АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2291/2014
Головуючий в І інстанції
Крапівіна О.П. Категорія 5
Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Колісниченка
А.Г.,суддів:Капітан І.А., Вадзінського
П.О.,при секретарі:Грицак А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Генічеського
районного суду Херсонської області від
13.06.2014 року у справі за позовом ОСОБА_5
до Привільненської сільської ради
Генічеського району Херсонської
області про визнання права власності
на ? частину житлового будинку за
набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області позов ОСОБА_5
залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду
ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що рішення суду першої
інстанції винесено з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, суд першої інстанції в своєму
рішенні зазначає, що позивачкою не
доведено обставини, при яких ОСОБА_5
заволоділа майном у вигляді частини
житлового будинку. Але таке твердження
не відповідає вимогам ст. 61 ЦПК України.
Так, позивачкою були надані документи
про находження у її власності другої
частини спірного будинку. Жодного
факту який би спростував її
твердження, а також і твердження іншої
сторони у справі - судом не встановлено,
а тому висновки суду порушують закон та
не відповідають фактичним обставинам.
Також, твердження суду, що власником
спірної частини житлового будинку є
якийсь ОСОБА_6 є неправдивим та
незаконним, оскільки ОСОБА_6 є
власником зовсім іншого житлового
будинку розташованого по АДРЕСА_2. У
зв'язку з чим, просила рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі.

ОСОБА_5, у судовому засіданні в режимі
відеоконференції на задоволенні
апеляції наполягала, з підстав
зазначених у скарзі.

Представник Привільненської сільської
ради Генічеського району Херсонської
області до суду не з'явився, надіслав
заяву, в якій просить суд розглядати
справу без його участі та зазначив, що
апеляційну скаргу повністю підтримує,
рішення суду вважає незаконним та
таким, що підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, учасника
процесу, який з'явився до суду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, у визначених цивільно-
процесуальним законом межах, колегія
суддів вважає, що скарга задоволенню не
підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції
виходив з того, що на підставі ст. 344 ЦК
України у позивачки відсутні підстави
для визнання за нею права власності за
набувальною давністю, колегія суддів
погоджується з таким висновком суду,
оскільки до нього він дійшов повно і
всебічно дослідивши обставини справи,
дав належну оцінку наданим сторонами
доказам та вирішив спір з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 мешкає разом з чоловіком в
житловому будинку по АДРЕСА_1 (а.с.5-6).
Відповідно до договору дарування від
27.06.2000 року ОСОБА_7 отримав у дар ?
частину житлового будинку в АДРЕСА_1
договір зареєстровано в Генічеському
БТІ Херсонської області 04.07.2000 року
(а.с.36).

Також судом першої інстанції
встановлено, що згідно інвентарної
справи, яка надана Генічеським БТІ
Херсонської області відповідно до
договору купівлі-продажу від 20.01.1993
року власником житлового будинку по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (а.с 29-32).

Крім того, з рішення Привільненської
сільської ради Генічеського району
Херсонської області про зміну адрес
житлових будинків від 09.09.2009 року
вбачається, що ОСОБА_7 є власником
житлового будинку по АДРЕСА_1, а
попередня адреса була - АДРЕСА_1 (ас.37-38).

Будь-яких відомостей про зміну адреси
будинку, який належить ОСОБА_6
відповідно до інвентарної справи суду
не надано.

Як вбачається з паспорта ОСОБА_5 вона
зареєстрована в будинку по АДРЕСА_1 з
06.02.1997 року, власником якого є
ОСОБА_6(а.с.11-12).

У відповідності до положень ст. 344 ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
або рухомим майном - протягом п'яти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), якщо інше
не встановлено цим Кодексом; право
власності на нерухоме майно, що
підлягає державній реєстрації виникає
за набувальною давністю з моменту
державної реєстрації; право власності
за набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

У відповідності до п. 8 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України,
правила ст. 344 ЦК України про набувальну
давність поширюються також на випадки,
коли володіння почалося за три роки до
набрання чинності цим Кодексом.

Як роз'яснив Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про
судову практику в справах про захист
права власності та інших речових прав»
вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом,
зокрема на підставі правочинів. При
цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(ст. 328 ЦК України).

Позивачкою не надано суду переконливих
доказів того, хто є у дійсності
власником квартири АДРЕСА_1, Також не
надано доказів того, що ОСОБА_8 дійсно
помер. Навпаки, у справі мається
відповідь на запит адвоката, наданого
Привільненською сільрадою 13.03.2014 року,
з якої вбачається, що місцезнаходження
ОСОБА_8 не відоме (а.с.10). Також не надано
беззаперечних доказів того, що право
власності на майно у встановленому
порядку за іншими особами не
зареєстровано, що унеможливлює набуття
такого домоволодіння у власність за
давністю володіння відповідно до
правил встановлених ст. 344 ЦК України.

Крім того, відповідно до вимог,
передбачених ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки належних та допустимих
доказів на підтвердження факту набуття
права власності за набувальною
давністю на житловий будинок
позивачкою суду не надано, а також
доказів на підтвердження того, що
власником даного житлового будинку по
АДРЕСА_1 є ОСОБА_8, а не ОСОБА_6
позивачкою також не надано, тому
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість заявлених ОСОБА_5
вимог і вважає, що цей висновок
відповідає обставинам справи в межах
наданих сторонами і досліджених в
судовому засіданні доказів та нормам
матеріального права,які регулюють
спірні правовідносини і на які
послався суд в своєму рішенні.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів до уваги не приймає, оскільки
вони не спростовують висновків суду і
не містять посилання на нові факти або
засоби доказування, які мають значення
для справи.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції, а відтак
і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 13.06.2014 року
залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: