13.08.2014 13.08.2014
13.08.2014 13.08.2014
Справа №
Провадження №
РІШЕННЯ

Іменем
України

13 серпня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого - судді
Журавського В.В.

при секретарі
Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Борисполі позовну заяву
ОСОБА_1 до Бориспільської об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Київській області, третя
особа Відділ ДВС Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області про виключення майна
з акту опису та звільнення його з-під
арешту, -

встановив:

14.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
позовом до Бориспільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Київській області, третя
особа Відділ ДВС Бориспільського
міськрайонного управління юстиції про
виключення майна з акту опису та
звільнення його з-під арешту.

В обґрунтування позову зазначив, що 22
липня 2010 року на підставі договору
купівлі-продажу він придбав у ОСОБА_3
автомобіль марки «Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1,
а 03 липня 2014 року, в ході виконання
вироку Печерського районного суду
міста Києва від 27.02.2012 року про
конфіскацію майна ОСОБА_3, даний
автомобіль було описано державним
виконавцем ВДВС Бориспільського МРУЮ
та накладено на нього арешт. Вважаючи
даний опис та арешт автомобіля
незаконним просить суд виключити його
з акту опису та звільнити з-під арешту.

Позивач до суду не з'явився проте
забезпечив участь свого представника
ОСОБА_4, який позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача
Бориспільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Київській області ОСОБА_5 до суду не
з'явилася, надала суду заперечення
проти позову та клопотання про розгляд
справи у свою відсутність.

Представник третьої особи Відділу ДВС
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції ОСОБА_6 у судовому
засіданні проти позову заперечила, по
суті нічого не пояснила.

Дослідивши письмові матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, суд вважає позов
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню у повному обсязі з
наступних підстав.

Як встановлено судом, 22 липня 2010 року
ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив
автомобіль марки «Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1.
Продаж було вчинено за 100000,0 гривень.
Того ж дня ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 ключі
від автомобіля, свідоцтво про
реєстрацію та сам автомобіль. Факт
передачі коштів ОСОБА_3 та ОСОБА_1
засвідчили розпискою. Також 22 липня 2010
року ОСОБА_3 видав позивачеві
нотаріально засвідчену довіреність на
управління, керування та розпорядження
автомобілем строком на 20 років.

19 травня 2011 року, у зв'язку з вчиненням
ОСОБА_3 злочину передбаченого ч. 3 ст. 368
КК України, слідчим Генеральної
прокуратури України винесено
постанову про накладення арешту на
автомобіль марки «Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1.

27 лютого 2012 року Печерським районним
судом міста Києва ОСОБА_3 засуджено за
вчинення вказаного злочину з
конфіскацією належного йому майна.

Виконання вироку в частині конфіскації
майна засудженого ОСОБА_3 здійснюється
відділом Державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції в ході якого
постановами головного державного
виконавця Штефан Н.П. від 27 червня 2014
року накладено арешт на все майно
ОСОБА_3, у тому числі окремою постановою
накладено арешт на автомобіль «Ауді Q7»,
д.н.з. НОМЕР_1.

Згідно акту опису й арешту майна від
3.07.2014 року державним виконавцем
проведено опис та арешт автомобіля
«Ауді Q7», д.н.з. НОМЕР_1, та передано його
на відповідальне зберігання
позивачеві.

Як встановлено пунктом 5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику в справах про
виключення майна з опису» № 6 від 27.08.1976
року судам необхідно мати на увазі, що
при вирішенні питання про належність
описаного майна слід керуватись
Законом України «Про власність» і
нормами цивільного та шлюбно-сімейного
законодавства, що регулюють право
власності і його захист.

Відповідно до положень ст.655 ЦК України,
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 22.07.2010 року між
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу автомобіля марки «Ауді
Q7», д.н.з. НОМЕР_1. Дана обставина
підтверджується розпискою ОСОБА_3 про
отримання коштів та виданою
довіреністю на ім'я позивача на право
розпорядження автомобілем. Того ж дня
даний автомобіль із ключем та
свідоцтвом про реєстрацію було
передано позивачеві.

Частиною 2 ст.328 ЦК України передбачено,
що право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Право власності у набувача майна за
договором виникає з моменту передання
майна, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.334 ЦК України).

Відповідно до рішення Бориспільського
міськрайонного суду від 11.01.2013 року
позовну заяву ОСОБА_1 задоволено та
визнано за останнім право власності на
автомобіль марки «Ауді Q7», д.н.з НОМЕР_1.

Таким чином, станом на час накладення
як слідчим Генеральної прокуратури
України, так і державним виконавцем
відділу ДВС Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
арешту на автомобіль марки «Ауді Q7»,
д.н.з. НОМЕР_1, останній належав на праві
власності позивачеві. Відповідно його
арешт прокуратурою та опис і повторний
арешт державною виконавчою службою
даного автомобіля є протиправним.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Частиною 1 ст.60 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що якщо
особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, має право звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Пунктом 4-4. Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року
передбачено, що встановивши, що описане
майно, на яке не може бути звернено
стягнення за виконавчими документами
або за даними вимогами, суд відповідно
до ч.7 ст.203 ЦПК виключає це майно з опису
незалежно від заявлених позивачем
вимог.

Відтак позов підлягає задоволенню із
виключенням автомобіля марки «Ауді Q7»,
д.н.з. НОМЕР_1, із акту опису та арешту та
із звільненням його з-під арешту,
накладеного постановами слідчого та
державного виконавця.

В зв'язку з вищевикладеним, на підставі
п.4-4, 5 Постанови ПВСУ «Про судову
практику в справах про виключення
майна з опису» № 6 від 27.08.1976 року; ч.1
ст.60 ЗУ «Про виконавче провадження» №
606-ХІV від 21.04.1999 року; ст.ст.321 ч.1, 328 ч.2, 391,
655 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Виключити автомобіль марки «AUDI Q7»,
номер шассі (кузов) НОМЕР_2, 2009 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1, з акту опису й
арешту майна головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Штефан Н.П. від 03.07.2014 року.

Звільнити автомобіль марки «AUDI Q7»,
номер шассі (кузов) НОМЕР_2, 2009 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 з-під арешту,
накладеного постановою слідчого
Генеральної прокуратури України від
19.05.2011 року та постановами головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Штефан Н.П. від
27.06.2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Київської області протягом десяти
днів з дня проголошення рішення, а
особами, які брали участь у розгляді
справи, але не були присутні під час
проголошення, на протязі десяти днів з
моменту отримання копії рішення.

Суддя
В.В.
Журавський