Справа № 367/3699/13-ц Головуючий у І
інстанції Оладько С.І.Провадження №
22-ц/780/4808/14 Доповідач у 2
інстанції Верланов С.М.Категорія 1
УХВАЛА

Іменем України

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Воробйової Н.С.,
Мережко М.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою
заступника прокурора Київської
області на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 28
квітня 2014 року у справі за позовом
прокурора міста Ірпеня Київської
області в інтересах держави до
Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третя особа: комунальне
підприємство «Святошинське
лісопаркове господарство» про
визнання незаконним рішення, визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку та
визнання права власності на земельну
ділянку,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2013 року прокурор міста Ірпеня
Київської області в інтересах держави
звернувся до суду з вказаним позовом, в
якому просив визнати недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року №2167/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по
АДРЕСА_1», визнати недійсним державний
акт серії ЯЖ № 903381 на право власності
на земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_2, визнати недійсним державний
акт серії ЯЛ № 321722 на право власності
на земельну ділянку, виданий на ім'я
ОСОБА_3 та визнати право власності
держави на земельну ділянку площею 0,15
га.

Вимоги позову обґрунтував тим, що
згідно з рішенням Коцюбинської
селищної ради від 25 грудня 2008 року
№2167/25-5 «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд по
АДРЕСА_1» ОСОБА_2 затверджено проект
землеустрою щодо відведення та
передачу у приватну власність
земельної ділянки площею 0,15 га. На
підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
видано державний акт на право
власності на земельну ділянку. В
подальшому ОСОБА_2 за договором
купівлі-продажу від 22 травня 2009 року
відчужила належну їй на праві
власності земельну ділянку ОСОБА_3,
який отримав державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку
серії ЯЛ № 321722.

Вказував, що рішення Коцюбинської
селищної ради та виданий на його
підставі державний акт є незаконними,
оскільки суперечать чинному
законодавству. Зокрема, зазначена
земельна ділянка знаходиться за межами
смт. Коцюбинське, що підтверджується
висновком судово-землевпорядної
експертизи, та перебуває у постійному
користуванні КП «Святошинське
лісопаркове господарство». Крім того,
було змінено цільове призначення
спірної земельної ділянки, державна
експертиза проекту землеустрою щодо
відведення спірної земельної ділянки
не проводилася. Зважаючи на викладене,
прокурор вважає, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є
нікчемним, а тому державний акт,
виданий на ім'я ОСОБА_2 та державний акт,
виданий на ім'я ОСОБА_3 підлягають
визнанню недійсними.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 28 квітня 2014 року
позов прокурора міста Ірпеня Київської
області задоволено частково.

Визнано недійсним рішення
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2167/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1 Київської
області». Визнано недійсним державний
акт серії ЯЖ № 903381 на право власності
на земельну ділянку, кадастровий номер
:01:042:0016, виданий на ім'я ОСОБА_2

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник
прокурор Київської області просить
рішення суду першої інстанції в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог прокурора скасувати та ухвалити
нове рішення в цій частині про
задоволення позову, а також змінити
мотивувальну частину рішення,
виключивши положення про те, що договір
купівлі - продажу спірної земельної
ділянки не є нікчемним, замінивши
положеннями про нікчемність вказаного
договору, посилаючись на неправильне
застосування судом матеріального
права та порушення норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення учасників процесу, які
з'явилися в судове засідання, вивчивши
матеріали справи та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що рішенням
Коцюбинської селищної ради від 25
грудня 2008 року № 2167/25-5 «Про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення та передачу у приватну
власність земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд по АДРЕСА_1» ОСОБА_2
затверджено проект землеустрою щодо
відведення та передачі у приватну
власність земельної ділянки площею 0,15
га.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_2
отримала державний акт на право
власності на вказану земельну ділянку
серії ЯЖ №903381.

