Справа №443/2253/13-ц
Провадження № 2/443/36/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2014 року Жидачівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Цюмрака
М.Д.,

при секретарі Шальвіра
І.І.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Жидачеві цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третіх
осіб: на стороні відповідача -
Підністрянської сільської ради та на
стороні позивачки - ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та стягнення матеріальної
шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3
та третіх осіб: на стороні відповідача -
Підністрянської сільської ради та на
стороні позивачки - ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та стягнення матеріальної
шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що
19липня 1990 року на підставі клопотання
виконкому Піддністрянської сілької
ради рішенням Жидачівської районної
ради їй було виділено земельну ділянку
в с.Рудківці Жидачівського району
Львівської області для будівництва
житлового будинку та видано
будівельний паспорт на забудову
земельної ділянки площею 1100 кв.м..
Відповідно до вищезазначеного рішення
позивачці було видано проект забудови
земельної ділянки, на якій вона
побудувала власний будинок, в якому в
даний час проживає.

Позивачка приватизувала земельну
ділянку, на якій знаходиться її
будинковолодіння , про що свідчить
Державний акт. На підставі державного
акту про право власності серії ІІ-ЛВ №
049428 позивачці на підставі рішення VI
сесії II-го Демократичного скликання
Піддністрянської сільської ради від
16.06.1995 року передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0.7090
га у межах згідно з планом.

Відповідач ОСОБА_3 проживає неподалік
позивачки, але не являється суміжним
землекористувачем, тобто його земельна
ділянка не межує з земельною ділянкою
позивачки.

Під час приватизації своєї земельної
ділянки позивачка не повністю її
приватизувала, а залишила частину
земельної ділянки шириною 2 м у своєму
користуванні неприватизованою.
Оскільки вона перебуває в
добросусідських відносинах з ОСОБА_5,
тому вирішила щоб ОСОБА_4 могла пройти
чи проїхати підводою до свого городу
через її неприватизовану земельну
ділянку.

Однак відповідач ОСОБА_3 самовільно,
без належних, законних підстав, знищив
позивачки стовпці в огорожі та саму
огорожу, поставив свій паркан та браму,
відгородивши шириною 2 м землі, яка
знаходиться в користуванні
позивачки,тому позивачка просить суд
постановити рішення, яким зобов"язати
відповідача ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні належною їй земельною
ділянкою, шляхом демонтажу огорожі та
брами та стягнути з відповідача
понесені нею витрати на юрдопомогу,
судовий збір та нанесену матеріальну
шкоду знищенням її огорожі у виді
металевої сітки та стовпців.

В судовому засіданні представники
позивачки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позовні
вимоги підтримали і пояснили, зокрема
ОСОБА_6 пояснив, що згідно рішення №259
від 19.07.1990 року виконкому Жидачівської
районної ради народних депутатів
надано дозвіл на будівництво
індивідуального житлового будинку та
видачу будівельного паспорта на
забудову земельної ділянки його матері
ОСОБА_8 на підставі клопотання
виконкому Піддністрянської сільської
ради народних депутатів від 08.06.1990 р.
№42. На виділеній матері земельній
ділянці вона побудувала житловий
будинок з господарськими будівлями
згідно отриманого плану забудови
земельної ділянки. Мати дану земельну
ділянку приватизувала, але не повністю.
Якщо ширина земельної ділянки
становить в одному кінці 19 м 28 см., а в
другому кінці - 20 м, то мати вздовж попри
межу залишила земельну ділянку шириною
2 м не приватизованою, але залишила у
своєму користуванні, а решту зеиельної
ділянки приватизувала , про що має
Державний акт на право приватної
власності на землю, тобто ширина
земельної ділянки становить з одного
боку 22 м, а з другого 21 м 28 см.

Неприватизованою частиною земельної
ділянки мати дозволила сусідці
проїжджати підводою (вивезти перегній,
картоплю на її город чипривезти з
городу додому), однак ця частина
земельної ділянки у матері ніким не
вилучалася.

Відповідач ОСОБА_3 самовільно
відгородив частину материної
земельної ділянки шириною 2 м, яку мати
не приватизувала, поставив свій
штахетник та браму і вважає, що це заїзд
до його присадибної земельної ділянки.

Представник позивача просить усунути
перешкоди у користуванні земельною
ділянкою, яку самовільно захватив
відповідач і якому в цьому допомагає
сільський голова Мандрик П.І., а також
стягнути з відповідача завдану
матеріальну шкоду, витрати за надання
йому юридичної допомоги та за сплату
судових витрат.

Відповідач ОСОБА_3 проти заявленого
позову заперечив і суду пояснив, що
позивачка не має права на земельну
ділянку, яку він відгородив, оскільки
її не приватизувала, а значить вона їй
не належить.

Представник третьої особи -
Піддністрянської сільської ради
Мандрик Петро Іванович з позовом не
згідний і суду пояснив, що ОСОБА_10
приватизувала земельну ділянку, на
якій знаходиться її будинковолодіння.
Згідно Державного акту про право
приватної власності на землю серії ІІ
ЛВ №043428, виданого ОСОБА_10 на підставі
рішення VI сесії ІІ демократичного
скликання Піддністрянської сільської
ради від 16 червня 1995 року їй передано у
приватну власність земельну ділянку в
с.Рудківці площею 0.7090 га в межах згідно
з планом забудови, тобто вона
приватизувала не всю земельну ділянку.
Земельну ділянку шириною 2 м вона не
приватизувала, а значить ця частина
земельної ділянки їй не належить, тому
ОСОБА_3 ніякого порушення не допустив.

Мандрик П.І. суду пояснив, що земельна
ділянка шириною 2м у ОСОБА_11 не
вилучалася з її користування. Він
просить в задоволенні позову
ОСОБА_10відмовити.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_4
в судове засідання зе з"явилася, однак
направила до суду заяву, в якій вказала,
що з"явитися в судове засідання не може
так як перебуває за межами області,
однак з рішенням суду, яке буде
прийняте, вона погоджується.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків,дослідивши письмові докази,
дав їм оцінку і вважає, що позов
підлягає до часткового задоволення,
виходячи з таких міркувань.

З пояснення свідка ОСОБА_12 вбачається,
що він проживає у с.Рудківці
Жидачівського району і з малечку
пам"ятає, що на тому місці, яке
відгородив ОСОБА_3, колись була дорога,
а чому та дорога перейшла до
присадибної земельної ділянки ОСОБА_10
свідкові невідомо. Питання про заїзд до
присадиби ОСОБА_3 вирішувалося на сесії
сільської ради, на якій депутати
вивчали Державний акт про правл
приватної власності на землю, виданий
позивачці і де вказано, що вона
приватизувала земельну ділянку
шириною 20 м, а коли комісія на місці
заміряла ширину земельної ділянки то
виявилося, що її ширина 22 м, тобто
земельна ділянка шириною 2 м не
приватизована ОСОБА_10, а тому не має на
неї права і там можна зробити заїзд
ОСОБА_3 до його присадиби.

Свідок пояснив, що 30.07.2013 року ХVI сесія VI
скликання Піддністрянської сільської
ради прийняла рішення №235 по заяві
ОСОБА_3 про виділення йому підЇзної
дороги до його присадибної ділянки,
яким зобов"язала землевпорядчика
ОСОБА_13 виїхати з комісією і відбити
під"їзну дорогу до присадибної ділянки
ОСОБА_3, зафіксувавши акт з погодженням
сусідів ОСОБА_14 та ОСОБА_11, однак ця
робота не зроблена. Під час прийняття
такого рішення на засіданні сесії був
присутній юрист зДержкомзему ОСОБА_15

Аналогічні пояснення суду дав свідок
ОСОБА_16.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він
працює юрисконсультом в
держземагенстві у Жидачівському
районі і його в серпні 2013 року на
письмове звернення Піддністрянської
сільської ради його було направлено
туди для вирішення земельного спору.
Свідок вивчив Державний акт, а також
встановив фактичні розміри земельної
ділянки, які були співставлені з
Державним актом ОСОБА_10 та було
складено абрис земельної ділянки.
ОСОБА_3 не представив Державний акт на
землю, оскільки земельну ділянку не
приватизував.

Свідок пояснив, що тоді в сільській
раді стояло питання про влаштування
заїзду до присадиби ОСОБА_3,але це
питання не вирішує сільска рада,
оскільки найперше що необхідно
зробити, то внести зміни в детальний
план села. Свідок тоді порекомендував
щоб для вирішення даного земельного
спору звернутися до суду.

Будучи допитаною в судовому засіданні
в якості свідка ОСОБА_17 - головний
архітектор району, суду пояснила, що
заїзд можна влаштувати тільки
відповідно до плану містобудування, а
якщо в генплані села такий не
передбачений, то сільська рада має
право внести зміни в генплан, які
повинні бути затверджені. Сільська
рада жодних змін щодо влаштування
заїзду не вносила. Крім того, пояснила
свідок, що сільська рада не приймала
рішення про вилучення у ОСОБА_10
земельну ділянку шириною 2м з її
присадибної земельної ділянки.

Свідок пояснила, що з викопіювання з
опорного плану с Рудківці зазначено
проїзд від вулиці до городів, тобто до
присадибної земельної ділянки, яка в
даний час належить ОСОБА_3, але в
проекті забудови земельної ділянки
ОСОБА_2, підписаної районним
архітектором Салій у 1990 році вже
проїзду немає, оскільки він ввійшов у
план земельної ділянки ОСОБА_2 для
забудови і з 1990 року ніхто не ставив
питання про проїзд, тобто пройшло 24
роки як виділеною на законних
підставах земельною ділянкою
користується позивачка ОСОБА_2.

Отже, із пояснень сторін, свідків,
дослідженихв судовому засіданні
письмових доказів можна зробити
висновок, що на підставі державного
акту про право приватної власності на
землю серії ІІ-ЛВ №049428 ОСОБА_2 на
підставі рішення VI сесії ІІ
демократичного скликання
піддністрянської сільської ради від
16.06.1995 року передано у приватну
власність земельну ділянку площею 0.7090
га у межах згідно з планом. При цьому
позивачка скористалася правом на
приватизацію частини належної їй на
праві користування земельної ділянки,
а частину земельної ділянки шириною 2м
і довжиною 50 м вона залишила у своєму
користуванні, оскільки це не
суперечить чинному законодавству.

Відповідач ОСОБА_3, який проживає
неподалік позивачки і земельна ділянка
якого не межує з земельною ділянкою
позивачки, користуючись підтримкою
сільського голови, вирішив захопити
неприватизовану позивачкою частину
земельної ділянки розміром 2м на 50м для
облаштування заїзду до своєї
присадиби. Судом встановлено, що заїзд
до присадиби ОСОБА_3 знаходиться із
сусідньої вулиці, яким він
користується все своє життя.

Суд встановив, що неприватизована
частина земельної ділянки шириною 2м
служила заїздом до будинковолодіння
позивачки і в 2000 році, тобто
чотирнадцять років тому вона там
встановила свою металеву браму.

У 2013 році відповідач звернувся з усною
заявою до сільскої ради про виділення
йому під"їзної дороги до його
присадибної земельної ділянки і для
розгляду його питання була створена
комісія у складі сільського голови
Мандрика П.І., землевпорядника
Парадовської З.В., депутатів
Піддністрянської сільської ради
Пундор С.А., Пашко М.І., представника
Держземагенства у Жидачівському
районі ОСОБА_15, яка склала акт,
відповідно до якого 05.08.2013 року
комісією встановлено, що у відповідача
ОСОБА_3 відсутній державний акт на
право приватної власності на земельну
ділянку, який би встановлював розміри
належної йому земельної ділянки.
Комісія на місці провела відповідні
фактичні заміри спірних земельних
ділянок та виявила розбіжності у
розмірах земельної ділянки позивачки
ОСОБА_2, зокрема встановлено, що
відповідно до державного акту про
право приватної власності на землю
серії ІІ-ЛВ №049428, виданого на підставі
рішення VI сесії ІІ демократичного
скликання від 16.06.1995 р. ширина земельної
ділянки, яку приватизувала ОСОБА_10
складає 20 м, фактично розмір земельної
ділянки, що перебуває у її користуванні
складає 22 м 30 см..

Відповідно до проекту забудови
земельної ділянки, виданого на
підставі клопотання виконавчого
комітету Піддністрянської сільської
ради від 08.06.1990 р. №42 та рішення
Жидачівської районної ради народних
депутатів №259, ширина належної
позивачці земельної ділянки становить
22м, заїзд до господарства відповідача
ОСОБА_3 на тому місці, яке він
самовільно захватив- не пердабечно.

Згідно показів сільського голови
Мандрика П.І., які він надав суду,
Піддністрянською сільською радою
питання про вилучення частини
земельної ділянки у позивачки, як
землекористувача, не вирішувалося, а
також не вирішувалося питання про
організацію заїзду до господарства
відповідача ОСОБА_3через земельну
ділянку, якою на законних підставах
користується позивачка.

Суд вважає, що при таких обставинах
позов підлягає до задоволення крім
стягнення матеріальної шкоди, яка в
судовому засіданні нічим не доведена.
Представник позивачки долучив до
матеріалів справи товарний чек на 416
грн., однак в ньому не вказано хто
купував товар, коли, де і який саме
товар, тому суд вважає такий докаж
неналежним і не бере його до уваги.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.84, 88, 213-215 ЦПК України, ст.ст.152, 158 ЗК
України, ст.1166 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та третіх осіб:
на стороні відповідача -
Підністрянської сільської ради та на
стороні позивачки - ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою та стягнення матеріальної
шкоди задоволити частково.

Зобов"язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
мешканця с.Рудківці Жидачівського
району Львівської області усунути
перешкоди у користуванні ОСОБА_2
належною їй земельною ділянкою, яка
знаходиться в с.Рудківці біля її
житлового будинку, шляхом знесення
самовільно встановленої ним огорожі із
дерев"яного штахетника та металевої
сітки, а також металевих воріт.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2
витрати за надання їй юридичної
допомоги в сумі 700 грн., а також судові
витрати в сумі 230.70 грн., а всього 930.70
грн./дев"ятсот тридцять грн.70 коп./.

В решта задоволенні позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів шляхом подачі
апеляції через Жидачівський районний
суд.

Головуючий - суддя
підпис.

Суддя Жидачівського районного
суду М.Д.Цюмрак.

ПРИМІТКА: оригінал рішення
знаходиться в суді в матеріалах справи
№443/2253/13-ц.