АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 595/2268/13-цГоловуючий у 1-й
інстанції Гордєєв В.О. Провадження №
22-ц/789/676/14 Доповідач - Сташків
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Шевчук Г. М., Ткач З. Є.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін - прокурора Брила Н.В.,

апелянта ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Бучацького районного суду
від 17 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи
органу опіки та піклування Бучацької
РДА про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав щодо її
неповнолітніх дітей - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 В обгрунтування
позовних вимог посилається на те, що
відповідачка ухиляється від виконання
своїх батьківських обов'язків, не
піклується про дітей, залишає їх на
тривалий час без догляду.

Рішенням Бучацького районного суду від
17 квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду скасувати як незаконне та
необґрунтоване, та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги, посилаючись на те, що суд
безпідставно не прийняв до уваги те, що
відповідачка не бере участі у
вихованні дітей, не спілкується з
дітьми та залишає їх на тривалий час
без догляду.

У судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримав,
зіславшись на доводи, викладені в ній.

Прокурор апеляційної скарги не визнала
та вважає рішення суду законним та
обґрунтованим.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
заслухавши пояснення учасників
апеляційного розгляду справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає.

У відповідності до ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, врахувавши висновок
органу опіки та піклування Бучацької
РДА, прийшов до висновку, що що позивач
не надав суду жодних належних та
допустимих доказів про те, що
відповідачка ухиляється від виконання
своїх обов'язків по вихованню
неповнолітніх дітей.

З даним висновку суду першої інстанції
погоджується судова колегія
апеляційної інстанції, оскільки
висновок суду достатньо мотивований,
підтверджений доказами наявними в
матеріалах справи та відповідає
вимогам закону.

Відповідно до п..2 ч.1 ст.164 СК України
мати, батько можуть бути позбавлені
судом батьківських прав, якщо вона, він:
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,
16 постанови №3 від 30 березня 2007 р. "Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав"
роз'яснив, що позбавлення батьківських
прав є крайнім заходом впливу на осіб,
які не виконують батьківських
обов'язків, а тому питання про його
застосування слід вирішувати лише
після повного, всебічного, об'єктивного
з'ясування обставин справи, зокрема
ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Як убачається з матеріалів справи, що
сторони по справі є батьками
неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується
свідоцтвами про народження, відповідно
сер.НОМЕР_1, сер.НОМЕР_2, сер.НОМЕР_3,
сер.НОМЕР_4, сер.НОМЕР_5 та сер.НОМЕР_6.

Згідно акту обстеження житлових умов
заявника ОСОБА_2 від 25 жовтня 2013 року,
при опитуванні дітей, діти перевагу
віддають батькові.

Як вбачається з висновку органу опіки
та піклування Бучацької районної
державної адміністрації від 20 грудня
2014 року, недоцільно позбавляти
батьківських прав гр. ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_7 стосовно неповнолітніх
дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

Крім того у висновку звернено увагу, що
відповідно до інформації
Медведівської сільської ради від 11
березня 2013 року №41 під час комісійного
обстеження сім'ї ОСОБА_2 виявлено, що
батько постійно виїжджає на заробітки
за межі області та держави, в дітьми
займається мати - готує їсти, пере одяг,
прибирає будинок тощо.

Це свідчить про те, що мати не втратила
інтерес до дітей, бажає їх виховувати,
турбуватись та належним чином
доглядати за дітьми.

Безпідставним є посилання апелянта, як
на підставу позбавлення батькіських
прав на те, що ОСОБА_2 на даний час
перебуває в СІЗО за неодноразове
вчинення кримінального
правопорушення, оскільки згідно п.6 ч.1
ст. 164 СК України, батьки можуть бути
позбавленні батьківських прав, якщо
вони засуджені за вчинення умисного
злочину щодо дитини. А сам факт
порушення кримінального провадження
щодо матері дітей та обрання щодо неї
запобіжного заходу взяття під варту не
може бути підставою для позбавлення її
батьківських прав.

Отже, суд першої інстанції правильно
дійшов обґрунтованого висновку, про
відмову у задоволенні позовних вимог, у
зв'язку з тим, позивачем не доведено і
судом не встановлено винної поведінки
ОСОБА_2 та свідомого нехтування нею
своїми батьківськими обов'язками по
вихованню неповнолітніх дітей.

При цьому суд врахував особу
відповідачки та конкретні обставини
справи, що заслуговують на увагу, а
саме: її бажання до виконання своїх
батьківських обов'язків. Своїми діями
відповідач засвідчила те, що вона не
втратили інтерес до дітей, про своє
бажання виховувати їх.

Таким чином позивачем не наведено
достатніх обставин, які б свідчили про
необхідність застосування до
відповідачки ОСОБА_2 такого крайнього
заходу впливу на неї як позбавлення
батьківських прав.

Колегія суддів вважає, що рішення суду
ухвалене з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому підстав для його скасування не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 307,ч.1п.1; 308; 313; 314; 315; 317;
319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від
17 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України по
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Б.І. Сташків