СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 2/759/4467/14
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року суддя Святошинського
районного суду м. Києва Заєць Т.О.,
розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
забезпечення позову у цивільній справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2014 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося з
позовом про солідарне стягнення з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість за
кредитним договором №03.93/08-КЛ від 18.07.2008
року в розмірі 173 023,50 дол. США, що
становить 2 050 307,20 грн. та 82 945,92 грн.,
сплачений судовий збір.

В якості забезпечення позову просить
вжити заходи забезпечення позову,
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, будь-яке рухоме та нерухоме
майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в
межах ціни позову. В обґрунтування
вимог заяви посилається на наявність
за відповідачами значної суми
заборгованості, можливості вільно
розпоряджатися належними їм грошовими
коштами, майном, матеріальними
цінностями, які можуть зникнути,
зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю, що призведе до
невиконання чи утруднення виконання
рішення суду.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду (ч. 1,
ч. 3 ст. 151 ЦПК України). Позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належить
відповідачеві і знаходиться у нього
або інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК
України). Заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі (ч.1 ст. 153 ЦПК України).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
постановлено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача, а
й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Питання про забезпечення позову
вирішує суддя одноособово або суд у
судовому засіданні (залежно від стадії
розгляду справи) в день надходження
заяви (п. 7 постанови).

Види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Заявник просить накласти арешт на
грошові кошти, рухоме та нерухоме майно
відповідачів, проте на порушення
вказаних процесуальних норм та
роз'яснень Постанови Пленуму
Верховного Суду України, ПАТ «ВТБ Банк»
не надає доказів рахунків та
банківських установ, на яких
знаходяться кошти відповідачів,
заявником не конкретизовано майно, на
яке необхідно накласти арешт, що
унеможливлює постановлення ухвали про
забезпечення позову. Також в заяві
відсутні докази ухиляння відповідачів
від виконання договірних зобов'язань
або вчинення інших дій, спрямованих на
неповернення кредитних коштів.

Заява про забезпечення позову
вмотивована лише припущеннями та
побоюваннями щодо невиконання рішення
суду в разі задоволення позову, вимоги
заяви не підтверджені належними
доказами, що свідчили б про
обґрунтованість тверджень позивача, а
тому заява є безпідставною,
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п'яти днів з дня її проголошення. Особи,
які не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом п'яти днів з
дня отримання копії рішення.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