НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/9530/13-ц
№ 2/183/1489/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний
суд Дніпропетровської області у
складі: головуючого судді Парфьонова
Д.О., за участі: секретаря судового
засідання Борух Ю.О., представника
позивача Гребінченко Т.М., представника
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовом Знаменівської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання особи втратившим право
користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи:
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи
втратившим право користування
житловим приміщенням. Позов
обґрунтовано посиланням на те, що у
власності позивача знаходиться
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_1. Вказану квартиру, на підставі
рішення ПК ДОФТЛ "Солоний Лиман"
виділено ОСОБА_4 У вказаній квартирі, зі
згоди третьої особи зареєстровано
відповідача, як члена сім`ї ОСОБА_4 До 2007
року відповідач мешкав у вказаній
квартирі, виїхавши з квартири в червні
2007 року та вивіз всі свої речі. З червня
2007 року відповідач стосунків із ОСОБА_4
не підтримує. Комунальні послуги за
користування квартирою сплачує ОСОБА_4
Факт непроживання підтверджується
актами від 19 серпня 2011 року, 05 січня 2012
року, 27 вересня 2013 року, складені за
участю ОСББ та Знаменівської сільської
ради від 27 вересня 2013 року та від 10
січня 2010 року. Оскільки відповідач не
проживає в спірній квартирі та не
користується нею більше 6 місяців,
просить визнати відповідача таким, що
втратив право користування квартирою.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Вказав, що ОСОБА_3 станом на день
звернення з позовом перебуває в
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6. Має
дитину та фактично проживає за адресою:
АДРЕСА_2. Подала заяву про поновлення
позовної давності, згідно якої вказує
на те, що внаслідок розгляду судом
справи №0427/8930/2012 позивач не звертався з
позовом до суду, оскільки значився у
даній справі, як третя особа і вважав,
що саме третя особа повинна була
звертатися із позовом і тільки після
винесення судом рішення від 29 березня
2013 року дізнався про право звернення до
суду.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти задоволення
позовних вимог, посилаючись на їх
безпідставність. Вказував, що факт
проживання відповідача в квартирі
підтверджується довідкою з місця
роботи відповідача. Зазначає, що
внаслідок положень Указу Президента
України від 17 березня 2014 року №303/2014
відповідача не може бути визнано таким,
що втратив право користування
квартирою. В письмових запереченнях,
наданих суду представник відповідача
вказував, що саме відповідач був
вселений в житлове приміщення 15 лютого
1995 року, в той час, як третя особа
незаконно зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 Внаслідок розірвання шлюбу між
відповідачем та третьою особою
досягнуто домовленості, що відповідач
залишиться в спірній квартирі, а третя
особа разом із донькою будуть
проживати в м.Дніпропетровську в
сумісно придбаній за час шлюбу
квартирі. Наприкінці грудня 2011 року,
коли відповідач прийшов до квартири, то
побачив, що замки квартири змінено і не
зміг потрапити до квартири. з 03 січня 2012
року по 02 лютого 2012 року відповідач
перебував у відрядженні, а коли приїхав
з відрядження то ключа від квартири він
не отримав і з початку 2012 року не може
проживати в квартирі. Подав до суду
позов про усунення перешкод в
користуванні житловим приміщенням до
третьої особи. Вказує, що стягнення
платні за квартиру до 2009 року
відбувалось через КЗ "ДОФТЛ "Солоний
Лиман". Зазначив, що ОСОБА_4 не
отримувала ордеру на житлове
приміщення. Те, що відповідач постійно
проживає в спірному приміщенні
встановлено рішенням Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 29 березня 2013 року. Акти про
непроживання відповідача не
відповідають дійсності. Зазначив про
пропуск строку позовної давності щодо
заявлених вимог, вказуючи, що
доказуванню підлягає період
непроживання з 12 грудня 2010 року по 31
травня 2011 року, оскільки проживання
відповідача в квартирі - факт,
встановлений рішенням суду від 29
березня 2013 року.

Третя особа-1 до суду не з`явилась,
просила розглядати справу за її
відсутності.

Третя особа-2 - ОСОБА_5 в судовому
засіданні погодилась з позовними
вимогами, пояснила суду, що з червня 2007
року її мати - ОСОБА_4 та батько - ОСОБА_3
спільно не проживають. В червні 2007 року
ОСОБА_3 зібрав усі свої речі та поїхав з
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 і більше вона батька не бачила.
В 2012 році, коли її не було вдома, батько
знову приїхав до квартири та забрав всі
речі. Зазначила, що оплату комунальних
послуг за квартиру здійснювала її мати,
а батько з 2007 року проживав спочатку за
адресою АДРЕСА_3, а потім - за адресою:
АДРЕСА_2. Працює батько також у
Дніпропетровську.

В судовому засіданні допитано в якості
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
ОСОБА_11, які підтвердили факт
непроживання ОСОБА_5 в приміщенні,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з 2010
року. Свідок ОСОБА_7 показав суду, що як
голова правління ОСББ "Солоний Лиман"
обізнаний щодо сплати комунальної
плати мешканців будинку і зазначив, що
ОСОБА_3 оплату комунальних послуг не
здійснює. Свідок ОСОБА_8 пояснив суду,
що особисто бачив, як в червні 2007 році
ОСОБА_3 збирав свої речі з квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та
виїхав з квартири, з'явившись там лише
на початку лютого 2012 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, свідчення свідків,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
наступного висновку.

Відповідач та третя особа з 21.03.1992 року
по 23.12.2009 року знаходились у
зареєстрованому шлюбі /а.с.17, 27/. Після
розірвання шлюбу третя особа змінила
прізвище з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".

У відповідності до договору №43 від 12
липня 2004 року, акту здавання квартири
№43 від 12 липня 2004 року, ордеру на
житлове службове приміщення від 12
квітня 2004 року, Комунальний заклад
«Дніпропетровська обласна
фізіотерапевтична лікарня «Солоний
лиман» (наймодавець) передав, а ОСОБА_4
(наймач) на підставі ордера № 55 від 12
квітня 2004 року прийняла у безстрокове
користування квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. Квартира передана у
користування третій особі та членам її
сім`ї, до якої входив відповідач /а.с.8,
9-11, 81/.

Відповідача зареєстровано за адресою:
АДРЕСА_1 з 15 лютого 1995 року. Третю особу
зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 26
квітня 2004 року.

У відповідності до довідки Виконавчого
комітету Знаменівської сільської ради
Новомосковського району
Дніпропетровської області від 15 жовтня
2013 року №1913, в квартирі, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_13, ОСОБА_4

Згідно витягу з рішення 28 сесії IV
скликання Дніпропетровської обласної
ради №654-28-IV від 16 вересня 2005 року, до
комунальної власності Знаменівської
сільської територіальної громади
Новомосковського району з балансу
Комунального закладу
«Дніпропетровська обласна
фізіотерапевтична лікарня «Солоний
лиман» передано житловий фонд, в тому
числі і будинок, розташований за
адресою: АДРЕСА_1 /а.с.5, 6/.

Суду надані Акти про непроживання від 19
серпня 2011 року складені в присутності
голови ОСББ "Солоний Лиман", 27 вересня
2013 року складені комісією в складі
депутата Знаменівської сільської ради,
членів виконавчого комітету
Знаменівської сільської ради, згідно з
якими ОСОБА_3 зареєстрований, однак
фактично не проживає у квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з
червня 2007 року /а.с.12, 14, 16/.

При цьому, суд не приймає до уваги акт
про непроживання від 05 січня 2012 року, як
доказ не проживання ОСОБА_3 у спірній
квартирі, оскільки, згідно «Завдання по
відрядженню», ОСОБА_3 в цей період
знаходився у службовому відрядженні у
м.Запоріжжя /а.с.133/, що також
підтверджується Довідкою з місця
роботи, підписаною та засвідченою
гербовою печаткою /а.с.134/.

Відповідно до ч.1 ст. 64 ЖК України, члени
сім'ї наймача, які проживають разом з
ним, користуються нарівні з наймачем
усіма правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення, а ч.3 ст. 64 ЖК України
визначає, що якщо особи, зазначені у ч.2
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права та
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

У відповідності до ч.1 ст. 71 ЖК України,
при тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення потягом шести місяців.

У відповідності до ст.72 ЖК України
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строк, провадиться в
судовому порядку.

Як роз`яснено п.10 постанови Пленуму
Верховного суду України від 12 квітня 1985
року №2 "Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України ", у справах
про визнання наймача або члена його
сім'ї таким, що втратив право
користування жилим приміщенням (ст.71
ЖК), необхідно з'ясовувати причини
відсутності відповідача понад
встановлені строки. В разі їх
поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.
Коли відсутній повернувся на жилу
площу за згодою членів сім'ї, його не
можна вважати таким, що втратив право
на жилу площу. Якщо ж він вселився в
жиле приміщення всупереч волі членів
сім'ї і був відсутнім понад
встановлені строки без поважних
причин, то суд вправі визнати його
таким, що втратив право на жилу площу.
Коли в жилому приміщенні не залишалися
члени сім'ї особи, яка була відсутня,
його повернення в це приміщення до
часу розгляду спору в суді є істотною
обставиною, але вона не може бути
безспірною підставою до відмови в
позові, а повинна оцінюватись у
сукупності з іншими обставинами.

Так, поясненнями свідків та
матеріалами справи підтверджується, що
з червня 2007 року відповідач відсутній
за місцем реєстрації.

Перевіряючи докази, надані
відповідачем на підтвердження
поважності причин відсутності
відповідача понад встановлені
законодавством строки за місцем його
реєстрації, судом встановлено, що
згідно довідки Начальника сектору по
роботі з особовим складом
Дніпропетровської виправної колонії
№89 від 29 серпня 2012 року №89/16-7917 та
посвідчення про відрядження, ОСОБА_3
працює рентгенологом спеціалізованої
туберкульозної лікарні при
Дніпропетровській виправній колонії
№89. З 03 січня 2012 року по 02 лютого 2012 року
знаходився у відрядженні у Запорізькій
медичній академії післядипломної
освіти Міністерства охорони здоров`я
України міста Запоріжжя /а.с.133, 134/.

Як вбачається з Характеристики ОСОБА_3,
виданої Начальником Дніпропетровської
виправної колонії, ОСОБА_3 з 01 грудня 1997
року по 31 грудня 2010 року проходив
службу в Державній
кримінально-виконавчій службі України
на посадах середнього та старшого
начальницького складу
Дніпропетровської виправної колонії
№89. Наказом УДД УВП у
Дніпропетровській області №9 о/с від 20
січня 2011 року, з 30 грудня 2010 року його
звільнено з Державної
кримінально-виконавчої служби України
через хворобу. З 01 січня 2011 року
являється пенсіонером по захворюванню.
З 17 березня 2011 року наказом УДД УВП в
Дніпропетровській області його
прийнято на роботу (по вільному найму)
на посаду начальника рентгенівського
кабінету спеціалізованої
туберкульозної лікарні
Дніпропетровської виправної колонії
№89 /а.с.136/.

При цьому суд критично відноситься до
довідки Начальника Дніпропетровської
виправної колонії про відвідування за
місцем постійного проживання ОСОБА_3:
АДРЕСА_1, у відповідності до якої ОСОБА_3
під час проведення відвідувань на
протязі червня 2011 року - грудня 2011
знаходився за місцем проживання /а.с.137/.
Оскільки з поданої довідки не
вбачається чітких дат проведення
відвідувань, актів, складених
працівниками установи під час
відвідання, осіб, які здійснювали такі
відвідування, підстав для проведення
відвідувань, оскільки, як вбачається з
поданої суду характеристики, з 17
березня 2011 року відповідача прийнято
на роботу по вільному найму.

Водночас, суд враховує в якості доказів
Договір на платну підготовку
спеціаліста в Дніпропетровському
медичному інституті традиційної і
нетрадиційної медицини з числа
громадян України, в якому ОСОБА_3,
підписуючи його, зазначив свою адресу
проживання: АДРЕСА_4 /а.с.28-29/, Поліс
обов`язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ВА/6464019, згідно якого
відповідач зазначив адресу проживання:
АДРЕСА_2 /а.с.65/. Також в якості доказів
наявності у відповідача іншої сім`ї суд
не може не прийняти до уваги копію
свідоцтва про народження ОСОБА_14,
ІНФОРМАЦІЯ_9 року, батьком якої
значиться ОСОБА_3, матір`ю - ОСОБА_6
/а.с.92/.

Крім того, відповідно до вимог ст.64 СК
України, члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.
До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Якщо особи,
зазначені в частині другій цієї статті,
перестали бути членами сім'ї наймача,
але продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

У відповідності до ст.68 СК України,
наймач зобов'язаний своєчасно вносити
квартирну плату та плату за
комунальні послуги.

Як свідчать матеріали справи, згідно
довідки ОСББ "Солоний лиман", ОСОБА_3
комунальні послуги не сплачує з червня
2007 року /а.с.18/. Також, згідно довідки
ОСББ "Солоний лиман" від 08 квітня 2013
року №23, ОСОБА_4, яка проживає за
адресою: АДРЕСА_1 заборгованості по
комунальним платежам не має. Проплату
за комунальні послуги ОСОБА_4 здійснює
за період з 2010 року по березень 2013 року.

Таким чином, оцінюючи докази в їх
сукупності судом встановлено, що
відповідач з червня 2007 року в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1 не
проживає, квартирну плату та плату за
комунальні послуги не сплачує,
поважних причин відсутності
відповідача понад встановлені строки
у спірному приміщенні суду не надано,
що є підставою для задоволення позову
про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив
право користування квартирою,
розташованою за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку ст.71, 72 ЖК України.

При цьому посилання представника
відповідача про фактичне проживання
відповідача в приміщенні квартири з 2007
року по грудень 2011 року, сплату
комунальних послуг відповідачем
безпосередньо КЗ "ДОФЛ "Солоний Лиман"
суд, в силу положень ст.ст. 10, 60 ЦПК
України не приймає до уваги через
ненадання суду належних та допустимих
доказів на підтвердження цих фактів,
пояснення причин неможливості
отримання означених доказів
відповідачем самостійно для
відповідного реагування судом. Як не
приймає до уваги і посилання на
незаконність вселення ОСОБА_4 в спірне
приміщення та підробку документів.

Посилання на те, що рішенням
Новомосковського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 29
березня 2013 року встановлено факт
проживання відповідача в спірному
приміщенні, не відповідають тексту
означеного рішення, оскільки судом у
справі №0427/714/12 встановлено не факт
проживання, а наявність відомостей та
довідки, наданих на підтвердження
проживання.

Щодо посилання на наявність в
провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області справи № 0427/3420/12 за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні житлом, то оскільки
заявлені позовні вимоги у справі №
0427/3420/12, згідно позовної заяви,
долученої до клопотання про зупинення
провадження у справі стосуються
періоду, початок якого припадає на
грудень 2011 року, і ОСОБА_3 вказує в
позовній заяві, що до грудня 2011 року він
мав змогу потрапити до спірного
приміщення, з урахуванням роз`яснень,
наведених в п.10 постанови Пленуму
Верховного суду України від 12 квітня 1985
року №2 дана обставина не є перешкодою
для визнання особи такою, що втратила
право користування житловим
приміщенням.

Також суд не може прийняти до уваги
посилання представника відповідача на
неможливість визнання особи такою, що
втратила право користування на
підставі Указу Президента України від
17 березня 2014 року №303/2014, як
безпідставне та необгрунтоване.

При ухваленні рішення суд приймає до
уваги клопотання представника
відповідача про пропуск строку
позовної давності щодо вимог про
визнання особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням,
оскільки позивач звернувся з позовом
до суду у даній справі 11 грудня 2013 року,
водночас суд також з урахуванням
положень ч.5 ст.267 ЦК України вважає
поважними причини пропуску строку
позовної давності, оскільки матеріали
справи свідчать про наявність позову
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування житловим приміщенням, в
якому Знаменівська сільська рада
залучена до участі в справі в якості
третьої особи, не заперечила проти
задоволення позовних вимог та згідно
поданої заяви про поновлення строку
позовної давності дізналася про
наявність права на звернення до суду
саме Знаменівською сільською радою
тільки після ухвалення рішення у
справі № 0427/714/2012 і не реалізувала своє
право на звернення, вважаючи позов
ОСОБА_4 обгрунтованим.

Вирішуючи при ухваленні рішення
питання про розподіл судових витрат
між сторонами, суд бере до уваги, що при
зверненні до суду позивачем сплачено
судовий збір у сумі 118 гривень 00
копійок, тому відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України дана сума підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача. Також суд вважає за необхідне
з урахуванням положень ст.82 ЦПК України
стягнути з відповідача на користь
Державного бюджету судовий збір в
розмірі 111 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Цивільний позов Знаменівської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області до
ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання особи втратившим право
користування житловим приміщенням
задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП
НОМЕР_1) таким, що втратив право
користування житловим приміщенням -
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП
НОМЕР_1) на користь Знаменівської
сільської ради Новомосковського
району Дніпропетровської області
судові витрати у сумі 118 (сто
вісімнадцять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП
НОМЕР_1) на користь Державного бюджету
судовий збір у сумі 111 (сто одинадцять)
гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення суду складено 18
серпня 2014 року.

Суддя
Д.О. Парфьонов