АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6012/2014
Головуючий у 1-ій інстанції - Українець
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючого - Музичко
С.Г.

Суддів - Семенюк
Т.А., Кравець В.А.,

при секретарі - Круглику
В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Солом'янського районного суду м.Києва
від 12 березня 2014 року в справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_4
про визнання договору поруки таким, що
припинив свою дію,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Солом'янського районного
суду м.Києва від 12 березня 2014 року
задоволені позову ОСОБА_2 про визнання
договору поруки таким, що припинив свою
дію - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу. Вважає рішення суду
першої інстанції незаконним та
необґрунтованим, таким, що порушує
норми матеріального та процесуального
права. Просить оскаржуване рішення
скасувати ухвалити нове, визнати
договір поруки припиненим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваної ухвали в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
рішенням районного суду від 24.05.2011 року,
яке залишено без змін ухвалою
Апеляційного суду м.Києва від 09.11.2011
року, встановлено правомірність вимог
банку та відповідно і чинність
договору поруки, в яких брали участь ті
самі особи, щодо яких встановлено ці
обставини.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК
України, зобов'язання мають
виконуватись належним чином та у
встановлений строк. Одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Статтями 553 та 554 ЦК України
передбачено, що поручитель поручається
перед кредитором боржника за виконання
ним свого обов'язку, відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

За змістом ч.1 ст. 559 ЦК України порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до частини четвертої статті
559 ЦК України, порука припиняється,
після закінчення строку,встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить вимогу до поручителя
протягом одного року від дня укладення
договору поруки.

Судом першої інстанції встановлено, що
11.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», та
ОСОБА_4 було укладено кредитний
договір №220894-S0GL, за яким останній
отримав грошові кошти у сумі 50000 грн.

11 квітня 2008 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки № 220894П за яким
поручитель поручився перед кредитором
за виконання зобов'язань боржника за
кредитним договором у тому ж розмірі,
що і боржник.

Судом встановлено, що рішенням
Солом'янського районного суду м.Києва
від 24.05.2011 року, яке залишено без змін
ухвалою Апеляційного суду м.Києва від
09.11.2011 року позовом ПАТ «КБ «Надра» до
ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено.

Згідно з умовами кредитного договору
від 11.04.2008 року строк повернення
кредиту сплинув 08.04.2011 року, разом з тим,
вже 24.05.2011 року постановлено рішення
про стягнення боргу з поручителя
ОСОБА_2 та боржника ОСОБА_4 в
солідарному порядку, відтак посилання
апелянта на ч.4 ст. 559 ЦК України як
підставу для припинення поруки є
необґрунтована, оскільки банк
звернувся з вимогою до поручителя
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи,
які б давали підстави до скасування
рішення суду, оскільки при розгляді
справи у апеляційному суді скаржник не
надав будь - яких переконливих доказів
на спростування висновків суду першої
інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і
об'єктивно дослідив всі обставини
справи, зібраним доказам дав вірну
правову оцінку й постановив рішення, що
відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, тому підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і на
суть прийнятого рішення не впливають.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м.Києва від 12 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий

Судді