АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/192/14-ц 22-ц/774/929/К/14
Справа № 212/192/14-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/929/К/14
суддя Борис О.Н.
Категорія - 26 ( ІІІ )
Суддя-доповідач - Турік
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Турік В.П.

суддів - Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.

при секретарі - Бевзі М.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника відповідача Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" на рішення
Жовтневого районного суду м.Кривого
Рогу від 11 березня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди.

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідача Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - Літовченко
Тетяна Миколаївна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» (далі - ПАТ
«Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на отримання ним
професійного захворювання внаслідок
праці протягом тривалого часу в
шкідливих умовах на підземних роботах.
Висновком МСЕК у 2009 році йому було
первинно встановлено втрату
професійної працездатності в
загальному розмірі 35% та визнано
інвалідом ІІІ групи.

Вважаючи причиною отримання
професійного захворювання тривалу
роботу в умовах важкої фізичної праці
та шкідливих факторів, що перевищують
гранично допустимий рівень, просив суд
стягнути з відповідача на його користь
моральну шкоду у сумі 178 537,80 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 11 березня 2014 року
позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на
користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 13 000 грн.,
а також - на користь держави 243,60 грн.
судового збору.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком»
ставить питання про скасування рішення
суду і ухвалення нового рішення про
відмову позивачу в задоволенні позову,
посилаючись на недоведеність
позивачем обставин справи, на які він
посилається як на підставу своїх вимог,
зокрема відсутні докази в
підтвердження наявності факту
заподіяння йому моральної шкоди, в тому
числі, немає висновку відповідних
медичних органів щодо наявності
моральних страждань у нього, відсутні
докази в підтвердження протиправності
поведінки відповідача та не враховано
працю позивача в шкідливих умовах й на
інших підприємствах.

Судом невірно застосовано норми
матеріального права до врегулювання
спірних правовідносин, а саме
положення загальних норм діючого
законодавства ст.ст. 237-1, 153, 173 КЗпП
України ст. 1167 ЦК України замість
спеціального Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності»;

Крім того, судом при визначені розміру
моральної шкоди, що підлягає стягненню
на користь позивача, не враховано
практику розгляду аналогічних справ
апеляційним судом Дніпропетровської
області та позицій, викладених в
аналізі практики у справах про
відшкодування моральної шкоди,
завданої у зв'язку з ушкодженням
здоров'я під час виконання трудових
відносин, який було проведено
Заступником Голови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ М.П. Пшонкою.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача ПАТ
«Кривбасзалізрудком» - Літовченко Т.М.,
яка підтримала доводи апеляційної
скарги та просила її задовольнити,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та письмових заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 1998 року
по 2006 рік працював на посадах
підземного кріпильника, підземного
гірника та підземного гірника очисного
забою шахти «Родіна» ВАТ
«Кривбасзалізрудком»,
правонаступником якого є ПАТ
«Кривбасзалізрудком».

20.09.2006 року звільнений за власним
бажанням в зв`язку з виходом на пенсію
за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 17-19).

Працюючи протягом тривалого часу,
впродовж 11 років 11 місяців, в умовах
важкої фізичної праці, що перевищувала
гранично допустимі норми та в умовах
несприятливого мікроклімату, позивач
отримав професійне захворювання з
відповідним діагнозом: радикулопатія
п/крижова справа і шийна зліва, справа,
помірно вираженим порушенням
біомеханіки хребта, нейродистрофією у
вигляді двобічного плечолопаткового
періартрозу, ПФС першого ст. та
деформуючого артрозу колінних
суглобів, ПФС першого ст., стійким
больовим і м'язово-тонічним
синдромами, рецидивуючий перебіг.

Висновком МСЕК від 08.05.2009 року позивачу
первинно встановлено 35% втрати
професійної працездатності та визнано
інвалідом ІІІ групи (а.с. 7), які при
наступному переогляді 05.04.2012 року
залишились незмінними (а.с. 5).

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_3 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування
професійного захворювання від 04
березня 2009 року (а.с. 3-4) причиною
професійного захворювання ОСОБА_3 є
робота в умовах важкої фізичної праці,
що перевищувала гранично допустимі
норми та в умовах несприятливого
мікроклімату, які виникли в результаті
порушення керівництвом підприємства,
де працював хворий, ст. 153 КЗпП України,
ст. 13 Закону України «Про охорону
праці», якими передбачений обов'язок
власника або уповноваженого ним органу
створити на робочому місці умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів, а також забезпечити додержання
вимог законодавства щодо прав
працівників у галузі охорони праці.

При цьому, доводи апеляційної скарги
відповідача про добровільність
виконання робіт у шкідливих умовах
праці позивачем, не знімають з
відповідача обов'язку виконати вимоги
ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону
України «Про охорону праці» й нести
відповідальність в законом
вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача
щодо відсутності підстав
відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди,
оскільки, факт заподіяння такої шкоди у
зв'язку з отриманим ним професійним
захворюванням встановлений в судовому
засіданні. Так, позивач час від часу
змушений проходити амбулаторний та
стаціонарний курс лікування,
переносить фізичні страждання,
позбавлений нормальних життєвих
зв'язків, що вимагає додаткових зусиль
для організації його життя.

Доводи представника відповідача про
відсутність обов'язку ПАТ
«Кривбасзалізрудком» відшкодовувати
моральну шкоду, завдану позивачу з тих
підстав, що останній є суб'єктом
страхування від нещасного випадку на
виробництві, суперечать нормам діючого
законодавства, оскільки Закон України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-XIV в редакції, що діяла на час
встановлення позивачеві вперше
стійкої втрати працездатності, не
передбачає у 2011 році відшкодування
застрахованим і членам їх сімей
моральної (немайнової) шкоди, отриманої
внаслідок ушкодження здоров'я Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Так, відповідно п.27 ст. 77 розділу VI
«Особливі положення Закону України
«Про державний бюджет України на 2006
рік» та п.22 ст.71 Закону України «Про
державний бюджет на 2007 рік»
призупинено на 2006 та 2007 рік дію абзацу 4
ст. 1 (в частині відшкодування моральної
шкоди застрахованим і членам їх сімей),
пп. «е» п.1 ч.1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч.3 ст. 34
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», а Законом № 107-VІ від
28.12.2007 року з п. 3 розділу X «Прикінцеві
положення» вказаного Закону виключені
слова, які б свідчили про
відшкодування, за умов зазначених у
цьому пункті, моральної шкоди
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, і водночас доповнено цей пункт
новим абзацом, згідно якого
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків
моральної (немайнової шкоди)
застрахованим і членам їх сімей
незалежно від часу настання випадку
припиняється з 01 січня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку тільки на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу колегія
суддів не може взяти до уваги, оскільки
відповідно до п. 3.8 Порядку
встановлення медико-соціальними
експертними комісіями ступеня втрати
професійної працездатності у
відсотках працівникам, яким нанесене
ушкодження здоров'я, пов'язане з
виконанням трудових обов'язків,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №
212, висновок МСЕК є одним із доказів, а
не єдиним доказом, який розглядається в
комплексі з іншими документами і
наявними відомостями про потерпілого.

Матеріали справи містять достатньо
доказів щодо спричинення позивачеві
ОСОБА_3 в результаті ушкодження
здоров'я, моральної шкоди й без
висновку МСЕК.

Доводи апеляційної скарги щодо
неврахування судом першої інстанції
судової практики щодо розгляду
аналогічних справи є безпідставними та
суперечать чинному законодавству,
згідно якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції України,
законів України та міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8
ЦПК України).

Разом з тим, при вирішенні питання про
розмір відшкодування моральної шкоди
заподіяної позивачу, не врахував
роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №4 від 31
березня 1995 р. (з подальшими змінами)
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» і не обґрунтував розмір
моральної шкоди в сумі 13 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія
суддів, беручи до уваги характер і
тривалість фізичних і моральних
страждань позивача, істотність
вимушених змін у його життєвих
стосунках, конкретні обставини по
справі, і наслідки, що наступили, вважає
необхідним змінити рішення суду в
частині визначеного судом розміру
моральної шкоди і зменшити її з 13 000
гривень до 10 000 гривень.

В іншій частині рішення суду
відповідає нормам матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст.
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника
відповідача Публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 11 березня 2014 року
змінити, зменшивши розмір моральної
шкоди, стягнутої з Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» на користь
ОСОБА_3 з 13 000 (тринадцяти тисяч)
гривень 10 000 (десяти тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: