Справа № 369/4310/14-ц Головуючий у І
інстанції Медвідь Н.О.Провадження №
22-ц/780/4694/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

19 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 24 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення від права на
спадкування за законом.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В
И Л А:

В травні 2014 року позивачі звернулись
до суду із вказаним позовом у
відповідності до норм ч. 5 ст. 1224
Цивільного кодексу України та просили
усунути від права на спадкування після
смерті ОСОБА_4 його сина ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_4,
після смерті якого відкрилася спадщина
у вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
та двох земельних ділянок: площею 0,25 га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і площею 0,188 га для
ведення особистого підсобного
господарства, які знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Окрім них право на
спадкування має відповідач, який є його
сином. Спадкодавець ОСОБА_4 був
учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, де
отримав високу дозу радіації і з 1987
року страждав на тяжкі хронічні
хвороби. Крім того, в травні 2013 року він
отримав перелом правої
великогомілкової кістки, внаслідок
чого фактично втратив можливість
пересуватись і в подальшому йому було
ампутовано праву гомілку. Внаслідок
зазначених тяжких хвороб та каліцтва
їх батько перебував у безпорадному
стані і потребував постійного догляду
та лікування. Вказували, що відповідач
станом здоров'я батька не цікавився,
ухилявся від надання допомоги, не
дивлячись на прохання, а тому
вважають, що він підлягає усуненню
від спадкування.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
червня 2014 року в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, позивачі подали апеляційну
скаргу, в якій просять скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити їх позовні вимоги,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
невірну оцінку доказів у справі,
незаконність і необґрунтованість
рішення.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги з
таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що за
змістом ст.1224 ч.5 ЦК України
позивачами не було надано суду
належних та допустимих доказів того,
що спадкодавець через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані, потребував
сторонньої допомоги, а відповідач
ОСОБА_3 умисно ухилявся від надання
допомоги спадкодавцеві.

Колегія суддів погоджується із такими
висновками, так як вони відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Судом першої інстанції встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4.

Померлий ОСОБА_4 був батьком сторін
спору, що підтверджується свідоцтвами
про народження та свідоцтвом про
одруження.

ОСОБА_4 заповіту на випадок своєї
смерті не складав, а тому спадкування
здійснюється за законом.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась
спадщина у вигляді житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
та двох земельних ділянок площею 0,25 га
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і площею 0,188 га для
ведення особистого підсобного
господарства, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_4, подавши
у встановлений законом строк
нотаріусу заяви про прийняття
спадщини.

26 квітня 2014 року нотаріусом було
відмовлено позивачам у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на ? частину спадкового майна,
оскільки спадщину також прийняв
відповідач - син померлого від першого
шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 6
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 30 травня 2008 року № 7 «Про
судову практику у справах про
спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК
стосується всіх спадкоємців за
законом, зокрема й тих, які відповідно
до СК не були зобов'язані утримувати
спадкодавця. Безпорадним слід розуміти
стан особи, зумовлений похилим віком,
тяжкою хворобою або каліцтвом, коли
вона не може самостійно забезпечити
умови свого життя, потребує
стороннього догляду, допомоги та
піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення
особи від права на спадкування повинен
установити як факт ухилення особи від
надання спадкодавцеві допомоги, так і
факт перебування спадкодавця в
безпорадному стані через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво та потребу
спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги
спадкодавцеві, який потребує допомоги,
полягає в умисних діях чи
бездіяльності особи, спрямованих на
ухилення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцю,
тобто ухилення, пов'язане з винною
поведінкою особи, яка усвідомлювала
свій обов'язок, мала можливість його
виконувати, але не вчиняла необхідних
дій. Таким чином, ухилення
характеризується умисною формою вини.

Позивачами відповідно до вимог
ст.ст.10,60 ЦПК України не доведено,
що спадкодавець перебував в
безпорадному стані, потребував
допомоги саме від відповідача, а
той умисно ухилявся від обов'язку
щодо надання допомоги.

Суд дав оцінку доказам позивачів на
підтвердження позовних вимог і
зазначив у рішенні, що з показів
свідків неможливо зробити висновок
про усунення відповідача від надання
допомоги спадкодавцеві. Медична
документація не є належним доказом
перебування спадкодавця у
безпорадному стані за змістом ч.5
ст.1224 ЦК України.

За вказаних обставин колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції розглядаючи спір, повно та
всебічно дослідив і оцінив обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює і прийшов до законного і
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги на те, що
суд необґрунтовано відхилив як доказ
позовних вимог акт обстеження
житлово-побутових умов, складений
депутатом Білогородської сільської
ради ОСОБА_5 і підтверджений показами
свідків не заслуговують на увагу,
оскільки позивачами відповідно до
вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не
доведено перебування спадкодавця у
безпорадному стані відповідно до
вимог 5 ст.1224 ЦК України.

Покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
інших, на які звертають увагу
апелянти, не є належними і
допустимими доказами на
підтвердження перебування
спадкодавця у безпорадному стані.

Інші доводи апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, невірну оцінку
доказів у справі, незаконність і
необґрунтованість рішення є
необґрунтованими і не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 24
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: