Справа № 589/1820/14-ц р.
Провадження № 2/589/544/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2014 р.

м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області у складі:

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання
Надточій І.М.,

позивача ОСОБА_1,

законного представника
відповідача ОСОБА_2,

представника
відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Шостка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 в особі
законного представника ОСОБА_2, треті
особи без самостійних вимог на предмет
спору: служба у справах дітей
Шосткинської міської ради, виконавчий
комітет Шосткинської міської ради про
визнання осіб такими, що втратили право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 р. до суду надійшла
вищевказана позовна заява. Позивач
вказує, що є наймачем жилого приміщення
- квартири АДРЕСА_1, в якій також
зареєстровані її син, ОСОБА_4
(відповідач), та його малолітній син
(інший відповідач) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
однак за своїм місцем реєстрації дані
особи тривалий час не проживають.

Посилаючись на норми ст.ст. 71, 72 ЖК
УРСР позивач просить визнати
відповідачів такими, що втратили право
користування вищевказаним жилим
приміщенням у зв'язку з відсутністю у
ньому понад шість місяців.

В судовому засіданні позивач та
її представник підтримали позовні
вимоги посилаючись на ті ж доводи, що й
викладені в позовній заяві. Відповідач
- ОСОБА_4 позов визнав, зазначаючи, що з
2010 р. проживає у АДРЕСА_3, де вдруге
одружився. На утримання малолітнього
сина ним сплачуються аліменти на
корить ОСОБА_2 (колишньої дружини,
законного представника відповідача
ОСОБА_5) з якою проживає дитина.

Законний представник відповідача
ОСОБА_5 - ОСОБА_2 позов не визнала,
вказуючи, що малолітній син хоч і
проживає разом із нею (матір'ю) з 2008 р.,
однак, з метою відвідування
дошкільного закладу фактично
тимчасово проживає у своєї бабусі.

Представники третіх осіб при
вирішенні спору поклались на розсуд
суду.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню враховуючи
наступне.

Судом встановлено, що позивач є
наймачем квартири АДРЕСА_1, що
вбачається зі змісту довідки ТОВ
«Шосткинське підприємство
«Харківенергоремонт» від 13.02.2014 р. та
довідки КП «ПВО «Енергія» від 13.01.2014 р.

З вищевказаної довідки ТОВ
«Шосткинське підприємство
«Харківенергоремонт» також
вбачається, що у даній квартирі
зареєстровані, зокрема, ОСОБА_4 (з 12.09.2006
р.) та ОСОБА_5 (з 01.08.2007 р.).

З копії свідоцтва про народження
вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є
сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка після
реєстрації нового шлюбу змінила
прізвище «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2».

З пояснень відповідача ОСОБА_4
вбачається, що він постійно проживає у
АДРЕСА_3 за місцем реєстрації дружини.
Дана обставина по суті не
заперечувалась й законним
представником відповідача -
малолітнього ОСОБА_5 Те, що відповідач
ОСОБА_4 фактично проживає в іншому
населеному пункті вбачається також з
дослідженої судом копії свідоцтва про
шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_7, зареєстрованого
13.07.2012 р. у АДРЕСА_3, а також копії
паспорта ОСОБА_7 з відміткою про
реєстрацію шлюбу та штампом реєстрації
місця проживання у АДРЕСА_3. Те, що
ОСОБА_4 постійно проживає саме у
АДРЕСА_3, підтверджується також витягом
з журналу прийому громадян служби у
справах дітей, рішенням Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 17.03.2014 р. ухваленого у цивільній
справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
зміну розміру аліментів, в якому
зафіксовані пояснення представника
відповідача про те, що останній
проживає у м. Стаханові.

Допитані в судовому засіданні
свідки - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є
сусідами позивача по під'їзду,
підтвердили факт непроживання
відповідачів у квартирі позивача
впродовж останніх трьох - чотирьох
років.

В судовому засіданні законний
представник малолітнього ОСОБА_5 - його
мати ОСОБА_2, пояснила, що зареєстрована
та проживає за адресою АДРЕСА_2.
Відповідаючи на запитання
представника позивача в судовому
засіданні 27.06.2014 р. ОСОБА_2 пояснила, що
її син не проживає у АДРЕСА_1 з 2008 р.,
оскільки з цього року він проживає за
місцем її постійного проживання за
адресою АДРЕСА_2.

Відповідач не заперечувала, що
отримує від свого колишнього чоловіка -
ОСОБА_4 аліменти на утримання сина
ОСОБА_5, оскільки останній проживає
саме разом із нею.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач
вправі в установленому порядку за
письмовою згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної згоди
не потрібно.

Частиною 4 ст. 29 ЦК України
визначено, що місцем проживання
фізичної особи, яка не досягла десяти
років, є місце проживання її батьків
(усиновлювачів) або одного з них, з ким
вона проживає, опікуна або
місцезнаходження навчального закладу
чи закладу охорони здоров'я, в якому
вона проживає.

Відповідно до п. 11 постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» від 12.04.1985 р. № 2 суд може
визнати особу такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, лише з
однієї, зазначеної позивачем підстави,
передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК УРСР.

Ст. 107 ЖК УРСР передбачає, що у разі
вибуття наймача та членів його сім'ї на
постійне проживання до іншого
населеного пункту або в інше жиле
приміщення в тому ж населеному пункті
договір найму жилого приміщення
вважається розірваним з дня вибуття.
Якщо з жилого приміщення вибуває не вся
сім'я, то договір найму жилого
приміщення не розривається, а член
сім'ї, який вибув, втрачає право
користування цим жилим приміщенням з
дня вибуття.

Суд вважає, що позивачем невірно
було зазначено в якості підстави для
визнання відповідачів такими, що
втратили право користування жилим
приміщенням ст. 71 ЖК УРСР, оскільки,
відсутність відповідачів у квартирі
АДРЕСА_1 не мала характер тимчасової, а
тому підставою для визнання
відповідачів такими, що втратили право
користування жилим приміщенням є норма
ст. 107 ЖК УРСР. Однак, дана помилка в
обгрунтуванні позову не впливає на
вирішення спору по суті.

З урахуванням встановлених
обставин та вищенаведених положень
нормативно - правових актів суд
приходить до висновку, що відповідач
ОСОБА_4, який вибув на постійне місце
проживання в інший населений пункт
(АДРЕСА_3) втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що в силу
презумпції ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків (усиновлювачів)
або одного з них, з ким вона проживає,
місцем проживання малолітнього ОСОБА_5
з 2008 р. є місце постійного проживання та
реєстрації його матері - ОСОБА_2, а тому
даний відповідач також є таким, що
втратив право користування
вищевказаною квартирою з дня вибуття.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити
повністю.

Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_1 судові витрати з оплати
судового збору за подання позовної
заяви в сумі 121 (сто двадцять одна)
гривня 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 в особі
законного представника ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати
судового збору за подання позовної
заяви в сумі 121 (сто двадцять одна)
гривня 80 коп.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Сумської області через
Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
О.М.
Сидорчук