№2-791/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року Солом"янський
районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

при секретарі - Загородній І.С., Глушко
В.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1, 3-я особа Приватне
акціонерне товариство «Люмен» про
стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк» 03.07.2013 р.
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача ОСОБА_1
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 504527,41 доларів США, відсотків
за користування кредитом за період з
05.09.2008 р. по 30.11.2012 р. у сумі 2459,53 доларів
США, заборгованість по підвищеним
відсоткам за користування кредитом,
нарахована за період з 30.09.2009 р. по 14.05.2013
р. в розмірі 47555,01 доларів США, а всього
заборгованості в сумі 554541,98 доларів
США, посилаючись на те, що 05.09.2008 р. між
ВАТ «Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк» та ЗАТ
«Люмен», правонаступником якого є ПрАТ
«Люмен» укладено кредитний договір №
181/08.

Пунктом 1.1 кредитного договору, в
редакції додаткової угоди № 6 від 31.05.2010
р. до кредитного договору зазначено, що
банк надає позичальнику, а позичальник
зобов»язується прийняти та належним
чином використовувати і повернути
банку кредит

у формі кредитної лінії в сумі
ліміту кредитної лінії, що дорівнює 700000
доларів США.

Пунктом 1.2.2 додаткової угоди № 13 від
31.05.2012 р. договору визначено строк
користування кредитом по 30.11.2012 р.

Відповідно до п.1.3.1, 1.3.2 кредитного
договору базова кредитна ставка
становить 3 mnth Libor плюс 9,7 % в доларах США
та 3 mnth Libor плюс 18,7% за кредитом в
доларах США у випадку користування
кредитними коштами понад встановлений
кредитним договором строк.

Протягом строку дії кредитного
договору, сторонами було укладено
низку додаткових угод.

Позичальник, користуючись грошовими
коштами в межах кредитної лінії, свої
зобов»язання за кредитним договором
належним чином не виконував, порушив
строки сплати процентів за
користування кредитом та повернення
кредиту.

Між ПАТ «Універсал Банк», 05.09.2008 р. та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки №
SU-4181/08.

Умовами договору поруки, а саме п.1.3
передбачено, що поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов»язаннями
останнього за основним договором,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, комісій,
винагороди, відшкодування збитків,
сплату пені та інших штрафних санкцій
передбачених умовами основного
договору.

Відповідно до п.1.4 договору поруки, у
разі невиконання зобов»язань за
кредитним договором поручитель та
позичальник відповідають перед
позивачем як солідарні боржники.

28.05.2013 р. ПАТ «Універсал Банк» до
Святошинського районного суду м.Києва
подано позовну заяву про стягнення
заборгованості з відповідача по
кредитному договору № 181/08 від 05.09.08 р.
Банк 01.07.2013 р. отримав ухвалу
Святошинського районного суду м.Києва
про повернення позовної заяви,
оскільки місце проживання відповідача
не відноситься до Святошинського
району м.Києва.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав наведених в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував та пояснив, що порука
встановлена за договором поруки №
SU-4181/08 від 05.09.2008 р. була припинена
внаслідок збільшення відповідальності
поручителя без його згоди.

Пунктом п.2.1 договору поруки
встановлено, що кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується
відповідальність поручителя.
Сторонами було обрано такий спосіб
погодження змін, внесених до
Кредитного договору, як укладення
додаткових угод.

Пунктом 1.3.2 Додаткової угоди до
кредитного договору № 6 від 31.05.2010 р.
позивачем (кредитором) та боржником
було погоджено відсоткову ставку за
користування кредитними коштами в
розмірі 3 mnth Libor плюс 9,7 % річних за
кредитом в доларах США, починаючи з
30.04.2010 р. по 30.05.2010 р. та підвищену
відсоткову ставку в розмірі 3 mnth Libor
плюс 18,7% за кредитом в доларах США,
починаючи з 31.05.2010 р.

Сторонами кредитного договору в п.5.14
зазначеної додаткової угоди № 6 було
також передбачено додаткову
відповідальність за невиконання п.4.8
договору: банк має право збільшити
розмір процентної ставки на 2 %.

31.05.2010 р. було укладено додаткову угоду
№ 2 до договору поруки від 05.09.2008 р., якою
не було встановлено відповідальність
поручителя за невиконання п.4.8
додаткової угоди до кредитного
договору № 6.

