Справа № 357/8326/2013-ц
Головуючий у І інстанції Гапоненко
А.П.Провадження № 22-ц/780/3272/14
Доповідач у 2 інстанції
Мережко М.В.Категорія 26
РІШЕННЯ

Іменем України

27 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Гуля В.В., Ігнатченко Н.В.,

При секретарі: Франюк Т.В.

розглянула в відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 02 квітня 2014 року
в справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Автокразбанк"
до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
стягнення заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року позивач ПАТ
"Автокразбанк" звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
стягнення заборгованості за договором
про надання споживчого кредиту. Свої
вимоги обґрунтовував тим, що 19.03.2008 року
між ВАТ «Автокразбанк»,
(правонаступником якого є позивач ПАТ
«Автокразбанк») та ОСОБА_2 укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0332.

Згідно п. 1.1 Кредитного договору та
Додаткових угод до нього, Банк надав
Позичальнику кредит на споживчі
потреби у сумі 200 000 грн., на умовах,
визначених цим Договором, а
Позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
своєчасно, і в повному обсязі повернути
Банку кредит та сплатити проценти,
комісію, а у випадках, визначених цим
Договором - також штраф, неустойку та
виконати інші грошові, майнові та
немайнові зобов'язання, передбачені
цим Договором.

Відповідно до п. 1.4. Договору
Позичальник зобов'язався щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом із розрахунку 27% річних.
Нарахування процентів за користування
кредитом здійснюється Банком
щомісячно, станом на 25 число кожного
місяця, у відповідності до залишку
заборгованості на позичковому рахунку.
Відповідно до п. 1.5. Договору проценти
за кредит, нараховані за поточний
місяць, Позичальник повинен сплачувати
щомісячно, не пізніше останнього
робочого дня місяця.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним Кредитним договором між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3
укладено іпотечний договір від 20.03.2008
року, який посвідчений приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської обл.
ОСОБА_4 за № реєстру 1359.

Позивач зазначав, що згідно Іпотечного
договору предметом іпотеки є: житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями і спорудами (загальна площа
84,9 кв. м, житлова площа - 53,4 кв. м), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_3 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 03.06.2004 року за реєстром
№ 1835, зареєстрованого в
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації в книзі 2,
номер запису 348, реєстраційний № за
№3229117; земельна ділянка, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на
підставі договору дарування земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 03.06.2004 р. за реєстром
№1837. Заставна вартість Предмета
іпотеки визначено у розмірі 300 000 грн.

Позивач зазначав, що свої зобов'язання
за вказаним Кредитним договором
виконав у повному обсязі, однак
відповідачі взяті на себе зобов'язання
не виконали, на претензії та
повідомлення позивача про
необхідність виконати зобовязання не
реагували, заборгованість не сплатили.

Пункт 5.2. Кредитного договору
передбачає, що за порушення строків
погашення процентів за кредит
сплачувати Банку додатково до
встановленої процентної ставки за
кредит пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожний день прострочення
платежу.

Згідно п. 3.1.2. Кредитного договору
передбачено, що у разі невиконання умов
цього договору в частині своєчасного
погашення процентів та/або кредиту, або
виявлення факту нецільового
використання кредитних коштів, або
погіршення фінансового стану
Позичальника та ухилення його від
банківського контролю, або у випадку,
коли виданий кредит виявився з різних
причин незабезпеченим, вимагати
дострокового погашення кредиту та
нарахованих процентів із
застосуванням штрафу в розмірі 20 % від
суми кредиту.

Позивач вважав, що у зв'язку з
невиконанням умов Кредитного договору
виникла заборгованість в розмірі 264 191,50
грн., яка складається зокрема: основна
сума боргу - 209 180,57 грн.; тіло кредиту - 200
000 грн.; поточні відсотки - 1918,03 грн.;
прострочені відсотки - 7 262,54 грн.; пеня -14
794,50 грн.; штраф - 40 000 грн.; коригування
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції - 200,00 грн.; 3 % річних від
простроченої суми -16,43 грн.

Позивач просив, стягнути на його
користь в рахунок погашення
заборгованості по договору про надання
споживчого кредиту № 0332 від 19.03.2008 року
зі змінами та доповненнями 264 191,50 грн.
Звернути стягнення на предмет іпотеки,
переданий у заставу згідно Іпотечного
договору від 20.03.2008 року: житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, який
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить відповідачу ОСОБА_3 на
підставі договору дарування; земельну
ділянку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, яка також належить ОСОБА_3 на
підставі договору дарування земельної
ділянки, шляхом надання ПАТ «АКБ Банк»
права продажу предмета іпотеки за
договором купівлі-продажу іншій
особі-покупцю за початковою ціною 300 000
грн. або на рівні, не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом. Стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на їхню користь заборгованість
за зазначеним кредитним договором в
розмірі 264 191, 50 грн., яка складається із
суми основного боргу в розмірі 209 180,50
грн., тіло кредиту - 200 000 грн., поточні
відсотки - 1 918,03 грн.; прострочені
відсотки - 7 262,54 грн.; пеня -14 794,50 грн.;
штраф - 40 000 грн.; коригування суми боргу
з урахуванням індексу інфляції - 200 грн.;
3% річних від простроченої суми -
16 грн., а також судові витрати.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року позовні вимоги
задоволено. В рахунок погашення
заборгованості по договору про надання
споживчого кредиту №0332 від 19.03.2008 року
зі змінами та доповненнями, звернуто
стягнення на предмет іпотеки,
переданий у заставу згідно Іпотечного
договору від 20.03.2008 року: житловий
будинок з господарськими та побутовими
будівлями та спорудами (загальною
площа 84,9 кв. м, житлова площа - 53,4 кв. м),
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_3 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 03.06.2004 р. за реєстром
№1835, зареєстрованого в
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації в книзі 2,
номер запису 348, реєстраційний №№3229117;
земельна ділянка, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на
підставі договору дарування земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 03.06.2004 р. за реєстром
№1837, шляхом надання ПАТ «АКБ Банк»
права продажу предмета іпотеки за
договором купівлі-продажу іншій
особі-покупцю за початковою ціною 300 000
грн або на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, на підставі
оцінки, проведеної суб'єктом оціночної
діяльності/незалежним експертом.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Автокразбанк» 264 191 грн. 50 коп., зокрема:
основна сума боргу - 209 180 грн. 57 коп. -
тіло кредиту - 200 000 грн., поточні
відсотки - 1 918 грн.,03 коп.; прострочені
відсотки - 7 262 грн. 54 коп.; пеня -14 794 грн. 50
коп.; штраф - 40 000 грн; коригування суми
боргу з урахуванням індексу інфляції -
200 грн.; 3% річних від простроченої суми -
16 грн., Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Автокразбанк» судові витрати з оплати
судового збору в розмірі 2 641,92 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду,
ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій
просив рішення суду першої інстанції
скасувати, та ухвалити нове про відмову
в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилався
на те, що рішення суду першої інстанції
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повного і всебічно з'ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 19.03.2008 року між
ВАТ «Автокразбанк», (правонаступником
якого є ПАТ «Автокразбанк») та ОСОБА_2
укладено договір про надання
споживчого кредиту №0332.

Згідно із п. 1.1 Кредитного договору та
Додаткових угод до нього, Банк надав
Позичальнику кредит на споживчі
потреби у сумі 200 000 грн., на умовах,
визначених цим Договором, а
Позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використовувати і
своєчасно, і в повному обсязі повернути
Банку кредит та сплатити проценти,
комісію, а у випадках, визначених цим
Договором - також штраф, неустойку та
виконати інші грошові, майнові та
немайнові зобов'язання, передбачені
цим Договором.

Відповідно до п. 1.4. Договору
Позичальник зобов'язався щомісячно
сплачувати проценти за користування
кредитом із розрахунку 27% річних.
Нарахування процентів за користування
кредитом здійснюється Банком
щомісячно, станом на 25 число кожного
місяця, у відповідності до залишку
заборгованості на позичковому рахунку.
Відповідно до п. 1.5. Договору проценти
за кредит, нараховані за поточний
місяць, Позичальник повинен сплачувати
щомісячно, не пізніше останнього
робочого дня місяця.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за зазначеним Кредитним договором між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3
укладено іпотечний договір від 20.03.2008
року, який посвідчений приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської обл.
ОСОБА_4 за № реєстру 1359.

Відповідно до Іпотечного договору
предметом іпотеки є: житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами (загальна площа
84,9 кв. м, житлова площа - 53,4 кв. м), що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_3 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 03.06.2004 року за реєстром
№ 1835, зареєстрованого в
Білоцерківському міжміському бюро
технічної інвентаризації в книзі 2,
номер запису 348, реєстраційний № за
№3229117; земельна ділянка, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3 на
підставі договору дарування земельної
ділянки, посвідченого приватним
нотаріусом Білоцерківського районного
нотаріального округу Київської
області ОСОБА_5 03.06.2004 р. за реєстром
№1837. Заставна вартість Предмета
іпотеки визначено у розмірі 300 000 грн.

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за вказаним Кредитним
договором виконав у повному обсязі.
Відповідачі взяті на себе зобов'язання
не виконали, на претензії та
повідомлення позивача про
необхідність виконати зобовязання не
реагували, заборгованість не сплатили.

Пункт 5.2. Кредитного договору
передбачає, що за порушення строків
погашення процентів за кредит
сплачувати Банку додатково до
встановленої процентної ставки за
кредит пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожний день прострочення
платежу.

Згідно із п. 3.1.2. Кредитного договору
передбачено, що у разі невиконання умов
цього договору в частині своєчасного
погашення процентів та/або кредиту, або
виявлення факту нецільового
використання кредитних коштів, або
погіршення фінансового стану
Позичальника та ухилення його від
банківського контролю, або у випадку,
коли виданий кредит виявився з різних
причин незабезпеченим, вимагати
дострокового погашення кредиту та
нарахованих процентів із
застосуванням штрафу в розмірі 20 % від
суми кредиту.

У зв'язку з невиконанням умов
Кредитного договору виникла
заборгованість в розмірі 264 191,50 грн.,
яка складається зокрема: основна сума
боргу - 209 180,57 грн.; тіло кредиту - 200 000
грн.; поточні відсотки - 1 918,03 грн.;
прострочені відсотки - 7 262,54 грн.; пеня -14
794,50 грн.; штраф - 40 000 грн.; коригування
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції - 200,00 грн.; 3 % річних від
простроченої суми -16,43 грн.

Вищезазначені обставини повністю
підтверджені матеріалами цивільної
справи, а саме копією вищезазначеного
договору про надання споживчого
Кредиту та додатковими угодами (а.с.9-15),
копією іпотечного договору із
договором про його зміну ( а.с. 16-22).

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа зобов'язується надати грошові
кошти позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
встановлено, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилась, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання (
неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом, а
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
іпотеку» за рахунок предмета іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів., неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
Іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. У цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

Позивачем надані суду копії
листів-претензій про усунення
порушення, направлених відповідачам у
справі рекомендованими поштовими
повідомленнями ( а.с. 23-34).

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рішенні суду
зазначаються і спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
публічних торгів або із застосуванням
процедури продажу, встановленою ст. 38
цього Закону, яка передбачає право
Іпотекодержателя на продаж предмета
іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Названі та інші повноваження надані
іпотекодержателю іпотекодавцем на
здійснення дій з продажу предмету
іпотеки від імені іпотекодавця
будь-якій особі-покупцеві у разі
порушення основного зобов'язання
містяться у договорі іпотеки,
укладеному між відповідачем та
позивачем, у розділі, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя. На момент укладення
договору іпотеки сторони прийшли до
взаєморозуміння, що перелік зазначених
у договорі іпотеки повноважень з
продажу предмету іпотеки
іпотекодержателем не є вичерпним (
а.с.16-20).

Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30.03.12 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» роз'яснено,
що право вибору способу судового
захисту, передбаченого законом або
договором (дострокове стягнення
кредиту, стягнення заборгованості, у
тому числі шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки/застави, одночасне
заявлення відповідних вимог у разі,
якщо позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві (частина перша
статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави не є перешкодою для
пред'явлення позову про стягнення
заборгованості з поручителя за тим
самим договором кредиту у разі, якщо на
час розгляду справи заборгованість за
кредитом не погашена. Задоволення
позову кредитора про стягнення
заборгованості з поручителя не є
перешкодою для пред'явлення позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави з метою погашення
заборгованості за тим самим договором
кредиту у разі, якщо на час розгляду
спору заборгованість за кредитом не
погашена.

Виходячи із зазначених роз'яснень
позовні вимоги позивача відповідають
вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
різі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом 6 місяців від дня настання
строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимог до
поручителя.

Відповідач ОСОБА_3 являється майновим
поручителем боржника ОСОБА_2,
відповідає предметом іпотеки згідно
укладеного зазначеного договору
Іпотеки від 20.03.2008 року, який діє до
повного виконання зобов'язань боржника
у відповідності до п.1.1 договору.

Вищезазначений договір про надання
споживчого Кредиту № 0332 від 19.03.2008 року,
укладений між позивачем та
відповідачем ОСОБА_2, у відповідності
до п.6.1 діє до повного погашення
кредиту.

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позовних вимог.

Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року
№1304-VІІ. Цим законом встановлено, що не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно
використовується як місце постійного
проживання позичальника/майнового
поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника або
майнового поручителя у власності не
знаходиться інше нерухоме житлове
майно;

загальна площа такого нерухомого
житлового майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

Статтею 217 ЦПК України встановлено, що
суд, який ухвалив рішення, може
визначити порядок його виконання,
надати відстрочку або розстрочити
виконання, вжити заходів для
забезпечення його виконання, про що
зазначає в рішенні.

Враховуючи дані положення, суд
апеляційної інстанції вважає за
можливе доповнити резолютивну частину
рішення, відповідно до ст. 217 ЦПК
України, відстрочивши виконання
рішення в частині звернення стягнення
на предмет іпотеки, на час дії Закону
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в порядку
ст. 303 ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що рішення суду є законним та
обгрунтованим, підстави для його
скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 217, 303, 307, 309, 313-316, 319 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задоволено
частково.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Доповнити резолютивну частину рішення,
відповідно до ст. 217 ЦПК України,
наступним змістом.

Виконання рішення в частині звернення
стягнення на предмет іпотеки, на час
дії Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: