Справа № 369/8003/14-ц
Провадження № 2-з/369/25/14
УХВАЛА

15.08.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяву товариства з
обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.» про
забезпечення позову, -

в с т
а н о в и в:

08.08.2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Ю.С.А.» звернулося до
суду з заявою про забезпечення позову,
в якій просить суд накласти арешт на
майно рухоме і не рухоме, що належать
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зокрема на будинок у м.
Боярка, по вул.. Дачна, 18, автомобіль
НОМЕР_1 та MERCEDES-BENS державний номер АК 5667
та/або на грошові кошти, що належать
відповідачам і знаходяться у них або в
інших осіб, банківських установах на
суму 12 954,30грн, посилаючись на те, що
Києво - Святошинський районний суд
Київської області розглянув 14 липня 2007
року справу № 2-2907/2007, за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Ю.С.А.» до ОСОБА_1 про
примусове відшкодування шкоди
завданої в наслідок пошкодження
автомобіля, а Апеляційний суд 15 лютого
2008 року залишив дане рішення в силі,
проте до сьогодні дане рішення суду не
виконується.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає,
що заява про забезпечення позову не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв’язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006 року
№9, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006 року
№9, розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи 17
листопада 2007 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
ухвалено рішення по справі №2-2907/2007,
згідно з яким позов було задоволено
частково.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 15.02.2008 року зазначену
постанову залишено без змін.

У відповідності до ч. 3 ст. 208 ЦПК України
судовий розгляд закінчується
ухваленням рішення суду, а випадках,
передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього
Кодексу, - постановленням ухвали.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що заява про забезпечення
позову не підлягає до задоволення,
оскільки по даній справі вже ухвалено
судове рішення, а тому судовий розгляд
по справі закінчено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 151, 152, 153, 208 ЦПК України, суд,-

у х
в а л и в:

У задоволенні заяви товариства з
обмеженою відповідальністю «Ю.С.А.» про
забезпечення позову по цивільній
справі – відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом п’яти днів
з дня її оголошення.

Суддя :
Т.В.Дубас