Додатковою угодою № 9 від 30.11.2010 р. до
кредитного договору, пункт 5.14
договору викладено в новій редакції та
зазначено, що у випадку порушення
позичальником п.4.5.8 та 4.8 договору
процентна ставка за користування
кредитом автоматично збільшується на 2
%.

Відсутність підвищеної
відповідальності в умові додаткової
угоди до договору поруки свідчить про
те, що відповідачем не було дано на це
згоду.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється у разі зміни зобов»язання
без згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Позивачем протягом шести місяців від
дати настання строку виконання
основного зобов'язання не було
надіслано на адресу відповідача вимоги
згідно порядку, передбаченого
Договором поруки, на підставі ч.4 ст. 559
Цивільного кодексу України порука була
автоматично припинена. З позовом до
Солом»янського районного суду міста
Києва банк звернувся лише на початку
серпня 2013 року. Таким чином, позов було
подано банком із пропуском
шестимісячного строку (після 30.05.2013
року).

Представник 3-ї особи Приватного
акціонерного товариства «Люмен» в
судовому засіданні пояснив, що згідно
п.5 додаткової угоди № 9 від 30.11.2010 р.
внесено зміни до кредитного договору,
пункт 5.14 викладено в новій редакції зі
встановленням відповідальності за
невиконання нового обов»язку
позичальником. В випадку порушення
позичальником п.4.5.8 та 4.8 кредитного
договору, процентна ставка автоматично
збільшується на 2% річних, в порядку
нарахування та сплати процентів за
користування кредитними коштами. З
огляду на явно дискримінаційний
характер положення п.4.5.8 кредитного
договору, ПрАТ «Люмен», протягом усього
часу дії кредитного договору
використовувала банківський рахунок,
відкритий в іншій фінансовій установі.
Зміни до кредитного договору,
визначені додатковою угодою № 9,
свідчать про збільшення обсягу
відповідальності поручителя.

Згідно рішення Господарського суду
Київської області від 12.08.2013 р. позовні
вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ПрАТ
«Люмен» про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 181/08 від 05.09.2008
р. задоволено в повному обсязі.
Постановою державного виконавця
накладено арешт на майно та кошти на
рахунках підприємства.

Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідача, представника 3-ї особи,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відповідно ст. 1046 ЦК України «за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості». Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 05.09.2008 р. між ВАТ
«Універсал Банк», правонаступником
якого є ПАТ «Універсал Банк» та ЗАТ
«Люмен», правонаступником якого є ПрАТ
«Люмен» укладено кредитний договір №
181/08.

Пунктом 1.1 кредитного договору, в
редакції додаткової угоди № 6 від 31.05.2010
р. до кредитного договору зазначено, що
банк надає позичальнику, а позичальник
зобов»язується прийняти та належним
чином використовувати і повернути
банку кредит у формі кредитної лінії в
сумі ліміту кредитної лінії, що
дорівнює 700000 доларів США.

Пунктом 1.2.2 додаткової угоди № 13 від
31.05.2012 р. договору визначено строк
користування кредитом по 30.11.2012 р.

Відповідно до п.1.3.1, 1.3.2 кредитного
договору базова кредитна ставка
становить 3 mnth Libor плюс 9,7 % в доларах США
та 3 mnth Libor плюс 18,7% за кредитом в
доларах США у випадку користування
кредитними коштами понад встановлений
кредитним договором строк.

Протягом строку дії кредитного
договору, сторонами було укладено
додаткові угоди.

Пунктом 1.3.2 Додаткової угоди до
кредитного договору № 6 від 31.05.2010 р.
позивачем (кредитором) та боржником
було погоджено відсоткову ставку за
користування кредитними коштами в
розмірі 3 mnth Libor плюс 9,7 % річних за
кредитом в доларах США, починаючи з
30.04.2010 р. по 30.05.2010 р. та підвищену
відсоткову ставку в розмірі 3 mnth Libor
плюс 18,7% за кредитом в доларах США,
починаючи з 31.05.2010 р.

Пунктом 5.14 зазначеної додаткової угоди
№ 6 було також передбачено, що у
випадку невиконання п.4.8 договору банк
має право збільшити розмір процентної
ставки на 2 %.

Додатковою угодою № 9 від 30.11.2010 р. до
кредитного договору сторони погодили
внести зміни до кредитного договору,
пункт 4.5 договору виклали в новій
редакції. Відповідно до п.4.5.8
позичальник зобов»язався починаючи з
01.02.2011 р. проводити всі операції,
пов»язані з купівлею валюти та
здійснювати платежі у будь-якій валюті
через рахунки, відкриті у ПАТ
«Універсал Банк».

