УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
апеляційного суду Рівненської області
від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що 14 травня 2009 року
між сторонами укладено договір позики,
за умовами якого відповідач отримала 32
080 доларів США та зобов'язалась
повернути вказану суму частинами разом
із витратами за користування нею до 01
липня 2018 року шляхом внесення грошових
коштів на відповідний рахунок у
відкритому акціонерному товаристві
«Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») або
передачі позивачу готівкою. ОСОБА_4 з 10
травня 2012 року по 10 листопада 2013 року
не сплачувала чергові платежі, а тому у
неї утворилась заборгованість у
розмірі 9 792,57 доларів США, що
еквівалентно 78 272,01 грн., яку
позивач і просить стягнути на свою
користь.

Рішенням Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 17
січня 2014 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
заборгованість у розмірі 78 272,01 грн.
Вирішено питання розподілу судових
витрат.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 27 лютого 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано, провадження у справі
закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції, посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, та просить направити справу для
продовження розгляду до апеляційного
суду.

Касаційна скарга заявника підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та закриваючи провадження у
справі, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що існує ухвала суду,
якою закрито провадження у справі з
приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав.

Проте погодитись із такими висновками
суду апеляційної інстанції не можна,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України
під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
в апеляційному суді за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Установлено, що відповідно до
посвідченої нотаріально заяви
від 14 травня 2009 року ОСОБА_4
зобов'язалась передати ОСОБА_3 грошові
кошти у розмірі 32 080 доларів США
частинами до 01 липня 2018 року та
відшкодувати витрати за користування
коштами згідно узгодженого графіка,
шляхом внесення коштів на позичковий
рахунок у ВАТ «Сведбанк» або шляхом
передачі готівкою позивачу.

Ухвалою Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 18
квітня 2012 року, яка набрала законної
сили, закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
дострокове повернення суми боргу в
розмірі 268 123,75 грн. за договором позики
у зв'язку з відмовою позивача від
позову з підстав виконання
відповідачем умов правочину.

В серпні 2012 року ОСОБА_3 звернувся із
позовом до ОСОБА_4 про
дострокове повернення суми боргу в
розмірі 227 332,19 грн.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської
області від 14 лютого 2013 року, яка
набрала законної сили, провадження в
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення 227 332,19 грн. закрито з підстав,
визначених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Звертаючись до суду з попередніми
позивами, ОСОБА_3 просив стягнути з
ОСОБА_4 всю заборгованість за договором
позики.

Водночас, у даній справі предметом
позову є стягнення заборгованості, яка
виникла у зв'язку з простроченням
графіку сплати чергових платежів за
період з 10 травня 2012 року по 10 листопада
2013 року, тобто підстави та предмет
позову є відмінними від попередніх
справ, а отже, тотожності позовних
вимог не було.

Суд апеляційної інстанції не дав
належної оцінки обставинам справи, в
тому числі новим позовним вимогам, та
не перевірив, за який саме період
позивач просив стягнути
заборгованість, залишив поза увагою, що
в попередніх справах позивач звертався
із вимогою про дострокове повернення
всієї суми боргу, а в даному випадку
просить стягнути лише заборгованість
за графіком платежів, та не з'ясував, чи
може це бути підставою для закриття
провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1
ст. 205 ЦПК України.

Отже, апеляційний суд не з'ясував всі
обставини у справі, не дослідив докази
та не надав їм оцінки. Оскільки
порушення норм процесуального права
призвело до неправильного вирішення
спору і ці порушення допущені судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи, рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню, а
справа передачі на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської
області від 27 лютого 2014 року скасувати,
справу передати на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька

М.К.
Гримич

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська