Справа № 6/364/37/37 Головуючий у І
інстанції Моргун Г.Л.Провадження №
22-ц/780/4416/14 Доповідач у 2
інстанції МалородКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого Малорода О.І.

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

при секретарі Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Київ цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Володарського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
в справі за державного виконавця
державної виконавчої служби
Володарського районного управління
юстиції Київської області про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України громадянина України
ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року державного виконавця
державної виконавчої служби
Володарського районного управління
юстиції Київської області звернувся до
суду з поданням, в якому просив
встановити тимчасове обмеження у праві
виїзду за межі України ОСОБА_1 до
виконання ним зобов'язань.

Мотивував тим, що у ВДВС Володарського
РУЮ знаходиться на виконанні
виконавчий лист № 2-3374/12 від 14 березня
2013 року, виданий Голосіївським
районним судом міста Києва про
стягнення з ОСОБА_1, аліментів на
утримання дітей.

Вказував, що боржник неодноразово
викликався до ВДВС Володарського РУЮ
для сплати заборгованості, однак
станом на 01 червня 2014 року
заборгованість лишається непогашеною.

Ухвалою суду подання задоволено та
встановлено тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції та постановити нову про
відмову в задоволенні подання.

Мотивує свої вимоги тим, що оскаржувана
ухвала була постановлена з неповним
з'ясуванням обставин, що мають істотне
значення для справи, та з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Вказує, що він регулярно та вчасно
сплачує чергові аліментні платежі, а
заборгованість, яка виникла за час
відсутності заробітку, ним поступово
погашається, що підтверджується
квитанціями, наявними в матеріалах
справи.

Апеляційну скаргу слід задовільнити.

Так, при постановленні ухвали про
обмеження права виїзду за межі України,
суд першої інстанції керувався ст. 377-1
ЦПК України та виходив з того, що на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби перебуває
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа про
стягнення з ОСОБА_1 аліментів на
користь ОСОБА_2 на утримання дітей, у
добровільному порядку рішення суду
боржник не виконує, отже є підстави для
встановлення обмеження у праві виїзду
за кордон.

Проте колегія не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до узагальнення
Верховного Суду України судової
практики щодо вирішення питання про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України від 01.02.2013 року «ухилення
від виконання зобов'язань, покладених
судовим рішенням, рішенням іншого
органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч.
1 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» та у
п. 18 ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження», позначає з об'єктивної
сторони такі діяння (дії чи
бездіяльність) особи боржника, які
полягають у навмисному чи іншому
свідомому невиконанні нею зазначених
обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

На думку ВСУ, особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню. Зокрема,
задоволення такого подання можливе
лише за умови «доведення факту
ухилення боржника від виконання
зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Колегія, дослідивши обставини справи
та наявні докази, дійшла висновку, що
суд першої інстанції безпідставно
задовольнив подання державної
виконавчої служби, оскільки державним
виконавцем не надано доказів, які
свідчили б про те, що боржник
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судом.

Натомість, з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 виконує
зобов'язання по сплаті аліментів на
утримання дітей, що підтверджується
поданими до апеляційного суду
квитанціями (а.с. 16-22).

В ході апеляційного розгляду сторони
не заперечували, що станом на 1 червня
2014 року борг по аліментам становив 15155
грн. 58 коп., однак на даний час
зменшився до 6 000 грн.

Колегією не встановлено факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання,
відповідно підстави для встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_1 на даний час
відсутні.

Сам факт наявності заборгованості не є
підставою для застосування санкцій у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
постановив ухвалу з порушенням норм
процесуального права, а тому згідно з п.
2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України колегія
задовольняє апеляційну скаргу та
постановляє нову про відмову в
задоволенні подання державного
виконавця.

Керуючись ч. 1 ст. 312 ЦПК України
колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Ухвалу Володарського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
скасувати та постановити нову про
відмову в задоволенні подання
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Володарського районного управління
юстиції Київської області про
встановлення тимчасового обмеження у
праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: