановлений факт добровільної
передачі кредитної картки зі сторони
ОСОБА_4 ОСОБА_3, як довіреній особі, що
узгоджується з Умовами і правилами
надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Умов і правила
надання банківських послуг клієнт може
надати доступ до картрахунку Довіреним
особам. Згідно пункту 3.7 використання
платіжних карток Клієнтом та його
довіреною особою здійснюється
відповідно до умов договору.

Пунктом 8.1 Умов і правила надання
банківських послуг передбачено, що
власник картки несе відповідальність
за операції, що здійснюються з карткою,
в тому числі його довіреною особою.

В порушення вимог Закону та Договору
ОСОБА_4 в односторонньому порядку
відмовилася від виконання договірних
зобов'язань внаслідок чого по її
кредитному картковому рахунку виникла
заборгованість в сумі 14 465 грн. 76 коп.
(а.с. 8-14).

Із доданих до позовної заяви
розрахунків заборгованості слідує, що
заборгованість за кредитним договором
розрахована обґрунтовано, відповідно
до вимог кредитного договору.

Судом також встановлено, що позивач при
зверненні до суду сплатив судовий збір
у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
підлягає стягненню на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що первісний позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
кредитним договором підлягаю
задоволення, а в задоволенні
зустрічного позову ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_3
про визнання недійсним кредитного
договору та відшкодування моральної
шкоди за несправедливе нарахування
заборгованості слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 3, 10, 60, 79, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» 14 465
(чотирнадцять тисяч чотириста
шістдесят п'ять) грн.. 76 коп.
заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. сплаченого
судового збору.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_4 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк», ОСОБА_3 про визнання
недійсним кредитного договору та
відшкодування моральної шкоди за
несправедливе нарахування
заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернігівської
області через Менський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з моменту його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутніми у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з моменту
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий:
О.А. Савченко

Суддя
О. А. Савченко