У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про
право власності на житловий будинок
частково недійсним, визнання житлового
будинку спільною сумісною власністю
подружжя, визнання права власності на Ѕ
частину житлового будинку, поділ
житлового будинку та земельної ділянки
в натурі між власниками, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Одеської області від 23
жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду із
зазначеним позовом, мотивуючи його тим,
що з грудня 1999 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
за час якого вони побудували будинок
АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що між
подружжям виникають спори стосовно
порядку користування та володіння
спірним будинком, позивачка, уточнивши
позовні вимоги, просила суд визнати
частково недійсним свідоцтво на право
власності на спірний будинок, визнати
за нею право власності на Ѕ частину
зазначеного будинку та поділити його в
натурі між власниками.

Заочним рішенням
Білгород-Дністровського районного
суду Одескьої області від 23 травня 2013
року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано частково недійсним свідоцтво
на право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1.

Визнано житловий будинок АДРЕСА_1
спільною сумісною власністю подружжя,
поділено житловий будинок та земельну
ділянку в натурі між власниками.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на
53/100 частин зазначеного будинку,
визнано право власності за ОСОБА_5 на
47/100 цього будинку, виділено сторонам у
користування земельну ділянку, на якій
розташований спірний будинок, по 514 кв.
м кожному.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 23 жовтня 2013 року апеляційну
скаргу ОСОБА_5 задоволено, рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення апеляційного суду та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції, мотивуючи свою
вимогу порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час шлюбу
побудували будинок на земельній
ділянці площею 0,06 га, що належить
подружжю на праві спільної сумісної
власності, а тому підлягає поділу між
ними на підставі ч. 1 ст. 71 СК України.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи у задоволенні
позову, апеляційний суд обґрунтовано
виходив із того, що спірний житловий
будинок побудований відповідачем до
шлюбу з ОСОБА_4 (у 1986 році), що
підтверджується технічним паспортом, а
позивач не надала на підтвердження
своїх позовних вимог належних та
допустимих доказів того, що за час
шлюбу істотно збільшилася його
цінність внаслідок її трудових або
грошових затрат.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судове рішення
ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладеного в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської
області від 23 жовтня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова