№ апеляційного
провадження:22-ц/796/8699/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Цимбал
І.К.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: представник відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_4 на
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року

У справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 22 травня 2014 року позов
задоволено. /а.с. 53-55/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4
подав апеляційну скаргу на рішення
суду посилаючись на його незаконність
та необґрунтованість. Вважає, що судом
першої інстанції у відповідності до
ст.ст. 257, 258 ЦПК України не застосовано
річний строк позовної давності.
Зазначає, що оскільки за умовами
укладеного договору від 29.12.2005 року
термін повернення кредиту відповідав
кінцевому строку дії картки, тобто до 31
грудня 2007 року, суд першої інстанції
повинен був застосувати строки
позовної давності, незалежно від
наявності заяви сторони у справі та
відповідно до ст. 261 ЦК України починати
відраховувати строк з моменту
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, та в разі порушення
боржником умов договору про погашення
боргу частинами - стосовно кожної
окремої частини від дня коли відбулось
порушення. Крім того, зазначив, що
наданий позивачем розрахунок
заборгованості не підтверджує факт
отримання відповідачем коштів та не є
касовим документом в контексті ст. 9 ЗУ
«Про бухгалтерський облік», не містить
обов'язкових реквізитів, а тому не може
бути належним доказом розміру
заявлених позовних вимог.

Представник ПАТ «Приват-Банк» в судове
засідання не з'явився, про час та дату
судового розгляду повідомлявся
належним чином, тому колегія суддів
вважає за можливе розглядати справу за
його відсутності у відповідності до
положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення апелянта,
який з'явився у судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи в межах
апеляційного оскарження, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення скасуванню з
ухваленням нового рішення на підставі
наступного.

Судом встановлено, що 29.12.2005 року між
ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_4 укладено
договір про надання ОСОБА_4 кредиту у
розмірі 5000, 00 гр. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 48% за
користування кредитом на рік. /а.с.6-10/

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з вимог ст.ст.
526, 530, 611 ЦК України про те, що
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, якщо у зобов'язанні
встановлено строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк, а
за його невиконання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом. Пунктом 9.12, укладеного між
сторонами договору від 29.12.2005 року,
передбачена дія договору протягом 12
місяців з моменту його підписання, а в
разі якщо протягом цього терміну жодна
сторін не проінформує іншу про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на такий же
термін.

Однак з таким висновком суду
погодитись не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня коли особа довідалася або могла
довідатись про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання.

Колегією суддів встановлено, що на а.с.
26 міститься заперечення сторони
відповідача, з посиланнями щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності.

Також встановлено, що поряд зі
встановленням строку дії договору -
строку дії картки, сторони встановили і
строки виконання боржником окремих
зобов'язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов'язання, яке виникло на основі
договору, що передбачено п. 5.4. Правил
користування платіжною карткою, що є
невід'ємною частиною Договору від
29.12.2005 р. / а.с. 6-10/, тому строк виконання
кожного щомісячного зобов'язання,
аналогічно з ч. 3 ст. 254 ЦК України,
спливає у відповідне число останнього
місяця строку.

Відповідно доДоговору від 29.12.2005 р. / а.с.
6/, термін дії картки становить 24 місяці,
тобто кінцевим строком виконання
зобов'язань по поверненню кредиту та
відсотків є 31.12.2007 р.

Встановлено також, що 04.03.2006 року,
позивач дізнався про порушення
відповідачем умов договору та почав
нараховувати прострочену
заборгованість по кредиту, у
відповідності до п. 5.5.1 Правил надання
банківських послуг. / а.с.4/

Як встановлено колегією суддів, з
позовом позивач звернувся 10.12.2013 року,
тобто, з пропуском трьохрічного строку
позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України,
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає необґрунтованими висновки суду
першої інстанції про відсутність
підстав до застосування строку
позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 22 травня 2014 року - скасувати,
постановити нове, яким у задоволенні
позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: