Провадження № 22-ц/779/1428/2014
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Проскурніцький П.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

за участю секретаря: Драганчук У.М.,
Гавриляк Є.М.

сторін:позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3 представника
відповідача Шкурашівського І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової і
лікеро-горілчаної промисловості, третя
особа без самостійних вимог на стороні
відповідача - арбітражного керуючого
Градюка Олександра Івановича про
поновлення на роботі та стягнення
заробітної плати за час вимушеного
прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Івано-Франківського
міського суду від 08 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

15.07.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом посилаючись на те,
що його 12 червня 2013 року наказом №76
було звільнено з роботи за п.1 ч.1 ст.40
КЗпП України у зв'язку з реорганізацією
структурних підрозділів відповідача
згідно нового штатного розпису, в якому
відсутня посада лікаря з
функціональної діагностики. Таке
порушення проведене з порушенням
трудового законодавства України,
оскільки в ньому відсутня підстава
розірвання трудового договору, за яким
працював позивач, при проведенні
реорганізації структурних підрозділів
підприємства, та у зв'язку з порушенням
норм статуту підприємства, в якому
реорганізація його структурних
підрозділів не передбачена, а
реорганізація підприємства
здійснюється тільки Уповноваженим
органом - Міністерством аграрної
політики та продовольства України, в
даному випадку перебування боржника на
стадії банкрутства за погодженням з
арбітражним керуючим. Внаслідок
незаконного звільнення позивач зазнав
напруження і стресу, що призвело до
душевних страждань та втрати звичного
способу життя.

Просив задовольнити позов, поновити
його на роботі на посаді лікаря
медпункту Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу з 13.06.2013 року до дня поновлення
на роботі, 2000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 08.04.2014 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на те, що воно ухвалене з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Вказав, що факт грубого порушення
трудового законодавства при його
звільненні підтверджується висновками
перевірок, які проводилися згідно
колективного звернення до прокуратури
області. Даною перевіркою було
встановлено порушення вимог ст.ст.36, 42,
43, 49-2, 49-4 КЗпП України. За ці порушення
вимог трудового законодавства на
керівника Івано-Франківського ОДОСП
ОСОБА_6 складено протокол про
адміністративне порушення за ч.1 ст.41
КУпАП.

Зазначив, що відповідач, в порушення
вимог ч.2 ст.49-2 КЗпП України, не
запропонував позивачу інших вакантних
посад, які існували під час проведення
процедури вивільнення працівників, а
також прийнято інших осіб на існуючі на
той час вакантні посади, що є грубим
порушенням вищезазначених вимог
трудового законодавства.

Адміністрація не зверталась з поданням
до профспілкового про дачу згоди на
його звільнення за скороченням
чисельності або штату працівників.

В судовому засіданні представник
відповідача посилався на те, що
позивачу не пропонувалися інші посади,
оскільки він звільнений з посади, яка є
єдиною на підприємстві, а перестановка
з однієї посади на іншу є виключно
прерогативою роботодавця. Вказане
посилання не заслуговує на увагу,
оскільки в судовому засіданні
представник позивача довела і вказала
на наявність в штатному розписі
вакантної 0,75 ставки посади лікаря
медпункту, яка є вакантна і на сьогодні.
Однак, цей доказ судом не був прийнятий
до уваги і йому не була надана
відповідна оцінка.

Також поза увагою суду залишилась та
обставина, що у провадженні
господарського суду
Івано-Франківської області
знаходиться справа про банкрутство
Івано-Франківського ОДОСП. В порушення
вимог закону, відповідачем рішення про
реорганізацію з арбітражним керуючим
не погоджено, як і з Міністерством
аграрної політики України.

Просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Колегія суддів, вислухавши доповідача,
позивача, його представника та
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
державним концерном спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості листа
від 11.05.2012 року щодо вжиття заходів
стосовно зменшення кількості штатних
працівників цього підприємства. 20
березня 2013 року концерном "Укрспирт"
видано наказ №12 про заходи підготовки
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості до
реорганізації та зобов'язано тимчасово
виконуючу обов'язки генерального
директора Івано-Франківського ОДОСП
ОСОБА_6 в місячний термін здійснити
аналіз відповідності діючої структури
підприємства ринковим умовам та
привести штатний розпис працівників
підприємства до
економічно-обгрунтованої кількості, з
урахуванням об'ємів виробництва та
реалізації в 2013 році.

Згідно положень ст.43 КЗпП України,
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених пунктом 1 частини
1 ст.40 цього кодексу, може бути
проведено лише за попередньою згодою
виборного органу (профспілкового
представника), первинної профспілкової
організації, членом якої є працівник.
Виборний орган первинної
профспілкової організації повідомляє
власника або уповноважений ним орган
про прийняте рішення у письмовій формі
в триденний строк після його прийняття.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції помилково виходив з
того, що , 28.05.2013 року ОСОБА_6 подано на
ім'я голови профкому підприємства
подання № 01-1/338 про надання погодженння
на вивільнення працівників, зокрема
ОСОБА_2, а профспілковий комітет
пропустив термін розгляду подання і не
повідомив адміністрацію підприємства
у триденний строк, тому вважається, що
профспілковий комітет дав свою згоду
на вивільнення ОСОБА_2

Проте, висновки суду суперечать
фактичним обставинам справи, доказів
того, що адміністрація звернулась до
профспілкового комітету з поданням про
надання згоди на звільнення позивача з
підстав, передбачених п.1, ч.1 ст.40 КЗпП
України, і профспілковий комітет
отримав таке подання і не розглянув
його, суду першої інстанції і
апеляційному суду не надано.

На запит апеляційного суду відповідно
до вимог ст. 43 КЗпП України,
профспілковий комітет первинної
профспілкової організації
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості своїм
рішенням від 11 липня 2014 року відмовив в
дачі згоди на звільнення ОСОБА_2 у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці і повідомив, що
перед звілненням позивача з роботи від
адміністрації підприємства подання
про дачу згоди на його звільнення не
надходило.

Відмова профспілкового комітету в
згоді на звільнення є підставою для
поновлення працівника на роботі.

У зв'язку із поновленням позивача на
роботі на його користь підлягає
стягненню середньомісячний заробіток
за час вимушеного прогулу виходячи із
середньомісячного заробітку 1530
гривень 79 копійок, що підтверджено
довідкою організації відповідача ( а.с.
33). Вимушений прогул на час ухвалення
рішення з часу звільнення позивача з
роботи складає 14 місяців, а тому
стягненню підлягає 21 431 гривня 06 коп.

На думку колегії суддів, суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про те, що у відповідача були
законні підстави для звільнення
позивача з роботи без згоди
профспілкового комітету за наявності
іншої роботи, яка позивачу не
пропонувалась.

З врахуванням наведеного, розглянувши
справу в межах заявленого позову та в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому воно підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 08 квітня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позов
ОСОБА_2 до Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості про поновлення на роботі
та стягнення середньомісячного
заробітку за час вимушеного прогулу
задовольнити.

Поновити на роботі ОСОБА_2 на посаді
лікаря медпункту Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості.

Стягнути з Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості на користь ОСОБА_2 21 431
(двадцять одну тисячу чотириста
тридцять одну) гривню 06 копійок
заробітку за час вимушеного прогулу та
на користь держави 214 гривень 31 копійку
судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі
ОСОБА_2 та стягнення на його користь
середнього заробітку за один місяць в
розмірі 1530 гривень 79 копійок допустити
до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, однак може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:
П.І. Проскурніцький

Судді:
І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко