АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/65/2014
інстанції: Стамбула Н.В.
Доповідач: Вербицька Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 31 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Вербицької
Л.І.Суддів:Радченка С.В. Слюсаренко
О.В.При секретарі:Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 квітня 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6,
треті особи: Третя Херсонська державна
нотаріальна контора, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
визнання заповіту та свідоцтва про
право на спадщину за заповітом
недійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа:
Третя Херсонська державна нотаріальна
контора про визнання недійсними
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом. В обґрунтування
позову зазначив, що він та відповідач є
рідними синами ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2003 року ОСОБА_9 хворіла,
лікувалася у невропатолога. В період з
25 липня 2006 року по 07 вересня 2006 року
перебувала на стаціонарному лікуванні
у Херсонській міській геріатричній
лікарні з клінічним діагнозом
«розповсюджений остеохондроз з
люмбоішлагією, больовим синдромом;
остеохондроз суглобів ніг, дифузний
кардіосклероз». Крім того, ОСОБА_9
протягом тривалого часу перебувала на
лікуванні у клінічній лікарні ім.. О. і
А. Тропіних м. Херсона з діагнозом
«ішемічна хвороба серця, церебральний
атеросклероз». 11 вересня 2007 року ОСОБА_9
було складено заповіт, яким вона
заповіла відповідачу ОСОБА_5 1/2 частину
трьохкімнатної квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1. 24 лютого 2009 року
Третьою Херсонською державною
нотаріальною конторою було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом на ім'я відповідача.

Посилаючись на те, що на момент
складання заповіту ОСОБА_9 у зв'язку з
хворобою не могла усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними,
позивач просив визнати недійсними
заповіт, складений ОСОБА_9, та свідоцтво
про право на спадщину за заповітом на 1/2
частину квартири АДРЕСА_1, видане
Третьою Херсонською державною
нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5

Ухвалою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 21 грудня 2010 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
ОСОБА_7

Ухвалою цього ж суду від 22 серпня 2011
року залучено до участі у справі в
якості третьої особи ОСОБА_8

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 квітня 2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено
за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, вважаючи
рішення суду першої інстанції
незаконним, необґрунтованим та таким,
що не відповідає фактичним обставинам
справи та ухвалено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях відповідач
ОСОБА_5, посилаючись на безпідставність
доводів апеляційної скарги та
законність рішення, просить скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
змін. .

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
недоведеності обставин на які
посилався позивач як на підставу для
задоволення позову про визнання
заповіту та свідоцтва про право на
спадщину за заповітом недійсним.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 та
відповідачу ОСОБА_6 на праві приватної
спільної сумісної власності належала
квартира АДРЕСА_1 по ? частині кожному,
що підтверджується свідоцтвом про
право власності на житло №8898 від 15
грудня 1993 року (а.с.253,254).

ОСОБА_10 є матір'ю сторін по справі:
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.251).

11 вересня 2007 року ОСОБА_9, у
відповідності до вимог ст.1233 ЦК
України, на випадок своєї смерті
заповіла належну її частину квартири
своєму сину ОСОБА_6, про що було
складено відповідний заповіт,
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу (а.с.225).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла, що
підтверджується актовим записом №3015
свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11
серпня 2008 року (а.с.250 зв.).

З матеріалів справи вбачається, що в
період з 25 липня 2006 року по 07 вересня 2006
року ОСОБА_9 знаходилася на
стаціонарному лікуванні у Херсонській
міській геріатричній лікарні з
клінічним діагнозом «розповсюджений
остеохондроз з люмбоішлагією, больовим
синдромом; остеохондроз суглобів ніг,
дифузний кардіосклероз». та протягом
тривалого часу перебувала на лікуванні
у клінічній лікарні ім.. О. і А. Тропіних
м. Херсона з діагнозом «ішемічна
хвороба серця, церебральний
атеросклероз». (а.с.8,9,10).

Частина 1 ст. 225 ЦК України передбачає,
що правочин, який дієздатна фізична
особа вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» правила ст. 225 ЦК України
поширюються на ті випадки, коли фізичну
особу не визнано недієздатною, однак у
момент вчинення правочину особа
перебувала в такому стані, коли вона не
могла усвідомлювати значення своїх дій
та (або) не могла керувати ними
(тимчасовий психічний розлад, нервове
потрясіння тощо). Для визначення
наявності такого стану на момент
укладення правочину суд відповідно до
ст. 145 ЦПК України зобов'язаний
призначити судово-психіатричну
експертизу за клопотанням хоча б
однієї зі сторін. Справи про визнання
правочину недійсним із цих підстав
вирішуються з урахуванням як висновку
судово-психіатричної експертизи, так і
інших доказів відповідно до ст. 212 ЦПК
України.

З заявлених позовних вимог вбачається,
що підставами позову є ч.1 ст. 225 та ч.2 ст.
1257 ЦК України.

Відповідно до вимог, передбачених п.2 ч.1
ст.145 ЦПК України призначення
експертизи є обов'язковим за
клопотанням хоча б однієї із сторін,
якщо у справі необхідно встановити
психічний стан особи.

Так, з метою визначення відповідності
підпису заповіту за клопотанням
позивача 22 серпня 2011 року по справі
була призначена судова почеркознавча
експертиза. Із висновку експерта №
8691/14-11 від 05 грудня 2011 року, проведеного
Київським науково-дослідним
інститутом судових експертиз,
вбачається, що рукописний текст у графі
«підпис»у заповіті від імені ОСОБА_9
від 11 вересня 2007 року (бланк №ВЕХ 756851),
посвідченому приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, виконані ОСОБА_9 у
незвичайних умовах, до яких могли
відноситися наявність у ОСОБА_9
хронічного захворювання, що впливало
на її письмово-рухові функції, її
хворобливий стан, незручна поза,
обмеження зорового контролю. Крім того,
підпис від імені ОСОБА_9 у графі
«підпис»у заповіті від імені ОСОБА_9
від 11 вересня 2007 року (бланк №ВЕХ 756851),
посвідченому приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_11, виконані ОСОБА_9 у
незвичайних умовах, до яких могли
відноситися наявність у ОСОБА_9
хронічного захворювання, що впливало
на її письмово-рухові функції, її
хворобливий стан, незручна поза,
обмеження зорового контролю (а.с.134-143).
Тобто висновком експертизи
підтверджено, що підпис на заповіті
здійснено саме ОСОБА_9

Судом апеляційної інстанції ухвалою
від 05 липня 2013 року за клопотанням
апелянта була призначена
судово-психіатрична (посмертна)
експертиза (а.с.234).

Висновками акту посмертної
судово-психіатричної експертизи № 221
від 14 травня 2014 року встановлено, що
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, під час складання
заповіту 11 вересня 2007 року хронічними
психічними захворюваннями не
страждала і могла розуміти значення
своїх дій і керувати ними (а.с.274-280).

За таких обставин, враховуючи усі
обставини справи, пояснення допитаних
в суді першої інстанції свідків та
висновки судово-психіатричної
(посмертної) експертизи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно відмовив у задоволенні
позовних вимог з підстави,
передбаченої ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК
України, на яку посилається позивач,
суд визнає заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Оскільки, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство в Україні
здійснюється на засадах змагальності
сторін, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і заперечень
і доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях, та зважаючи на те, що
позивач не надав належних доказів, які
б підтверджували той факт, що на момент
складання заповіту 11 вересня 2007 року
ОСОБА_9 не усвідомлювала значення своїх
дій та (або) не керувала ними, а також, що
волевиявлення заповідача не було
вільним, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що заявлені позивачем вимоги є
необґрунтованими, а тому задоволенню
не підлягають.

Таким чином, рішення суду є законним
та обґрунтованим, ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права і підстав для
його скасування колегія суддів не
вбачає.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає як такі, що
не спростовують мотивованих висновків
суду, не підтверджені належними і
допустимими доказами у спірних
правовідносинах та не ґрунтуються на
нормах закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 04 квітня 2012 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього часу
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий

Судді