Встановлено, що згідно з договором
купівлі-продажу земельної ділянки від
22 травня 2009 року ОСОБА_2 відчужила
належну їй на праві власності земельну
ділянку площею 0,15 га ОСОБА_3

На підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки від 22 травня 2009 року
ОСОБА_3 отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 321722.

Задовольняючи частково позов
прокурора, та визнаючи недійсним
рішення селищної ради, суд виходив із
того, що спірна земельна ділянка
знаходилася поза межами
смт. Коцюбинське, оскільки на момент
прийняття оспорюваного рішення ради
межі смт. Коцюбинське у
встановленому законом порядку не були
визначені та не встановлені, а тому
вказане рішення Коцюбинської селищної
ради не відповідає вимогам земельного
законодавства. У зв'язку з цим, як
наслідок, державний акт, виданий на
підставі незаконного рішення на ім'я
ОСОБА_2, також підлягає визнанню
недійсним.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_3
набув право власності на спірну
земельну ділянку на підставі договору
купівлі-продажу від 22 травня 2009 року. В
подальшому на підставі договору
купівлі-продажу земельної ділянки
ОСОБА_3 отримав державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№321722.

Відповідно до положень ч.1 ст.81, ст.131 ЗК
України (в редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
громадяни України набувають права
власності на земельні ділянки на
підставі, зокрема, придбання за
договорами купівлі-продажу, дарування,
міни, іншими цивільно-правовими
угодами. Укладення таких угод
здійснюється відповідно до Цивільного
кодексу України з урахуванням вимог
цього Кодексу.

Згідно ст.126 ЗК України (в редакції
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) право власності на
земельну ділянку посвідчується
державним актом.

За змістом вказаних норм правовою
підставою набуття громадянином права
власності на земельну ділянку є
укладення ним цивільно-правової угоди,
а державний акт, що видається на
підставі такої угоди, посвідчує право
власності особи на земельну ділянку.

Крім того, згідно зі ст. ст. 41, 68
Конституції України ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності, право приватної власності є
непорушним та кожен зобов'язаний
неухильно додержуватися Конституції
України та Законів України.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про визнання недійсним
державного акту на право власності на
земельну ділянку, виданого на ім'я
ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із
того, що ОСОБА_3 набув право власності
на земельну ділянку площею 0,15 га на
підставі договору купівлі-продажу,
який не визнано судом недійсним і він
не є нікчемним (його нікчемність не
встановлена законом), а також,
враховуючи приписи ст.204 ЦК України
щодо презумпції правомірності
правочину, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для визнання
недійсним державного акту на право
власності на земельну ділянку на ім'я
ОСОБА_3, виданого на підставі вказаного
договору купівлі-продажу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
оскільки вони ґрунтується на
матеріалах справи та вимогах закону.

У зв`язку з цим відсутні підстави для
внесення змін в мотивувальну частину
рішення щодо зміни положення про
нікчемність вказаного договору.

Як вбачається з матеріалів справи
способом захисту порушеного права
власності держави на земельну ділянку
прокурором обрано позов про визнання
права власності на це майно (ст.392 ЦК
України), а не витребування майна від
нинішнього його володільця шляхом
віндикації (ст.ст. 387, 388 ЦК України).

Разом з тим, як випливає з роз'яснення,
яке міститься у п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року № 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними», позов
про визнання права власності на майно
(стаття 392 ЦК України) є належним
способом захисту, якщо позивач вимагає
залишення у нього майна, відчуженого
третьою особою за договором, учасником
якого він не був, і це майно ще не вибуло
з його володіння.

Установивши, що земельна ділянка вже
вибула з володіння власника у
зазначений спосіб, суд обґрунтовано
відмовив у позові, заявленому з
підстав, передбачених ст. 392 ЦК України,
оскільки обраний позивачем спосіб
захисту не є належним способом захисту.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
розглядаючи спір повно та всебічно
дослідив обставини справи, надані
сторонами докази, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, дійшов правильного
висновку про часткове задоволення
позову та ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому
апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Київської області відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді