АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/6382/2014
Головуючий у 1-й інстанції: Войтенко Т.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого - Українець
Л.Д.

суддів - Оніщука
М.І.

-
Крижанівської Г.В.

при секретарі -
Дем»янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Подільського районного суду
м. Києва від 22 квітня 2013 року в справі за
позовом Державного підприємства
«Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця» до ОСОБА_2
про виселення особи без надання іншого
жилого приміщення, зняття з реєстрації

в с т а н о в и л а :

У лютому 2013 року Державне підприємство
«Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця» звернулося
в суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення
особи без надання іншого жилого
приміщення, зняття з реєстрації.

Свої вимоги мотивувало тим, що 25 лютого
2011 року ОСОБА_2 була прийнята на посаду
заступника генерального директора по
соціальних питаннях Державного
підприємства «Науково-дослідний
виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».

У зв'язку з роботою відповідачу було
надано для проживання кімнату АДРЕСА_1.

28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 була звільнена
з роботи за власним бажанням згідно
ст.38 КЗпП України.

У зв'язку з припиненням трудових
відносин відповідачу було
запропоновано звільнити надане їй на
час роботи для проживання житлове
приміщення, проте відповідач
відмовилася звільняти займане нею
приміщення гуртожитку.

Заочним рішенням Подільського
районного суду м. Києва від 22 квітня 2013
року позов Державного підприємства
«Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат «Пуща-Водиця» задоволено
частково.

Виселено ОСОБА_2 з кімнати АДРЕСА_1 без
надання іншого жилого приміщення.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 09 липня 2013 року заяву ОСОБА_2
про перегляд заочного рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 22 квітня 2013 року залишено без
задоволення.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2
подала апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення.

Зазначає, що судом не досліджено всі
питання про правовий статус спірного
житлового приміщення, вид трудового
договору, причини та підстави її
звільнення.

Зауважує, що розпорядженням
виконавчого органу Київської міської
ради (Київська міська державна
адміністрація) від 03 листопада 2012 року
№1725 «Про прийняття безоплатно
житлового фонду, об'єктів соціальної
сфери, зовнішніх інженерних мереж,
відокремлених об'єктів комунального
призначення та електролічильників ДП
НДВА «Пуща - водиця» до комунальної
власності громади міста» передбачено,
що Подільська районна в місті Києві
державна адміністрація приймає на
праві комунальної власності об'єкти
житлового фонду, зокрема гуртожиток по
АДРЕСА_1.

Після чого, 16 листопада 2013 року за
розпорядженням Київської міської
державної адміністрації, № 1866 «Про
затвердження актів приймання-передачі
гуртожитків в комунальну власність
територіальної громади міста Києва та
до сфери управління Подільської
районної в місті Києві державної
адміністрації» затверджено акт
приймання передачі гуртожитку на
АДРЕСА_1 в комунальну власність
територіальної громади міста Києва та
до сфери управління Подільської
районної в місті Києві державної
адміністрації.

Тобто, власником гуртожитку по АДРЕСА_1
визначено Подільську районну в місті
Києві державну адміністрацію, а не -
Державне підприємство
«Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат «Пуща - Водиця».

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які з"явилися в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню.

Статтею 109 ЖК Української РСР
передбачено, що виселення із займаного
жилого приміщення допускається з
підстав, встановлених законом.
Виселення проводиться добровільно або
в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 132 ЖК УРСР та п. 40
Положення про гуртожитки, працівників
підприємств, установ, організацій, які
поселилися в гуртожитку в зв'язку з
роботою, може бути виселено без
надання іншого жилого приміщення в
разі звільнення за власним бажанням
без поважних причин, за порушення
трудової дисципліни або вчинення
злочину.

Також в п. 22 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня
1985 року № 2 роз'яснено, що якщо
гуртожиток надано у зв'язку з роботою,
слід з'ясовувати вид трудового
договору, укладеного між позивачем і
відповідачем, і за яких підстав він був
припинений, маючи на увазі, що згідно зі
ст. 132 ЖК без надання іншого жилого
приміщення можуть бути виселені
сезонні, тимчасові працівники, які
припинили роботу, особи, які працюють
за строковим трудовим договором, а
також інші працівники, які звільнилися
за власним бажанням без поважних
причин, або звільнені за порушення
трудової дисципліни чи вчинення
злочину. При припиненні трудового
договору з інших підстав вони, як і
особи, перелічені в ст. 125 ЖК України,
можуть бути виселені лише з наданням
іншого жилого приміщення.

Судом встановлено, що наказом №42-к від
25 лютого 2011 року ОСОБА_2 була прийнята
на роботу в ДП НДВА «Пуща-Водиця» на
посаду заступника генерального
директора по соціальних питаннях (а.с.
5).

Відповідно до Ордеру на житлову площу у
гуртожитку ДП НДВА «Пуща-Водиця»
ОСОБА_2 була надана кімната АДРЕСА_1 у
зв»язку із роботою у цій організації
(а.с. 7).

28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 звільнена з
роботи за власним бажанням згідно ст.38
КЗпП України (а.с.4, 6).

10 липня 2012 року на адресу відповідача
направлено лист з вимогою звільнити
кімнату гуртожитку (а.с. 8, 9), який
залишився без реагування, оскільки
відповідач продовжує займати кімнату.

Задовольняючи частково вимоги ДП НДВА
«Пуща-Водиця» суд підставно виходив з
їх обґрунтованості з огляду на таке.

В апеляційному суді, відповідач, як на
підставу скасування рішення суду,
посилалася на те, що вона є
пенсіонеркою за віком, а тому в силу
закону не підлягає виселенню без
надання іншого жилого приміщення.

Разом з тим, такі посилання не
ґрунтуються на вимогах закону з огляду
на таке.

З довідки Управління ПФУ в
Подільському районі м. Києва м. Києва
від 19.05.2014 року вбачається, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 здала документи на
призначення пенсії за віком 19 травня 2014
року.

Статтею 125 ЖК України та п.42 Положення
про гуртожитки передбачено, що без
надання іншого жилого приміщення у
випадках, зазначених у статті 124 цього
Кодексу, не може бути виселено, зокрема
пенсіонерів по старості.

Станом на час ухвалення оскаржуваного
рішення від 22.04.2013 року діяв Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» в
редакції зі змінами, які внесені у
зв'язку з набранням чинності Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи « від 08.07.2011 року.

Згідно ст.26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші після досягнення
ними такого віку, зокрема 56 років 6
місяців - які народилися з 1 жовтня 1957
року по 31 березня 1958 року.

Таким чином, право на пенсію за віком у
відповідача виникне лише 09 серпня 2014
року.

За таких обставин, посилання ОСОБА_2 на
неможливість її виселення у зв'язку з
досягненням нею пенсійного віку є
необґрунтованими.

Враховуючи те, що відповідач була
звільнена з ДП НДВА «Пуща-Водиця» за
власним бажанням, й те, що інших підстав
які б унеможливлювали її виселення без
надання іншого жилого приміщення не
встановлено, тому суд дійшов вірного
висновку про задоволення позову в
частині виселення ОСОБА_2 без надання
іншого жилого приміщення з кімнати, яка
була надана на час існування трудових
відносин між сторонами.

Не є підставою для скасування рішення
суду посилання ОСОБА_2 на те, що судом не
досліджено всі питання про правовий
статус спірного житлового приміщення,
оскільки власником гуртожитку по
АДРЕСА_1 є Подільська районна в місті
Києві державна адміністрація, тому
державне підприємство
«Науково-дослідний виробничий
агрокомбінат «Пуща - Водиця» є
неналежним позивачем, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київська
міська державна адміністрація) від 03
листопада 2012 року №1725 «Про прийняття
безоплатно житлового фонду, об'єктів
соціальної сфери, зовнішніх інженерних
мереж, відокремлених об'єктів
комунального призначення та
електролічильників ДП НДВА «Пуща -
водиця» до комунальної власності
громади міста» передбачено, що
Подільська районна в місті Києві
державна адміністрація приймає на
праві комунальної власності об'єкти
житлового фонду, зокрема гуртожиток по
АДРЕСА_1 (а.с.49-56).

16 жовтня 2013 року розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації, № 1866 «Про затвердження
актів приймання-передачі гуртожитків в
комунальну власність територіальної
громади міста Києва та до сфери
управління Подільської районної в
місті Києві державної адміністрації»
затверджено акт приймання передачі
гуртожитку на АДРЕСА_1 в комунальну
власність територіальної громади
міста Києва та до сфери управління
Подільської районної в місті Києві
державної адміністрації (а.с.95-99).

Разом з тим, гуртожиток по АДРЕСА_1
станом на день розгляду справи, ще
перебував на балансі ДП НДВА
«Пуща-Водиця», оскільки акти
приймання-передачі житлового фонду на
той час підписані не були, що
підтверджується листом Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
від 27.06.2013 року та довідкою ДП НДВА
«Пуща-Водиця» від 01.07.2013 року №631 (а.с.
63,66), тому ДП НДВА «Пуща-Водиця» є
належним позивачем.

Таким чином, суд повно та всебічно
з'ясував обставини справи, дав їм
належну правову оцінку.

Рішення суду відповідає вимогам
закону, наданим доказам, обставинам
справи і підстав для його скасування з
мотивів, викладених в апеляційній
скарзі, не вбачається.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується та набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,308, 313-315
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м.
Києва від 22 квітня 2013 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
до цього суду.

Головуючий:

Судді: