АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2841/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Решетнік М.О. Доповідач - Слоквенко
Г.П. Категорія 41
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області у складі:

Головуючого: - Слоквенка Г.П.,

Суддів: - Максюти Ж.І.,
Кочкової Н.О.,

при секретарі: - Пантелеєвій
Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до
Дніпропетровської міськради,
Департаменту житлово-комунального
господарства та капітального
будівництва Дніпропетровської
міськради, КЖЕП-36, КЖРЕВП
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська, виконкому
Бабушкінської у м.Дніпропетровську
ради, третя особа: 7-а Дніпропетровська
держнотконтора про визнання права
користування та права власності на
житло, за зустрічним позовом КЖРЕВП
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська до ОСОБА_6 про
виселення за апеляційною скаргою
ОСОБА_6 на рішення Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 квітня 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2009 року позивач
звернулась із вищевказаним позовом,
уточнивши свої позовні вимоги,
посилаючись на те, що її мати ОСОБА_7
була наймачем двокімнатної квартири за
адресою: АДРЕСА_1. В березні 2005р. вона, за
проханням своєї матері, переїхала з
місця своєї постійної реєстрації у
вищевказану квартиру, оскільки мати
важко хворіла і потребувала
стороннього догляду. В спірну квартиру
вона вселилася як член сім'ї наймача,
оскільки вела з матір'ю спільне
господарство, мали спільний бюджет. У
вересні 2008р. ОСОБА_7 подала до органу
приватизації заяву про приватизацію
даної квартири, яку в подальшому мала
намір подарувати їй, але отримати
свідоцтво про право на житло вона не
встигла, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем
своєї матері і тому успадкувала після
її смерті право на проживання, а також
право на приватизацію квартири
АДРЕСА_1, про що й просила суд
постановити рішення( а.с. 2-3, 50-52, 56-58, 80-82,
144-145)

В березні 2010 року КЖРЕВП
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська пред'явило позов до
ОСОБА_6 у якому зазначало, що в спірній
квартирі проживала ОСОБА_7, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 В спірну квартиру
самовільно вселилася позивачка, яка
зареєстрована в АДРЕСА_2. Ордер на
вселення в спірну квартиру позивачці
не видавався. Просили виселити ОСОБА_6 з
вказаного житла без надання іншого
жилого приміщення. Ухвалою суду від
18.05.2010р. вказані позови об'єднано в одне
провадження.

Рішенням Бабушкінського
районного суду м. Дніпропетровська від
01 квітня 2013 року та додатковим рішенням
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про
визнання права користування та права
власності на житло, визнання права на
приватизацію квартири в порядку
спадкування за законом - відмовлено.
Задоволено зустрічний позов КЖРЕВП
Бабушкінського району
м.Дніпропетровська та виселено ОСОБА_6
із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого
жилого приміщення( а.с.164-165, 223).

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового про
задоволення позовних вимог( а.с. 169-172).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу відхилити, а ухвалу суду
залишити без змін із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Бабушкінської райради
м.Дніпропетровська №682/5 від 23.07.1992р.
було змінено умови договору найму на
приміщення, яке складається з 2-х
кімнат, житловою площею 33,06кв.м.
квартири АДРЕСА_1 з померлого ОСОБА_8 на
його дружину ОСОБА_7, на підставі
рішення Бабушкінського райсуду
м.Дніпропетровська від 10 червня 1993
року. Склад родини - одна людина.
Позивач є дочкою квартиронаймача
ОСОБА_7 та вселилась у вказану квартиру
без реєстрації в 2005р. У вересні 2008р.
квартиронаймач ОСОБА_7 звернулась до
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міськради із заявою
про приватизацію квартири
АДРЕСА_1.Свідоцтво про право власності
на житло ОСОБА_7 за життя отримано не
було. Згідно відповіді КП
«Дніпропетровське МБТІ» №9011 від
09.07.2012р. станом на час розгляду справи в
суді право власності на спірну
квартиру не зареєстроване. Згідно
свідоцтва про смерть від 13.11.2009 року
ОСОБА_7 померла 12.11.2009 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_6 та задовольняючи позовні
вимоги КЖРЕВП Бабушкінського району м.
Дніпропетровська, суд першої інстанції
виходив з положень ст. ст. 64, 65, 109 ЖК
України та ст. 1216, 1218 ЦК України. В
обґрунтування відмови у задоволенні
позову ОСОБА_6 зазначив, що нею не
доведено суду її право на спадкування
прав та обов'язків спадкодавця ОСОБА_7
щодо отримання у власність спірної
квартири в порядку приватизації,
оскільки ОСОБА_6 із заявою про
прийняття спадщини після смерті матері
ОСОБА_7 до 7-ї Дніпропетровської
державної нотаріальної контори
позивачка не зверталась. Із заявою до
суду про встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини позивач також не
зверталась і такої вимоги в даному
позові не заявляла.

Вказані висновки зроблені судом без
порушення норм матеріального та
процесуального права: згідно із ст. 1218
ЦК України, до складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

А за ст. 116 ЖК України, осіб, які
самоправно зайняли жиле приміщення,
виселяють без надання їм іншого жилого
приміщення.

Крім того, відповідно до відповіді
Дніпропетровської міської ради № 3/3-17
від 01.02.2012 року, у базі приватизованих
квартир відсутня інформація про
передачу у власність зазначеної
квартири шляхом приватизації.

За таких обставин суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відмову у задоволенні позову ОСОБА_6 та
її виселенні.

В посилання апелянта на те, що
спадкодавець ОСОБА_7 почала
приватизацію квартири, яку в
подальшому хотіла подарувати ОСОБА_6,
не підтверджуються належними доказами.
Тим більш, згідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, а відповідно до ст.. 59 ЦПК
України, обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Не можуть бути взяті до уваги доводи
апелянта щодо належного їй права на
спадкування прав та обов'язків ОСОБА_7
відносно спірного житлового
приміщення, оскільки ОСОБА_6, спадок
після померлої не прийняла, до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини не зверталась.

Доводи, вказані в апеляційній
скарзі про порушення та неправильне
застосування судом норм матеріального
права, неврахування при винесенні
рішення роз»яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду №20 «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності» від
22 грудня 1995 року, не можуть бути взяті
до уваги та бути підставою для
скасування рішення суду, оскільки
таких порушень встановлено не було.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, порушень норм
матеріального та процесуального права,
які є обов'язковою підставою для
скасування чи зміни рішення не
встановлено, тому апеляційний суд
приходить до висновку, що рішення суду
відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК
України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України,
апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити.

Рішення Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 01 квітня
2013 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Судді: