Справа № 362/4677/13-ц Головуючий у І
інстанції Орда О.О.Провадження №
22-ц/780/2951/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Таргоній
Д.О., Антоненко В.І.

за участі секретаря
Черепинець А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Апеляційного
суду Київської області цивільну справу
за апеляційною скаргою
Житлово-будівельного кооперативу
«Восток» на заочне рішення
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 17 січня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Житлово-будівельного кооперативу
«Восток» про стягнення нарахованої,
але не виплаченої заробітної плати і
середнього заробітку за час затримки
розрахунку, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач
звернулася з вказаним позовом до суду
першої інстанції обґрунтовуючи тим, що
вона на підставі трудового договору
03.05.2012 року була прийнята на роботу в
ЖБК «Восток».

Оскільки відповідачем не
виплачувалась заробітна плата, ОСОБА_1
подала заяву про звільнення з 30.06.2012
року з вимогою повного розрахунку по
заробітній платі, однак в порушення
вимог ст.116 КЗпП України у день
звільнення повний розрахунок належних
їй виплат здійснений не був.

Станом на 01 серпня 2013 року у
відповідача виникла заборгованість по
сплаті заробітної плати в розмірі 4916
(чотири тисячі дев'ятсот шістнадцять)
грн. 40 коп.

ОСОБА_1 зверталась до ЖБК «Восток» з
вимогою виплати заробітної плати, але
останнім так і не було виплачено
заборгованість по заробітній платі, що
стало підставою для звернення до суду з
таким позовом.

На підставі викладеного ОСОБА_1
просила стягнути з відповідача
заборгованість по заробітній платі в
сумі 4 916 гривень 40 копійок та середній
заробіток за час затримки виплати
заробітної плати за період з 01 липня 2012
року по 01 серпня 2013 в сумі 42 001 (сорок дві
тисячі одна) грн. 05 коп.

Заочним рішенням Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 січня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ЖБК «Восток» на користь
ОСОБА_1 заборгованість по заробітній
платі в розмірі 4 916 гривень (чотири
тисячі дев'ятсот чотириста шість) грн.,
40 коп. та середній заробіток за час
затримки виплати заробітної плати в
розмірі 42 001 ( сорок дві тисячі одна) грн.
05 коп., а всього 46 916 (сорок шість тисяч
дев'ятсот шістнадцять) грн. 45 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
відповідач подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає,
що ОСОБА_1 працювала у відповідача з 2001
по 2008 роки. Таким чином під час
офіційного працевлаштування, 01 травня
2012 року, позивач знала про наявність у
ЖБК «Восток» боргів перед ПАТ «АК
Київводоканал» та АК «Київенерго», що
ускладнювало виплату ЖБК «Восток»
заробітної плати своїм працівникам.

Також позивачу було відомо, що на
рахунки відповідача в банку було
накладено арешт.

Враховуючи зазначені обставини, голова
ЖБК «Восток» Воронін М.М. вважає, що
ОСОБА_1 знала про те, що можлива
затримка у виплаті заробітної плати,
але погодилася на такі умови праці.

На підставі викладеного в апеляційній
скарзі відповідач просить скасувати
заочне рішення суду першої інстанції
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення учасників процесу,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1, відповідно до трудового
договору від 03 травня 2012 року, була
прийнята на роботу в ЖБК «Восток» (а.с.5).

Відповідно до довідки про доходи від 09
жовтня 2012 року № 076, виданої
відповідачем позивач працювала в ЖБК
«Восток» з 03.05.2012 року по 30.06.2012 року
(а.с.6) та отримала заробітну плату в
розмірі: за травень 2012 року - 3 000
гривень, за червень 2012 року - 3 000
гривень, а всього 6 000 гривень, з яких до
виплати нараховано 4 916 грн. 40 коп.

Відповідно до довідки Пенсійного фонду
України про індивідуальні відомості
про застраховану особу - ОСОБА_1, - за
звітний 2012 рік сума заробітку
останньої для нарахування пенсії
становить 6 000 гривень (а.с.7).

Також позивачу дійсно не була
виплачена заробітна плата при
звільненні 30 червня 2012 року, що
підтверджується довідкою про доходи
від 09.10.2012 року № 076, виданої
відповідачем (а.с.6).

За період з 01 серпня 2012 року по 01 серпня
2013 року затримка розрахунку становить
273 робочих дні.

Оскільки двома останніми календарними
місяцями роботи є травень 2012 року та
червень 2012 року, з довідки про доходи
від 09.10.2012 року № 076 вбачається, що за
травень 2012 (20 робочих днів) та червень
2012 року (19 робочих днів) позивачу було
нараховано заробітну плату в розмірі 3
000 гривень та 3 000 гривень відповідно,
середньоденна заробітна плата
становить (3 000 гривень + 3 000 гривень)/(20
робочих днів + 19 робочих днів) = 153 грн. 85
коп., де 3 000 грн. - місячна заробітна
плата за травень 2012 року, 3 000 грн. -
місячна заробітна плата за червень 2012
року, 20 робочих днів - кількість робочих
днів у травні 2012 року, 19 робочих днів -
кількість робочих днів у червні 2012 року
відповідно до листа Міністерства праці
та соціальної політики України «Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2013 рік».

З урахуванням вище викладеного
середній заробіток за період з 01 липня
2012 року по 01 серпня 2013 року становить 42
001 грн. 05 коп. (153 грн. 85 коп. х 273 робочі
дні), де 153 грн. 85 коп. - середній
заробіток за травень, червень 2012 року;
273 робочі дні - кількість робочих днів
затримки виплати заробітної плати за
період з 30 червня 2012 року по 01 серпня 2013
року.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд
першої інстанції виходив з того що
відповідачем були порушені права
позивача, передбачені КЗпП України
щодо виплати заробітної плати, а тому
відповідач мав сплатити позивачу як
заборговану заробітну плату, так і
компенсацію за затримку ї виплати.

Колегія суддів повністю погоджується з
висновками суду першої інстанції в
частині стягнення заробітної плати.
Разом із тим в частині стягнення
компенсації за затримку розрахунку
при звільненні погодитись не може,
виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України
передбачено, що власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний в
день звільнення видати працівникові
належно оформлену трудову книжку і
провести з ним розрахунок у строки,
зазначені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата
праці працівників здійснюється в
першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються власником або
уповноваженим ним органом після
виконання зобов'язань щодо оплати
праці.

Судова колегія погоджується із
висновком суду в тій частині, що
заробітна плата не виплачувалась з
вини відповідача. Доводи апеляційої
скарги в тій частині, що вина
відповідача відсутня є
необгрунтованими. В судовому засіданні
представники відповідача
підтвердили, що ЖБК «Восток»
отримувала від членів кооперативу
кошти за утримання будинку. Судова
колегія вважає, що відповідач мав
змогу виплати позивачу заборговану
заробітну плату із отриманих коштів.

Разом із тим, суд першої інстанції на
звернув увагу на те, що при
пред»явленні позову про стягнення
компенсації за затримку розрахунку при
звільненні позивачем пропущені строки
для звернення до суду з такою вимогою.

Відповідно до ст.233 КЗпП України
працівник може звернутись з заявою про
вирішення трудового спору
безпосередньо до суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права.

У разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Оскільки компенсація за затримку
розрахунку при звільненні не є
оплатою праці працівника, до вимог про
її стягнення застосовується строк три
місяці.

З врахуванням наведеного, позовні
вимоги в частині стягнення компенсації
могли бути задоволені лише частково, а
саме за три місяці. Оскільки
відповідно до трудового договору
заробітна плата позивача становила 3000
грн., то з відповідача на користь
позивача підлягає стягоненню
компенсація за затримку розрахунку при
звільненні у розмірі 9000 грн.

З врахуванням наведеного, рішення суду
підлягає зміні в частині визнаення
розміру компенсації за затримку
розрахунку при звільненні. Загальна
сума стягнення становить 13916 грн., що
складається із 4916 грн. - заборгована
заробітна плата за траень-червень 2012
року та 9000 грн. компенсації за затримку
розрахунку при звільненні

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р
І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу
Житлово-будівельного кооперативу
«Восток» задовольнити частково.

Заочне рішення Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 січня 2014 року змінити, стягнувши
з житлово-будівельного кооперативу
«Восток» на користь ОСОБА_1 4916 грн.
заробітної плати за період з 03.05.2012 року
по 30.06.2012 року та компенсацію за
затримку розрахунку при звільненні за
три місяці у розмірі 9000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: