Справа № 640/8563/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

15 липня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Якуша Н.В.

при секретарі - Пічугіної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Кременчукм'ясо» до ОСОБА_1, про
відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року позивач звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогами
про стягнення з відповідача завдану
ним матеріальну шкоду в розмірі 5748 грн.
08 коп. та понесені судові витрати у
розмірі 574 грн. 80 коп.

В обґрунтування своїх позовних
вимог зазначав, що відповідач працював
на ПАТ «Кременчукм'ясо» водієм
автотранспортних засобів ТД м. Харків.
Між сторонами було укладено договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність, як з працівником, що
займає посаду безпосередньо пов'язану
зі збереженням та перевезенням
матеріальних цінностей, згідно якого
ОСОБА_1 прийняв на себе повну
матеріальну відповідальність за
забезпечення зберігання ввірених йому
цінностей. Зазначав, що відповідно до
акту передачі та специфікації до Акту
передачі від 03.10.2013 року механіком ПАТ
«Кременчукм'ясо» ТД м. Харків було
передано ОСОБА_1 транспортний засіб
газель 3302 державний номер НОМЕР_1 у
користування.

02.10.2009 року між ТОВ «Гепард» та ПАТ
«Кременчукм'ясо» було укладено договір
купівлі продажу, за яким прибавалось
пальне. ОСОБА_2 заправляв паливо
відповідно до паливної картки на
заправних станціях «Гепард» , у
підтвердження чого отримував чеки, які
потім передавав до бухгалтерії
підприємства разом із подорожнім
листом вантажного автомобіля.

Вказував, що в кінці кожного місяця
ПАТ «Кременчукм'ясо» отримували від
ТОВ «Гепард» накладну та розшифровку
обороту по картці. Так, в січні 2014 року
проводилась вищезазначена перевірка,
на підставі якої було виявлено, що
обороти по заправним карткам більш ніж
фактично використовувалось паливо, що
підтверджувалось чеками.

10.01.2014 року було проведено
інвентаризацію товарно - матеріальних
цінностей, якою було виявлено
недостачу бензину А-95 та газу пропан на
суму 5348 грн. 98 коп.

На підставі вищевикладеного, просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

В судове засідання представник
позивача ОСОБА_3, діючий на підставі
довіреності від 18.06.2014 року не з'явився,
надав суду заяву, відповідно до якої
позовні вимоги повністю підтримав,
пославшись на обставини, викладені в
позовній заяві та просив позов
задовольнити в повному обсязі, не
заперечував щодо заочного розгляду
справи.

Відповідач ОСОБА_1 до судового
засідання не з'явився, про причини
своєї неявки суд не повідомив, хоча про
дату, час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином. За таких
обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК
України суд розглянув справу у
відсутність відповідача в порядку
заочного провадження на підставі
наявних в ній доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи і
надані докази, у межах заявлених
позовних вимог (ст. 11 ЦПК України)
встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідно до
витягу з наказу №183-к від 22.08.2013 року
вбачається, що ОСОБА_1 було прийнято на
роботу тимчасово з 22.08. по 22.11.2013 року до
складу готової продукції ТД м. Харків
водієм автотранспортних засобів для
роботи на існуючих видах транспорту з
оплатою праці згідно установлених
окладів (а.с.15). Відповідно до витягу з
наказу №256-к від 22.11.2013 року вбачається,
що ОСОБА_1 - водія автотранспортних
засобів готової продукції ТД м. Харків
було переведено з 22.11.2013 року на
постійне місце роботи водієм
автотранспортних засобів для роботи на
існуючих видах транспорту з оплатою
праці згідно установлених окладів
(а.с.16).