Також додатковою угодою № 9 від 30.11.2010 р.
внесені зміни до кредитного договору,
шляхом викладення п.5.14 договору в новій
редакції та передбачили, що у випадку
порушення позичальником пунктів 4.5.8 та
4.8 цього договору процентна ставка (як
звичайна процентна ставка, так і
підвищена процентна ставка) за
користування кредитом, зазначена у
пунктах 1.3.1 та 1.3.2 договору автоматично
збільшується на 2 проценти річних, в
порядку нарахування та сплати
процентів за користування кредитними
коштами за цим договором згідно п.1.3
договору. При цьому, обмеження щодо
розміру процентної ставки,
передбаченої пунктами 1.3.1 та 1.3.2 в цьому
випадку не застосовується.

Позичальник, користуючись грошовими
коштами в межах кредитної лінії, свої
зобов»язання за кредитним договором
належним чином не виконував, порушив
строки сплати процентів за
користування кредитом та повернення
кредиту.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 12.08.2013 р. позовні
вимоги ПАТ «Універсал Банк» до ПрАТ
«Люмен» про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 181/08 від 05.09.2008
р. задоволено в повному обсязі.
Стягнуто 504527,41 доларів США
заборгованості по кредиту, 2459,53 доларів
США відсотків за користування
кредитом, 47555,01 доларів США
заборгованість по підвищеним
відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов"язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і боржник
, включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки, відшкодування
збитків, якщо інше не встановлено
договором поруки.

Між ПАТ «Універсал Банк», 05.09.2008 р. та
ОСОБА_1 було укладено договір поруки №
SU-4181/08.

Пунктом 1.1 договору поруки передбачено,
що поручитель зобов»язується перед
кредитором відповідати за невиконання
ЗАТ «Люмен» усіх його зобов»язань
перед кредитором, що виникли з
кредитного договору № 181/08 від 05.09.2008 р.,
укладеного між кредитором та
боржником, в повному обсязі як існуючих
в теперішній час, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому.

Умовами договору поруки, а саме п.1.3
передбачено, що поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов»язаннями
останнього за основним договором,
включаючи сплату основного боргу,
процентів, неустойки комісій,
винагороди, відшкодування збитків,
сплату пені та інших штрафних санкцій
передбачених умовами основного
договору.

Пунктом п.2.1 договору поруки
встановлено, що кредитор не вправі без
згоди поручителя змінювати умови
основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується
відповідальність поручителя.

Під «згодою поручителя» сторони
розуміють візування поручителем змін
до основного договору (шляхом
проставляння підпису уповноваженої
особи та печатки поручителя, якщо
останній є юридичною особою) та/або
отримання його письмової згоди з
такими змінами та або шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями
та/або укладення поручителем
додаткової угоди до цього договору
щодо внесення відповідних змін.

Сторонами було обрано такий спосіб
погодження змін, внесених до
Кредитного договору, як укладення
додаткових угод.

09.11.2009 р. було укладено додаткову угоду
до договору поруки, якою п.1.1 договору
викладено в наступній редакції:
поручитель зобов»язується перед
кредитором відповідати за невиконання
ЗАТ «Люмен» всіх його зобов»язань, що
виникли з кредитного договору № 181/08
від 05.09.2008 р., додаткової угоди № 1 від
05.09.2008 р., додаткової угоди № 2 від 29.07.2009
р., додаткової угоди № 3 від 27.08.2009 р.,
додаткової угоди № 4 від 06.10.2009 р.,
додаткової угоди № 5 від 09.11.2009 р. та
усіх додаткових угод до нього, що
будуть укладені в майбутньому. Інші
умови договору залишені без змін.

Додатковою угодою № 2 від 31.05.2010 р. до
договору поруки сторони погодили
внести зміни до договору шляхом
викладення п.1.2 договору в новій
редакції. Визначено термін повного
виконання зобов»язань боржника - не
пізніше 31 серпня 2010 р.

Додатковою угодою № 3 від 31.08.2010 р. до
договору поруки визначено термін
повного виконання зобов»язання
боржника - не пізніше 15 жовтня 2010 р.

Додатковою угодою № 4 від 15.10.2010 р. до
договору поруки визначено термін
повного виконання зобов»язання
боржника - не пізніше 30 листопада 2010 р.

