УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" серпня 2014 р. Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Якуша Н.В.

при секретарі - Пічугіній А.Г.

за участі:

заявника - ОСОБА_1

зацікавленої особи - Голуб В.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні у залі суду у місті Харкові
цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 за
участю заінтересованих осіб - відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Савенкова
Станіслава Михайловича на рішення
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, про зобов'язання вчинити певні
дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на
рішення державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, в якій
просив зобов'язати Київський відділ
державної виконавчої служби ХМУЮ
винести постанову про відкриття
виконавчого провадження по
виконавчому листу №640/1442/13-ц від 07.11.2013
року.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 07.11.2013
року Київським районним судом м.
Харкова йому було видано виконавчий
лист №640/1442/13-ц щодо стягнення з ОСОБА_4
на його корить грошові кошти в сумі 5467,52
грн.

05.12.2014 року ним, як стягувачем було
подано до Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції заяву про
примусове стягнення боргу за
виконавчим документом.

06.12.2014 року державним виконавцем
Савенковим С.М. було винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки у виконавчому
листі відсутній ідентифікаційний код
боржника.

Зазначав, що 22.07.2014 року він отримав на
руки постанову Київського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції від 06.12.2013 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження.

Проте, вказуючи на те, що відсутність у
виконавчому листі ідентифікаційного
номеру боржника не може бути підставою
для відмови у відкритті провадження,
просив суд задовольнити вимоги його
скарги на незаконні дії державного
виконавця Київського ВДВС ХМУЮ.

В судове засідання заявник ОСОБА_1
з'явився свої вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні зацікавлена особа
- державний виконавець Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Голуб В.В. просив суд винести
рішення на свій розсуд, зазначив, що
державний виконавець Савенков С.М. при
винесенні оскаржуваної постанови
керувався вимогами ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали скарги, оцінивши
докази в їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003р.
«Про практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження» при розгляді
справ за скаргами на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та за
зверненнями учасників виконавчого
провадження суди мають керуватися
положеннями ст. 55 Конституції України,
ст. 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини.

Як встановлено в судовому засіданні та
вбачається з матеріалів справи
Київським районним судом м. Харкова 19
вересня 2013 року було винесено рішення
по справі №640/1442/13-ц про стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти
в розмірі 5467 грн. 52 коп.

Як вбачається з тексу постанови про
відмову у відкриті виконавчого
провадження від 06.12.2013 року, 05 грудня 2013
року ОСОБА_1 було подано до Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції заяву про відкриття
виконавчого провадження про примусове
стягнення боргу за судовим рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, 06
грудня 2014 року державним виконавцем
Савенковим С.М. було винесено постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження, оскільки в виконавчому
листі відсутній ідентифікаційний код
боржника. (а.с.4).

22 липня 2014 року заявник отримав
вищезазначену постанову та 01 серпня 2014
року звернувся зі скаргою до суду, який
виносив рішення по справі.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» підлягають
виконанню державною виконавчою
службою виконавчі листи, що видаються
судами.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вжити
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження"
(далі - Закон) зі змінами від 04 липня 2012
року, які набули чинності з 08 серпня 2012
року, у виконавчому документі
зазначаються повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків) або
номер і серія паспорта стягувача та
боржника для фізичних осіб - громадян
України, які через свої релігійні або
інші переконання відмовилися від
прийняття ідентифікаційного номера,
офіційно повідомили про це відповідні
органи державної влади та мають
відмітку в паспорті громадянина
України, а також інші дані, якщо вони
відомі суду чи іншому органу, що видав
виконавчий документ, які ідентифікують
стягувача та боржника чи можуть
сприяти примусовому виконанню,
зокрема, дата народження боржника та
його місце роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, в
виконавчому листі №640/1442/13-ц відсутній
ідентифікаційний код боржника. (а.с.5).

Проте, відповідно до ч.2 ст. 32
Конституції України і ч. 1 ст. 302 ЦК
України, не допускається збирання,
зберігання та поширення
конфіденційної інформації про особу
без її згоди, крім випадків, визначених
законом.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 20 січня 2012 року №
2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого
збирання, зберігання, використання та
поширення конфіденційної інформації
про особу без її згоди державою,
органами місцевого самоврядування,
юридичними або фізичними особами є
втручанням в її особисте та сімейне
життя, таке втручання допускається
винятково у випадках, визначених
законом, і лише в інтересах
національної безпеки, економічного
добробуту та прав людини.

Отже, стягувач обмежений у праві
самостійно отримати конфіденційну
інформацію відносно боржника, а
отримання такої інформації судом після
завершення розгляду справи та видачі
виконавчого листа законом не
передбачено.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець при
здійсненні виконавчого провадження
має право з метою захистів інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки, та іншу інформацію, у тому
числі й конфіденційну.

Враховуючи викладене та доводи,
наведені в скарзі, суд вважає, що у разі
не зазначення індивідуального
ідентифікаційного номера
(реєстраційного номера облікової
картки платника податків) у рішенні
суду, виконавчому документі, згідно з п.
3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець може
самостійно звернутися до відповідного
державного органу державної
податкової служби із запитом про
витребування довідки про
індивідуальний ідентифікаційний номер
(реєстраційний номер облікової картки
платника податків) боржника, а тому
згідно ст. 26 Закону України "Про
виконавче провадження" у державного
виконавця не було жодних правових
підстав для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Такі висновки також викладені у
Постанові Верховного Суду України від
21.05.2014 р. прийнятої у справі за скаргою
комунального підприємства
«Житомирське трамвайно-тролейбусне
управління» Житомирської міської ради
на рішення та дії державного виконавця.
а відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Згідно ст.6 Закону України "Про державну
виконавчу службу" працівники органів
державної виконавчої служби -
державні виконавці є державними
службовцями, а у відповідності ст.7
цього Закону працівник органу
державної виконавчої служби
зобов'язаний сумлінно виконувати
службові обов'язки, не допускати в
своїй діяльності порушення прав
громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України та
законами України.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України у разі
встановлення обґрунтованості скарги
суд визнає оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу ДВС задовольнити
вимогу заявника та усунути порушення
або іншим шляхом поновлює його
порушені права чи свободи.

У зв'язку з вищезазначеним суд вважає
вимоги заявника обґрунтованими, а тому
такими, що підлягають задоволенню
проте з обов'язковим зазначенням шляху
необхідного для задоволення вимог
заявника та усунення порушення або
поновлення його прав і свобод, що в
цьому випадку буде зроблено шляхом
зобов'язання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції відкрити
виконавче провадження за виконавчим
листом №640/1442/14-ц, виданим 07 листопада
2013 року Київським районним судом м.
Харкова.

Керуючись ст.ст. 1,2,4,6, 11,13 ЗУ "Про
виконавче провадження", ст. 16 ЦК
України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 210, 213, 218, 383, 386,
387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И
В:

Скаргу ОСОБА_1, за участю
заінтересованих осіб - відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції Савенкова
Станіслава Михайловича на рішення
державного виконавця Київського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, про зобов'язання вчинити певні
дії - задовольнити.

Зобов'язати державного виконавця
Київського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції прийняти
до примусового виконання виконавчий
лист №640/1442/13-ц, виданий 07.11.2013 року
Київським районним судом м. Харкова
щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 кошти в розмірі 5467 грн. 52 коп. та
відкрити виконавче провадження за
виконавчим листом №640/1442/13-ц, виданим 07
листопада 2013 року Київським районним
судом м. Харкова щодо стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 кошти в
розмірі 5467 грн. 52 коп.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом 5-ти днів з дня її
проголошення. Ухвала суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
ухвала, якщо її не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 14 серпня
2014 року.

Суддя
Н.В. Якуша