Справа № 163/622/14-ц Провадження №
22-ц/773/1220/14 Головуючий у 1 інстанції:
Павлусь О.С. Категорія: 47 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Подолюка В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі - Захаровій Н.А.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

третьої особи - ОСОБА_5,

представника третьої особи
ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Любомльської міської
ради, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог, - ОСОБА_8 про
визнання незаконними і скасування
рішень сесії Любомльської міської ради
Волинської області та державного акта
на право власності на земельну ділянку,
за апеляційними скаргами Любомльської
міської ради Волинської області,
третьої особи на стороні відповідача,
яка не заявляє самостійних вимог
ОСОБА_5 на рішення Любомльського
районного суду Волинської області від
13 червня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася в
суд з позовом до Любомльської міської
ради, ОСОБА_4, третя особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог - ОСОБА_5 про визнання
незаконними і скасування рішень сесії
міської ради та державного акта на
право власності ОСОБА_4 на земельну
ділянку. Позовні вимоги мотивувала тим,
що їй на праві власності належить
житловий будинок по АДРЕСА_1 в
м.Любомль, земельна ділянка для
обслуговування даного житлового
будинку, яка межує із земельною
ділянкою площею 0,0320 га., наданої
рішенням сесії Любомльської міської
ради від 20 квітня 2010 року №?38/25 у
власність ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель АДРЕСА_1.

Рішенням сесії Любомльської міської
ради №44/13 від 29 вересня 2010 року внесено
зміни до попереднього рішення органу
місцевого самоврядування з
викладенням пункту другого у такій
редакції: передати ОСОБА_4 у власність
земельну ділянку для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,0320 га. з земель не
наданих у власність та користування
міською радою в АДРЕСА_2.

Вважає, що вказані рішення прийняті з
порушенням законодавства, а саме вимог
ч.2 ст.118 Земельного Кодексу України, при
розробці технічної документації в
земельну ділянку площею 0,0320 га.
включено земельну ділянку, що
використовувалася для проїзду до
житлового будинку позивача, не
погоджувалися межі з суміжними
землекористувачами, тому державний акт
на право власності на земельну
ділянку, який виданий на підставі
наведених рішень органу місцевого
самоврядування ОСОБА_4 6 грудня 2011 року,
серії ЯМ №306762 є недійсним.

Рішенням Любомльського районного
суду Волинської області від 13 червня 2014
року позов задоволено. Постановлено
визнати незаконними та скасувати
рішення Любомльської міської ради №?3825
від 20 квітня 2010 року, №4413 від 29 вересня
2010 року, визнати недійсним державний
акт на право власності на земельну
ділянку ОСОБА_4 серії ЯМ №306762 від 6
грудня 2011 року та стягнуто з
відповідачів на користь позивача
судові витрати по справі.

В поданій апеляційній скарзі
Любомльська міська рада покликаючись
на незаконність судового рішення із-за
порушення норм матеріального та
процесуального права, неповного
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи зазначає, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про наявність
спірного проїзду, що земельна ділянка
безпідставно була передана у власність
ОСОБА_4 За таких обставин суд
безпідставно задовольнив позовні
вимоги про визнання незаконними та
скасування рішень органу місцевого
самоврядування та державний акт на
право власності на земельну ділянку,
який виданий ОСОБА_4 Просить скасувати
оскаржуване судове рішення та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову до Любомльської
міської ради в повному обсязі.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі
зазначає, що судом безпідставно
скасовані правовстановлюючі документи
на земельну ділянку ОСОБА_4, зазначеним
судовим рішенням порушено і її права як
добросовісного набувача землі,
придбаної на підставі договору
купівлі-продажу.

Визнавши незаконними рішення
органу місцевого самоврядування та
державний акт про право власності
ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, суд
зробив свої висновки без дослідження
земельно-технічної документації, не
взяв до уваги доказів, щодо відсутності
жодного проїзду між земельними
ділянками домоволодінь НОМЕР_1 та
НОМЕР_2, тому рішення слід скасувати та
ухвалити нове про відмову ОСОБА_2 в
задоволенні її вимог.

Заслухавши пояснення ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6, які підтримали
подану ними та відповідачем апеляційні
скарги в повному обсязі з наведених в
них підстав, відповідача ОСОБА_4, яка
вважає рішення суду незаконним та
необґрунтованим, заперечення позивача
ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які
вважають апеляційні скарги
відповідача та третьої особа на
стороні відповідача безпідставними,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що скарги осіб, які беруть
участь у справі, слід задовольнити
виходячи з наступних підстав.

