СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у І інстанції:Волокітіна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого
Корчевного Г.В.,

Суддів
Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі
Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на ухвалу Шевченківського районного
суду м. Києва від 20 червня 2014 року у
справі за заявою ОСОБА_1 про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересована особа:
Комунальне підприємство «Київреклама»
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського
районного суду м. Києва із заявою в
порядку окремого провадження, в якій
просив визнати таким, що припинився
Договір № 481/767/11 від 16.05.2011 року про
право тимчасового користування місцем
для розміщення рекламного засобу.

Ухвалою Шевченківського
районного суду м. Києва від 20 червня 2014
року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за його заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересована особа:
Комунальне підприємство виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама».

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, та
направити справу для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що заявник фактично оскаржує
Договір № 481/767/1 від 16.05.2011 року про
право тимчасового користування для
розміщення рекламного засобу, а також
оскаржує дії заінтересованої особи КП
«Київреклама».

Вказує, що такі висновки суду першої
інстанції є помилковими, оскільки у
своїй заяві він не оскаржує договір №481
/767/1 від 16.05.2011 р. про право тимчасового
користування для розміщення
рекламного засобу, а просить
встановити факт припинення даного
договору, що не є оскарженням.

Зазначає, що факт припинення даного
Договору прямо передбачений у п. 8.2.
останнього, проте КП «Київреклама» як
заінтересована особа цього не визнає.

На думку Заявника, встановлення
юридичного факту припинення вказаного
Договору не потягне за собою наступне
вирішення спору про право, оскільки
відсутні будь-які вимоги Сторін у
зв'язку з виконанням цього Договору.

Крім цього, Заявник вважає
протиправними дії КП «Київреклама»
щодо нарахування плати за право
тимчасового користування рекламним
засобом.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає апеляційну скаргу такою,
що не підлягає задоволенню, з огляду на
таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

Згідно ст.. 234 ЦПК України окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Стаття 256 ЦПК України визначає перелік
справ про встановлення фактів, що мають
юридичне значення.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в
порядку окремого провадження, в якій
просив визнати:

- таким, що припинився Договір № 481/767/11
від 16.05.2011 року про право тимчасового
користування місцем для розміщення
рекламного засобу, що перебуває у
комунальній власності територіальної
громади м. Києва, його районів або
повноваження щодо розпорядження яким
здійснюють органи місцевого
самоврядування м. Києва;

- протиправними дії КП «Київреклама»
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) щодо нарахування плати
за право тимчасового користування
рекламним засобом у Дніпровському
районі м. Києва, праворуч за виїздом з
Русанівської набережної на міст
«Патона», а саме щита, що стоїть окремо,
розміром 30.000*15.000 загальною площею 900.000
кв.м, за період з 03.02.2011 р. по 19.08.2013 р. на
загальну суму 1097671 грн.

Суд першої інстанції,
постановляючи оскаржувану ухвалу,
обґрунтовано врахував вказані позовні
вимоги, та вірно визначив, що заявник
фактично даною заявою оскаржує Договір
№ 481/767/1 від 16.05.2011 року про право
тимчасового користування для
розміщення рекламного засобу, а також
оскаржує дії заінтересованої особи КП
«Київреклама».

Відтак вірно визнав, що заява, яку
пред'явив заявник не підлягає розгляду
в порядку окремого провадження,
оскільки із даної заяви вбачається
спір про право, який належить
розглядати в порядку позовного
провадження.

Доводи апеляційної скарги не можуть
бути прийняті судом апеляційної
інстанції до уваги, оскільки сам
апелянт зазначає, що факт припинення
даного Договору прямо передбачений у п.
8.2. останнього, проте КП «Київреклама»
як заінтересована особа цього не
визнає.

Суд не погоджується з думкою
апелянта, що встановлення юридичного
факту припинення вказаного Договору не
потягне за собою наступне вирішення
спору про право, адже відсутні будь-які
вимоги Сторін у зв'язку з виконанням
цього Договору, оскільки в апеляційній
скарзі ОСОБА_1 зазначає, що вважає
протиправними дії КП «Київреклама»
щодо нарахування плати за право
тимчасового користування рекламним
засобом, отже вбачається наступне
вирішення спору про право.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995
року «Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення факту не пов'язаного з
наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для відмови ОСОБА_1 у відкритті
провадження у справі за його заявою про
встановлення факту, що має юридичне
значення, заінтересована особа:
Комунальне підприємство виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама».

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Інші доводи апеляційної скарги
недоведені та містяться лише на
формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 20 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте
може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом 20 днів з моменту
проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: