Справа № 2-15/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в
м.Вишгороді цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в
натурі частки садового (дачного)
будинку та господарських будівель і
споруд та встановлення постійного,
безстрокового, безоплатного
земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В :

В січні 2013 року позивач звернувся з
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ в
натурі частки садового (дачного)
будинку та господарських будівель і
споруд та встановлення постійного,
безстрокового, безоплатного
земельного сервітуту.

Свої позовні вимоги позивач мотивував
тим, що рішенням Вишгородського району
від 5 січня 2011 року за ним визнано право
власності на 12 частину садового
будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1
садового товариства «Межиріччя» у
с.Осещина, Вишгородського району
Київської області. Згідно технічного
паспорту вказаний будинок - літера А
складається з наступних приміщень:
веранди « 1» 8,4 кв.м, літньої житлової
кімнати « 2» 12,7 кв.м, гаражу « 3» 12 кв.м,
літньої житлової кімнати « 4» 7,2 кв.м,
кухні « 5» 8,6 кв.м, загальна площа
садового будинку складає 49,1 кв.м. Крім
того, під гаражем » 3» є підвальне
приміщення, а під літньою житловою
кімнатою « 4» є льох та перед цією
кімнатою побудовано літню кухню літера
«Б» 7,14 кв.м. Оскільки відповідачка
чинить йому перепони у користуванні
садовим будинком, просить виділити
йому в натурі літню житлову кімнату « 2»
12,7 кв.м, кухню « 5» 8,6 кв.м, веранду « 1»
загальна площа становить 29,7 кв.м,
відповідачці ОСОБА_2 виділити літню
житлову кімнату « 4» 7,2 кв.м, літню кухню
літера «Б» 7,14 кв.м, гараж «З» 12 кв.м, що
складає 26,34 кв.м, поділити сарай під
літерою «В» по ? частині кожному,
вбиральню під літерою «Г» та
свердловину « 1» залишити у загальному
користуванні. Крім того, оскільки
земельна ділянка належить відповідачу
ОСОБА_3 просить встановити йому
постійний, безстроковий, безоплатний
земельний сервітут в межах земельної
ділянки.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав і просить задовільнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх
представник ОСОБА_5 позов не визнали і
просять в задоволенні позову
відмовити.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що в задоволенні позову
необхідно відмовити.

Суд прийшов до такого висновку,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Вишгородського району Київської
області (а.с.5-8)від 5 січня 2011 року за
ОСОБА_1 визнано право власності на 12
частину садового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1 садового
товариства «Межиріччя» у с.Осещина,
Вишгородського району Київської
області, Цим же рішенням за ОСОБА_2
визнано право власності на іншу 12
частину садового будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1 садового
товариства «Межиріччя» у с.Осещина,
Вишгородського району Київської
області.

Згідно технічного паспорту (а.с. 10-13)
вказаний будинок - літера А складається
з наступних приміщень: веранди « 1»
площею 8,4 кв.м, літньої житлової кімнати
« 2» площею 12,7 кв.м, гаражу « 3» площею 12
кв.м, літньої житлової кімнати « 4»
площею 7,2 кв.м, кухні « 5» площею 8,8 кв.м,
загальна площа садового будинку
складає 49,1 кв.м.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність
двох чи більше осіб із визначенням
часток кожного з них у праві власності
є спільною частковою власністю.
Віповідно ч.1 ст.358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

В відповідності до ст.364 ЦК України
співвласник має право на виділ в натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

З висновку експерта №3667/13-43 (а.с.68-79)
вбачається, розмір часток сторін
становить по ? частині кожному,
земельна ділянка, на якій розташовано
садибний будинок належить згідно акту
на право власності на земельну ділянку
ОСОБА_3, враховуючи нормативні акти,
незначну площу будинку та земельної
ділянки, розподіл між співвласниками
садового будинку на дві частини не
проведено.

Відповідно до п.6 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 4
жовтня 1991 року №7 «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» при
вирішенні справ про виділ в натурі
часток жилого будинку, що є спільною
частковою власністю, судам належить
мати на увазі, що це можливо, якщо
кожній із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.
Якщо виділ частки будинку в натурі
неможливий, суд вправі за заявленим
про це позовом встановити порядок
користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. У цьому разі окремі
підсобні приміщення (кухня, коридор
тощо) можуть бути залишені в
загальному користуванні учасників
спільної часткової власності. Порядок
користування жилим будинком може бути
встановлено також і між учасниками
спільної сумісної власності.

Суд прийшов до висновку, що поділ
садового будинку між сторонами ОСОБА_1
та ОСОБА_2 є неможливим, позову про
встановлення порядку користування
садовим будинком не заявлено,а за таких
обставин позовні вимоги позивача про
виділ в натурі частки садового
(дачного) будинку та господарських
будівель і споруд та встановлення
постійного, безстрокового,
безоплатного земельного сервітуту є
такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11,60,61,208,209,213 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 -
відмовити.

На рішення суду може бути протягом
десяти днів подана апеляційна скарга
до Апеляційного суду Київської області
через Вишгородський районний суд
Київської області.

Суддя
Л.Ф.Войнаренко