Так, судом з письмових матеріалів
справи встановлено, що відповідно до
рішення Любомльської міської ради№1562
від 18 травня 2004 року та державного акта
на право власності ОСОБА_2 належить
земельна ділянка площею 0.10 га. для
будівництва та обслуговування
житлового будинку по АДРЕСА_1 в м.
Любомль Волинської області. ОСОБА_4
рішеннями органу місцевого
самоврядування №?3825 від 20 квітня 2010
року та №44/13 від 29 вересня 2010 року «Про
внесення змін до рішення Любомльської
міської ради №?38/25 від 20 квітня 2010 року»
було надано для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель по АДРЕСА_1 у
власність земельну ділянку площею 0,0320
га. На підставі зазначених рішень
органу місцевого самоврядування
відповідачці 6 грудня 2011 року виданий
державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ЯМ №306762.

Постановляючи рішення про задоволення
позовних вимог ОСОБА_2, суд першої
інстанції посилаючись на вимоги
ст.ст.118, 56, ч.2 ст.198,ч.4 ст.83 ЗК України
обґрунтовував свої висновки тим, що
рішення органу місцевого
самоврядування про надання земельної
ділянки площею 0,0320 га. у власність
ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель по АДРЕСА_1
прийняті уповноваженим органом без
врахування того, що землі загального
користування (вулиці, проїзди) не
можуть передаватися у приватну
власність. При виготовлені технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право власності на земельну ділянку, не
було погоджено межі земельної ділянки
із суміжними землекористувачами,
планом забудови міста між земельними
ділянками НОМЕР_3 та АДРЕСА_1
передбачено проїзд до земельної
ділянки НОМЕР_1, що знаходиться у
власності позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені через
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи та
недоведеності обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, що відповідно до вимог
ч.1 п.п.1,2 ст.309 ЦПК України є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
про відмову в позові.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків встановлених
цим Кодексом.

З рішень №?38/25 від 20 квітня 2010 року
та №44/13 від 29 вересня 2010 року (а.с.30-31)
вбачається, що спірна земельна ділянка
за вказаною адресою відповідачці
ОСОБА_4 надається з земель, не наданих у
власність та користування міською
радою після розгляду Технічного звіту
по інвентаризації земельної ділянки,
яка межує з землями загального
користування та суміжними
землекористувачами ОСОБА_1 та
ОСОБА_9.(а.с.32-36,39,80,91).Тому суд
апеляційної інстанції не приймає до
уваги посилання суду першої інстанції
на існування меж земельної ділянки
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в 2004 році та лист від 25
травня 2007 року №165, оскільки дані
обставини мали місце до виготовлення
технічної документації на земельну
ділянку відповідачки в 2011 році, в
останньої на той час були відсутні
правовстановлюючі документи на право
користування або власності на земельну
ділянку.(а.с.13-16,43). Крім того, із
схематичного плану будівельного
кварталу по АДРЕСА_1 в м. Любомль проїзд
у зазначеному позивачем місці
генпланом не передбачений, а
передбачений за житловим будинком
НОМЕР_2 (а.с.128).

Відповідно до наведених норм
цивільного процесуального
законодавства позивач ОСОБА_2 не довела
належними та допустимими доказами, що
вказаними рішеннями органу місцевого
самоврядування порушено її законні
права та інтереси як власника
земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.
Любомль Волинської області. Тому
заявлені нею позовні вимог про
визнання недійсними та скасування
рішень Любомльської міської ради №?38/25
від 20 квітня 2010 року,№44/13 від 29 вересня
2010 року та державного акта на право
власності ОСОБА_4 на земельну ділянку
площею 0,0320 га. серії ЯМ №306762 від 6
грудня 2011 року не підлягають до
задоволення із-за недоведеності таких
вимог.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,319 ЦПК
України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги відповідача
Любомльської міської ради Волинської
області та ОСОБА_8 задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду
Волинської області від 13 червня 2014
року в даній справі скасувати, ухвалити
нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Любомльської
міської ради, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог ОСОБА_8 про визнання
незаконними та скасування рішень сесії
Любомльської міської ради Волинської
області та державного акту на право
власності на земельну ділянку.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: