Справа № 0907/2-4222/2011
Провадження № 2/344/67/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про виділ частки будинку та земельної
ділянки в натурі, та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права власності на домоволодіння,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до
відповідача ОСОБА_2, в обґрунтування
якого покликався на те, що він
перебував у шлюбі з відповідачем з
вересня 1971р. по 1995р. На праві спільної
сумісної власності їм належить
житловий будинок АДРЕСА_1. Нормальне
проживання у вказаному будинку як під
час шлюбу так і після його розірвання
було практично неможливим. ОСОБА_2
постійно створювала конфліктні
ситуації, сварки та навіть бійки,
чинила йому суттєві перешкоди у
користуванні даним житловим
приміщенням, не зважаючи на те, що
вказаний будинок належить їм на праві
спільної сумісної власності. Оскільки
між ними не було досягнуто
домовленості про порядок володіння та
користування спільним майном, він
подав заяву до суду про встановлення
порядку користування будинком.
Рішенням суду від 26.05.2008р. позов
задоволено та встановлено порядок
користування будинком. Проте
незважаючи на вказане рішення між ними
і на даний час виникають спори про
порядок користування і володіння
будинком. Тому просив суд поділити
житловий будинок, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 між власниками і
виділити йому у власність в натурі
частку будинку, а саме: приміщення
кімнату 1-3 площею 14,5кв.м., кухню 1-2
площею 14,8кв.м. , веранду 1 площею 10,8кв.м.
у відповідності до плану будинку
згідно технічного паспорта
реєстраційний номер № 13860413, виданий
Івано-Франківським ОБТІ.

12.12.2011р. позивач збільшив позовні
вимоги (а.с. 37том 1), просив також
поділити присадибну ділянку площею
0,19га, яка надана для обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1, між
користувачами відповідно до часток у
будинковолодінню, а саме: по 1/2, та
виділити йому в користування 1/2 частину
земельної ділянки на якій розміщена
його частина будинковолодіння, та яка
необхідна для обслуговування частки
будинку позивача.

25.05.2012р. позивач уточнив позовні вимоги
(а.с. том 1), та просив крім наведеного
вище присвоїти порядковий номер «1»
ізольованому помешканню (а саме:
приміщення кімнати 1-3 площею 14,5кв.м.,
кухню 1-2 площею 14,8кв.м. , веранду 1 площею
10,8кв.м. у відповідності до плану
будинку) в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 звернулася із зустрічним
позовом до ОСОБА_1 про визнання права
власності на домоволодіння (а.с.204-206 том
1), в обґрунтування якого покликалась на
те, що 25.09.1971р. її батько ОСОБА_3
подарував їй житловий будинок АДРЕСА_1,
загальною площею 60кв.м., що
підтверджується договором дарування.
Того ж дня між нею та ОСОБА_1 укладено
шлюб, який згодом було розірвано. В 2007р.
під час слухання в суді цивільної
справи про визначення порядку
користування житловим будинком, вона
дізналась що на підставі рішення
виконавчого комітету Вовчинецької
сільської ради № 36 від 16.07.1987р. ОСОБА_1
оформив за собою право власності на
подарований їй житловий будинок.
Більше того, у 200-2002роках, нею та її
батьками була здійснена надбудова до
будинку, завдяки чому загальна площа
будинку збільшилась до 96,5кв.м., в тому
числі житлова - до 54,7кв.м., допоміжна -
41,8кв.м, а 15.02.2006р. сільським головою
Вовчинецької сільської ради
приймається рішення про оформлення
права власності на все домоволодіння
за ОСОБА_1, не зважаючи на те, що з 1997р.
він в будинку не проживав та жодних
коштів та робіт в будинок не вкладав.
Вона подала зустрічний позов до
виконкому Вовчинецької сільської ради
про визнання рішення № 36 від 16.07.1987р.
незаконним, проте рішенням
Івано-Франківського міського суду від
26.05.2008р. їй було відмовлено у зв'язку з
тим, що нею було пропущено строк
позовної давності на звернення до суду
із вказаним позовом. Тим же рішенням
суд присудив колишньому чоловіку у
користування половину її житлового
будинку (30кв.м.) , залишивши їй та її
п'ятьом дітям 17кв.м. житлової площі.

В 2000р. шлюб між ними було розірвано. З
позовом про поділ майна ОСОБА_1 до суду
не звертався. Пропустивши строки
позовної давності, в 2007р. ОСОБА_1
звернувся з позовом про визначення
порядку користування житловим
будинком. Разом з тим, даним судовим
рішенням не було визнано спірне майно
спільною сумісною власністю та не
визнавалось право власності на частку
ОСОБА_1 у даному будинку, а тому воно не
може слугувати підставою для поділу
домоволодіння. Цим позовом ОСОБА_1
фактично намагається привласнити
подароване їй майно, оскільки
можливість звернутися до суду із
позовом про поділ спільно набутого
майна втратив.

Тому просила визнати за нею право
власності на домоволодіння АДРЕСА_1, що
складається з: житлового будинку (літ.А)
загальною площею 96,5кв.м.; літньої кухні
(літ.Б) площею 15,6кв.м.; літньої кухні
(літ.Б1) площею 15,6кв.м.; літньої кухні
(літ.Б2) площею 11,2кв.м.; вбиральні (літ.В);
воріт НОМЕР_3 площею 6,3кв.м.; огорожі № 2
площею 16,8кв.м.; огорожі № 3 площею 33кв.м.;
колодязя № 4 площею 3кв.м. Стягнути з
ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 31.07.2014р. зазначені
позовні заяви (первісна та зустрічна)
об'єднані в одне провадження

В судовому засіданні позивач за
первісним позовом (відповідач за
зустрічним позовом) ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримали в повному обсязі,
покликаючись на викладені у заявах
обставини, просили позов задоволити, а
в задоволенні зустрічного позову
відмовити, покликаючись на викладені у
письмовому запереченні (а.с.1 том 2)
обставини.

Відповідач за первісним позовом
(позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2
та її представник ОСОБА_5 в судовому
засіданні зустрічний позов підтримали
в повному обсязі, покликаючись на
викладені в ньому обставини, первісний
позов заперечили, покликаючись на
викладені також і в письмовому
запереченні а.с.39-42 том 1) обставини,
просили в його задоволенні відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши сторін та їх представників,
дослідивши докази у справі, суд вважає
наступне.

Статтею 47 Конституції України
передбачено, що кожен має право на
житло, яке визнається найвищою
соціальною цінністю.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути позбавлений цього права або
обмежений у його здійсненні,.

Ст. 328 ЦК України визначено, що право
власності набувається з підстав, що не
заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

Так, як вбачається з технічного
паспорта на садибний (індивідуальний)
житловий будинок (а.с.4-8 том 1), виданого
Івано-Франківським ОБТІ та реєстрації
прав власності на нерухомість № 13860413,
та складеного 08.02.2006р., власником
будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1(а.с.4-8). Це
підтверджується і свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно та витягом
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно від 15.02.2006р. (а.с.9,10 том 1).
Даний будинок має загальну площу
96,5кв.м. та складається з: веранди площею
10,8кв.м., житлової площею 20,3кв.м., кухні
площею 14,8кв.м., житлової площею 14,5кв.м.,
житлової площею 19,9кв.м., коридору
площею 6,6кв.м., кухні площею 9,6кв.м.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 26.05.2008р. (а.с.52-53 том 1) позов
ОСОБА_1 задоволено, встановлено порядок
користування житловим будинком
АДРЕСА_1: приміщення кімнату 1-3 площею
14,5кв.м., кухню 1-2 площею 14,8кв.м. веранду І
пл. 10,8кв.м - ОСОБА_1; приміщення кімнату
1-1, пл. 20,3кв.м., кімнату 1-4, пл. 19,9кв.м.,
кухню 1-6 пл.9,6кв.м., коридор 1-5 пл. 6,6кв.м. -
ОСОБА_6. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку із
спливом строків позовної давності для
звернення за захистом порушеного
права.