Додатковою угодою № 5 від 30.11.2010 р. до
договору поруки визначено термін
повного виконання зобов»язання
боржника - не пізніше 30 листопада 2012 р.

Відповідно до п.2.1 договору поруки
кредитор не вправі без згоди
поручителя змінювати умови основного
договору з боржником, внаслідок чого
збільшується відповідальність
поручителя.

Як встановлено в судовому засіданні до
договору поруки не вносились зміни,
щодо збільшення відповідальності
поручителя, а саме про
відповідальність поручителя у випадку
порушення позичальником пунктів 4.5.8 та
4.8 цього кредитного договору, внаслідок
порушення яких процентна ставка (як
звичайна процентна ставка, так і
підвищена процентна ставка) за
користування кредитом, зазначена у
пунктах 1.3.1 та 1.3.2 договору автоматично
збільшується на 2 проценти річних, в
порядку нарахування та сплати
процентів за користування кредитними
коштами за цим договором згідно п.1.3
договору.

Також позивачем не надано доказів, що
поручитель дав згоду на збільшення
його відповідальності.

Позивач застосував п. 5.14 кредитного
договору та збільшив при розрахунках
розмір підвищеного відсотка на 2 %, що
підтверджується розрахунком
заборгованості.

Позивачем було збільшено обсяг
відповідальності відповідача
(поручителя) без його згоди, чим
порушино п. 2.1. договору поруки та є
підставою припинення поруки
відповідно до ч.1 ст.559 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов»язання, а
також у разі зміни зобов»язання без
згоди поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг відповідальності.

Судовою палатою у цивільних справах
Верховного суду України було прийнято
постанову від 20 лютого 2013 року у справі
№ 6-172цс12, в якій було зазначено, що до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов»язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов»язання виникає в разі:
підвищення розміру процентів;
відстрочення виконання, що призводить
до збільшення періоду, за який
нараховуються проценти за
користування чужими грошовими коштами,
установлення (збільшення розміру)
неустойки, встановлення нових умов
щодо порядку змін процентної ставки в
бік збільшення.

Відповідна постанова була використана
при підготовці правового висновку
Верховним Судом України й знайшла своє
відображення розділі «Спори щодо
забезпечення виконання зобов»язань»
Висновків Верховного Суду України,
викладених у постановах, ухвалених за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п.1 ч.1 ст.355 Цивільного
процесуального кодексу України, за
перше півріччя 2013 року.

В силу ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання не пред»явить вимог до
поручителя.

Відповідно до кредитного договору від
05.09.2008 р. строк виконання позичальником
зобов»язань настав 30.11.2012 р.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів, що виникають з
кредитних правовідносин» якщо
кредитним договором не визначено інші
умови виконання основного
зобов»язання, то у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов»язань за цим договором строк
пред»явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватись з
моменту настання строку погашення
зобов»язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов»язання у повному
обсязі або у зв»язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Пред»явленням вимоги до
поручителя є як направлення/вручення
йому вимоги про погашення боргу
(залежно від умов договору), так і
пред»явлення до нього позову. При цьому
в разі пред»явлення вимоги до
поручителя кредитор може звернутися до
суду протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов»язання.

Позивач не надав суду належних доказів
про звернення до поручителя з вимогою
до закінчення шестимісячного строку,
тобто до 30.05.2013 р. Ухвалою
Святошинського районного суду м.Києва
від 10.06.2013 р. повернуто позивачу ПАТ
«Універсал Банк» його позовну заяву до
ОСОБА_1, 3-я особа ПАТ «Люмен» про
стягнення заборгованості на підставі
ч.3 п.4 ст121 ЦПК України. Позивачем не
надано доказів, що позовна заява
подавалась до 30.05.2013 р.

За таких обставин у відповідності до
ч.1, 4 ст.559 ЦК України порука відповідача
ОСОБА_1 за зобов»язаннями ПАТ «Люмен»
по кредитному договору № 181/08 від 05.09.2008
припинилась і позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212 - 215, 223, 294
ЦПК України, ст.ст. 1046-1050, 1054, 512-516, 526, 530,
536, 549, 611, 614, 615, 553-554, 559, 598 ЦК України,
Постановою Верховного Суду України від
20.02.2013 р. у справі № 6-172цс12, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Універсал
Банк» до ОСОБА_1, 3-я особа Приватне
акціонерне товариство «Люмен» про
стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом

СУДДЯ: Кушнір С.І.