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи між відповідачем по
справі ОСОБА_1 та головою правління ПАТ
«Кременчукм'ясо» було укладено договір
про повну індивідуальну матеріальну
відповідальність від 22.08.2013 року, яким
було встановлено, що працівник ОСОБА_1,
який займає посаду водія
автотранспортного засобу приймає на
себе повну матеріальну
відповідальність за незабезпеченням
збереження ввірених йому
підприємством матеріальних цінностей
і у зв'язку з викладеним зобов'язується:
дбайливо ставитися до переданих йому
на збереження або з іншою метою
матеріальних цінностей підприємства і
вживати заходів для попередження
збитків; своєчасно повідомляти
керівництво підприємства про всі
обставини, що загрожують забезпеченню
збереження ввірених йому матеріальних
цінностей; вести облік, складати й
передавати у визначеному порядку
товарно - грошові та інші звіти про рух
та рештки ввірених йому матеріальних
цінностей; брати участь в
інвентаризації ввірених йому
матеріальних цінностей.

Згідно п. 3 вказано Договору
вбачається, що у випадках
незабезпечення з вини ОСОБА_4
збереження ввірених йому матеріальних
цінностей, визначення розміру збитків,
завданих підприємству, та їх
відшкодування відбувається у
відповідності до чинного
законодавства (а.с.21).

Відповідно до робочої інструкції
водія автотранспортних засобів ПАТ
«Кременчукм'ясо», копія якої була
долучена до матеріалів справи, суд
встановив, що завданням та обов'язком
водія крім всього є заправлення
автомобілів паливом, мастильними
матеріалами і охолоджуючою рідиною
(а.с.18), а відповідно до п.2.1. цієї ж
Інструкції вбачається, що водій несе
відповідальність за виконання робочих
обов'язків (а.с.19).

Як вбачається з акту передачі,
складеному 03.10.2013 року водій ОСОБА_1
прийняв транспортний засіб - газель,
державний номер НОМЕР_2 у користування
та майно, яке перелічене у специфікації
(додатку №1) до акту передачі від 03.10.2013
року, в тому числі і картку «Золотий
гепард» НОМЕР_3, за допомогою якої він
заправляв пальним ввірений йому
автомоібль (а.с.27-28).

Відповідно до інвентаризаційного
опису вбачається, що станом на 10.01.2014
року ПАТ «Кременчукм'ясо» було
встановлено недостачу у матеріально -
відповідальної особи ОСОБА_1 бензину
А-92 у кількості 46 літрів на суму 399 грн.10
коп. та газу пропан у кількості 1007
літрів на суму 5348,98 грн. (а.с.31), проте
останній відмовився від її підпису, про
що свідчить складений уповноваженою
комісією акт від 10.01.2014 року (а.с.32).

Судом також встановлено, що
відповідно до витягу з наказу №46-к від
07.03.2014 року, ОСОБА_1 - водія
автотранспортних засобів складу
готової продукції ТД м. Харків 27.01.2014
року було звільнено за прогули без
поважних причин з 28.01 по 07.03.2014 року на
підставі п.4 ст.40 КЗпП (а.с.33), проте
матеріальну шкоду, розмір якої було
визначено відповідно до
інвентаризаційного опису від 10.01.2014
року, ОСОБА_1 не відшкодував, у зв'язку з
чим 07.05.2014 року йому було направлено
відповідний лист з вимогою погашення
боргу у добровільному порядку (а.с.34).

Відповідно до ч.1 ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на
них трудових обов'язків.

Згідно до п. 1,5,6 ч.1 ст.134 КЗпП
України відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли:

1) між працівником і
підприємством, установою, організацією
відповідно до статті 135 -1 цього
Кодексу укладено письмовий
договір про взяття на себе
працівником повної матеріальної
відповідальності за незабезпечення
цілості майна та інших цінностей,
переданих йому для зберігання або для
інших цілей;

5) шкоди завдано недостачею,
умисним знищенням або умисним
зіпсуттям матеріалів,
напівфабрикатів, виробів (продукції), в
тому числі при їх виготовленні, а також
інструментів, вимірювальних приладів,
спеціального одягу та інших предметів,
виданих підприємством, установою,
організацією працівникові в
користування;

6) відповідно до законодавства на
працівника покладено повну
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну підприємству, установі,
організації при виконанні трудових
обов'язків.