Крім цього, рішенням
Івано-Франківського міського суду від
21.01.2009р. (а.с.92-93 том 1) зобов'язано ОСОБА_2
не чинити перешкоди в користуванні
ОСОБА_1 належною йому частиною будинку
АДРЕСА_1, а саме приміщеннями: кімнатою
1-3 площею 14,5кв.м., кухнею 1-2 площею
14,8кв.м. верандою І пл. 10,8кв.м. та вселити
його в дану частину будинковолодіння.

Ухвалою суду від 05.04.2013р. у справі
призначено судову будівельно-технічну
експертизу.

Згідно висновку експерта № 08/05-14
(а.с.220-228 том 1): 1. «Поділ житлового
будинку, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, згідно з визначеним
Івано-Франківським судом від 26.05.2008р.
порядку користування, а саме
приміщення: кімнату 1-3 площею 14,5кв.м.,
кухню 1-2 площею 14,8кв.м. веранду І пл.
10,8кв.м - ОСОБА_1; приміщення кімнату 1-1,
пл. 20,3кв.м., кімнату 1-4, пл. 19,9кв.м., кухню
1-6 пл.9,6кв.м., коридор 1-5 пл. 6,6кв.м. -
ОСОБА_6 технічно можливий; 2. Виділити в
натурі частку будинку, визначену в
користування ОСОБА_1
Івано-Франківським міським судом від
26.05.2008р., а саме приміщення: кімнату1-3
площею 14,5кв.м., кухню 1-2 площею 14,8кв.м.
веранду І пл. 10,8кв.м. ОСОБА_1 технічно
можливо; 3. Поділити присадибну
земельну ділянку площею 0,19га., яка
надана для обслуговування житлового
будинку по АДРЕСА_1, між користувачами
будинковолодіння, а саме по 1/2: ОСОБА_1
та ОСОБА_2 технічно можливо; 4. Можливий
варіант розподілу земельної ділянки
площею 0,19га, яка надана для
обслуговування житлового будинку по
АДРЕСА_1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
відповідно до виділення в натурі
частки будинку, визначену в
користування, ОСОБА_1
Івано-Франківським міським судом від
26.05.2008р. таким чином: виділити в спільне
користування земельну ділянку НОМЕР_3
площею 180кв.м. Для розподілу між
співвласниками залишається земельна
ділянка площею 1819кв.м. Ідеальні частки
кожного із співвласників в земельній
ділянці, які залишились для розподілу,
становлять по 909,5кв.м. Експертом
пропонується розподіл земельної
ділянки, яка залишилась для розподілу:
виділити в користування ОСОБА_2
земельну ділянку НОМЕР_3, площею 909,5кв.м.
в тому числі під частиною житлового
будинку 73кв.м., під господарськими
будівлями - 7кв.м.; виділити в
користування ОСОБА_1 земельну ділянку
НОМЕР_4 площею 72кв.м., в тому числі під
частиною житлового будинку - 52кв.м.;
виділити в користування ОСОБА_1
земельну ділянку НОМЕР_5 площею 837,5кв.м.
Загальна площа земельної ділянки, яку
пропонується виділити ОСОБА_1
становить 909,5кв.м.

Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Доказування не може
ґрунтується на припущеннях. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі, щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Ч. 3 ст. 61 ЦПК України також визначено, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом поза розумним сумнівом
встановлено, що свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 15.02.2006р.
(а.с.9 том 1), згідно з яким позивач ОСОБА_1
є власником спірного будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, - є
чинним (не скасованим), як і рішення
виконавчого комітету № 229 від 12.08.1987р.
(а.с.5 том 2), на підставі якого воно
видано останньому. Згідно з архівним
витягом Ж-24/04-22 від 02.04.2012р. з додатку до
вказаного вище рішення виконавчого
комітету (а.с.4 том 2) у списку громадян,
власників житлових будинків по с.
Вовчинець під порядковим номером 76
записано «ОСОБА_1, АДРЕСА_1».

Слід також критично оцінити наданий
відповідачем договір дарування від
25.09.1971р. (а.с.207 том 1), за яким ОСОБА_3
подарував ОСОБА_6 спірний будинок,
оскільки такий не взмозі спростувати
встановлених вище обставини, в той же
час як вбачається з довідки архівного
відділу (а.с.2 том 2), в документах
Виконавчого комітету Вовчинецької
сільської ради за 1932-1971р. рішення про
надання дозволу на будівництво будинку
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_3 немає. При цьому
рішенням Виконавчого комітету
Вовчинецької сільської ради народних
депутатів № 36 від 16.07.1987р. (а.с.3 том 2)
«одобрено матеріали, зібрані на
житлові будинки, які належать
громадянам і розташовані на території
Вовчинецької сільської ради, а також
пред'явити Івано-Франківському
міськвиконкому для прийняття рішення
про оформлення права власності на
будинки з видачею свідоцтва та їх
реєстрації, згідно додатку № І на 440
порядкових номерів».

Судовим рішенням від 26.05.2008р. (а.с.52-53 том
1) фактично встановлено право ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на спільну сумісну власність
спірного житлового будинку.

В той же час жодного належного та
допустимого доказу того, що земельна
ділянка, яку позивач за первісним
позовом просив поділити, належить
сторонам на праві приватної (спільної
часткової чи сумісної) власності,
позивачем та його представником суду
не подано. Інших вимог, зокрема щодо
визначення порядку користування
спірною земельною ділянкою на якій
розташований житловий будинок,
позивачем та його представником
заявлено не було.

Не наведено позивачем та його
представником і жодної правової
підстави для присвоєння судовим
рішенням порядкового номеру
ізольованому помешканню після
виділення йому цієї частини в натурі.

В той же час, враховуючи встановлені в
судовому засіданні обставини, ті
обставини, які встановлені у вказаних
вище судових рішеннях, а також
встановлений судовим рішенням від
26.05.2008р. порядок користування спірним
житловим будинком, суд вважає
обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1
щодо поділу житлового будинку за
запропонованим останнім у позовній
заяві варіантом, який у свою чергу
повністю відповідає варіанту, який
запропонованим експертом у висновку №
08/05-14, про який йшлося вище.

Відтак, виходячи з меж заявлених
первісних та зустрічних позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд приходить до
висновку про наявність правових
підстав для часткового задоволення
первісних позовних вимог ОСОБА_1, що в
свою чергу повністю виключає
задоволення зустрічних позовних вимог
ОСОБА_2

Судові витрати суд розподілив
відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України,
при цьому суд враховує те, що оплату за
проведення експертизи у розмірі 1200грн.
ОСОБА_1 не здійснив (а.с.219 том 1).

Керуючись ст. 47 Конституції України,
ст.ст. 317, 321, 328, 364 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
57-61, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задоволити частково.

Поділити житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_1, проживаючому по
АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, в натурі частку будинку
АДРЕСА_1, а саме: кімнату 1-3 площею
14,5кв.м., кухню 1-2 площею 14,8кв.м. та
веранду І площею 10,8кв.м.

Виділити ОСОБА_2, проживаючій по
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, в натурі частку будинку
АДРЕСА_1, а саме: кімнату 1-1 площею
20,3кв.м., кімнату 1-4 площею 19,9кв.м., кухню
1-6 площею 9,6кв.м., коридор 1-5 площею
6,6кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючій по
АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, проживаючого
по АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, витрати по оплаті державного
мита та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 171 (сто
сімдесят одна) гривня.

В решті позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову
відмовити.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Івано-Франківської області протягом 10
днів з дня його проголошення через
Івано-Франківський міський суд.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повне рішення складено 01 вересня 2014
року.