УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 30 липня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_3 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
стягнення нарахованої, але
невиплаченої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

Рішенням Тячівського районного суду
Закарпатської області від 27
червня 2014 року в задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 30 липня
2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3
задоволено, рішення Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 27 червня 2014 року скасовано та
ухвалено нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
нараховану, але невиплачену заробітну
плату у розмірі 39 040 грн 15 коп., з
якої не підлягають утриманню
прибутковий податок та інші
обов'язкові платежі, в тому числі
утримання до Пенсійного фонду.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права та
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції і залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи
рішення місцевого суду та ухвалюючи
нове рішення про задоволення позовних
вимог, правильно встановив характер
правовідносин сторін у справі та
застосував норми матеріального права,
які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням меж
заявлених вимог на підставі наданих
сторонами доказів з дотриманням норм
процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі,
фактично зводяться до переоцінки
доказів та незгоди заявника з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення не дають підстав
для висновку, що судом апеляційної
інстанції при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судового
рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду Закарпатської
області від 30 липня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_3 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
нарахованої, але невиплаченої
заробітної плати, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і
кримінальних справ
Л.М. Мазур