За змістом п. 12 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1992 року №14 «Про судову практику
в справах про відшкодування шкоди,
заподіяної підприємствам, установам,
організаціям їх працівниками» за
чинним законодавством така
відповідальність може бути покладена,
зокрема, за шкоду, заподіяну:
перевитратою пального на
автомобільному транспорті,
розкраданням, знищенням (зіпсуттям),
недостачею або втратою дорогоцінних
металів, дорогоцінного каміння та
валютних цінностей; витратами
підприємства, установи, організації на
навчання у вищому навчальному закладі
молодого фахівця в разі його
звільнення з ініціативи власника або
уповноваженого ним органу за порушення
трудової дисципліни чи за власним
бажанням без поважних причин протягом
трьох років з часу прийняття на роботу
за направленням.

Статтею 135-3 КЗпП встановлено, що
розмір заподіяної підприємству,
установі, організації шкоди
визначається за фактичними втратами,
на підставі даних бухгалтерського
обліку, виходячи з балансової вартості
(собівартості) матеріальних цінностей
за вирахуванням зносу згідно з
установленими нормами. У разі
розкрадання, недостачі, умисного
знищення або умисного зіпсуття
матеріальних цінностей розмір шкоди
визначається за цінами, що діють у
даній місцевості на день відшкодування
шкоди.

Розмір спричиненої позивачу
шкоди підтверджується бухгалтерською
довідкою ПАТ «Кременчукм'ясо» і
складає 5748,08 грн. (вартість без ПДВ)
(а.с.37).

Відповідно до резолютивної
частини позову, позивач ПАТ
«Кременчукм'ясо» просив суд стягнути з
відповідача на свою користь завдану
матеріальну шкоду у розмірі 5748,08 грн.,
що відповідає розміру, зазначеному у
довідці, тобто без врахування розміру
ПДВ.

Враховуючи наведене, суд дійшов до
висновку про задоволення позову у
повному обсязі і саме в розмірі,
зазаначеному позивачем у позовних
вимогах, а не в розмірі, зазначеному як
ціна позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України
сплачений позивачем судовий збір
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача. Розмір судового
збору, який підлягає відшкодуванню
позивачу, суд встановлює з розміру
задоволених вимог та з резолютивної
частини позовної заяви, з якої
вбачається вимога про стягнення з
ОСОБА_1 судового збору у розмірі 574,80
грн.

Щодо долученого до матеріалів справи
платіжного доручення №37001 від 22.05.2014
року на суму 114 грн. 99 коп., то суд
зазначає, що позивач має право
звернутися з вимогою про повернення
йому зайво сплаченого ним судового
збору.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Кременчукм'ясо» до ОСОБА_1,
про відшкодування матеріальної шкоди -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Кременчукм'ясо» ( пров.
Героїв Бреста, 48, м. Кременчук,
полтавська область, 39601, р/р 5902 у
ПАТ «Банк «фінанси та кредит», МФО 300131,
, свідоцтво платника ПДВ
№100344939) у розмір матеріальної шкоди у
сумі 5748 грн. (п'ять тисяч сімсот сорок
вісім гривень) 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Кременчукм'ясо» ( пров.
Героїв Бреста, 48, м. Кременчук,
полтавська область, 39601, р/р 5902 у
ПАТ «Банк «фінанси та кредит», МФО 300131,
, свідоцтво платника ПДВ
№100344939) судові витрати у розмірі 574
грн. (п'ятсот сімдесят чотири гривні) 80
коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Київським районним судом м. Харкова за
заявою відповідача про перегляд такого
рішення, яка може бути подана протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Київський районний суд м.
Харкова, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо її не було
подано, а у разі її подання - після
розгляду справи апеляційним судом,
якщо його не скасовано судом
апеляційної інстанції.

Рішення складено в єдиному
екземплярі в нарадчий кімнаті.

Суддя
Н.В. Якуша