Провадження №2/485/649/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Снігурівський
районний суд Миколаївської області

у складі : головуючого - судді Лисенко
М.Є.,

при секретарі - Семенаки А.Г.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №1 м. Снігурівка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку,

В С Т А Н О В И В:

06 серпня 2014 року ОСОБА_1,
звернулася до суду з позовом в
інтересах ОСОБА_3 В заяві вказала, що 11
січня 2003 року ОСОБА_4, батько ОСОБА_3,
купив у ОСОБА_5, належний йому на право
приватної власності житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудженнями по АДРЕСА_1.
Який розташований на земельній
ділянці площею 0,18 га та належить
продавцю на підставі державного акту
на право приватної власності на землю.
Та нотаріально посвідчений державним
нотаріусом Снігурівської державної
нотаріальної контори. З цього часу вона
проживає в будинку, розпоряджається та
користується земельною ділянкою. В 2014
році звернулася до державного
реєстратора реєстраційної служби
Снігурівського районного управління
юстиції для реєстрації права
власності. Останній їй відмовив в
реєстрації в зв'язку з тим що вона не
оформила право приватної власності на
землю та не отримала на своє ім'я
Державний акт на право приватної
власності.

Позивач просить постановити
рішення про визнання за нею право
власності на земельну ділянку
вказаного розміру.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач не заперечувала, щодо
задоволення позовних вимог позивача.
Оскільки її батько дійсно продав
житловий будинок та передав покупцю
державний акт на право приватної
власності на землю. Останній за життя
не переоформив право власності на
землю на ім'я ОСОБА_3, а відповідач
ОСОБА_5, помер.

Заслухавши показання сторін,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши надані сторонами докази,
Суд, прийшов до наступного.

Судом встановленні такі факти і
відповідні правовідносини.

Відповідно до положень ст.182 ЦК
України право власності та інші речові
права на нерухому речі, обтяження цих
прав, їх виникнення, перехід і
припинення підлягають державній
реєстрації.

Згідно ст.125 ЗК України право
власності на земельну ділянку виникає
з моменту державної реєстрації цих
прав.

Судом установлено, що 11 січня 2003
року ОСОБА_4, діючий від імені
неповнолітньої дочки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, придбав у приватну
власність у ОСОБА_5, житловий будинок з
господарськими та побутовими
будівлями та спорудженнями по АДРЕСА_1,
який нотаріально посвідчений
державним нотаріусом Снігурівської
державної нотарільної контори. (а.с.6).

Як вбачається з реєстраційного
посвідчення видане Миколаївським
міжміським бюро технічної
інвентаризації від 16 січня 2001 року
право власності на нерухоме майно на
житловий будинок АДРЕСА_1,
зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі
договору купівлі продажу. (а.с.12).

Житловий будинок розташований на
земельній ділянці площею 0.18 га,
переданій на підставі рішення
Олександрівської сільської ради
народних депутатів від 30 листопада 1992
року 13-ї сесії 21 скликання у приватну
власність ОСОБА_5, що підтверджується
копією Державного акту, виданого 28
червня 1993 року та за реєстрований у
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
212(а.с.5).

28 липня 2014 року ОСОБА_3 отримала
витяг з Державного земельного кадастру
про земельну ділянку ЗВ-014 та
технічну документацію із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості) для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруду по АДРЕСА_1, кадастровий номер
земельної ділянки :18:012:0008,
експертно грошова оцінка якої складає
39 058,18 грн.(а.с.9,29-31).

20 червня 2014 року державний
реєстратор прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Снігурівського
РУЮ Миколаївської області відмовив
позивачу у державній реєстрації прав
на вказану земельну ділянку за
відсутності право встановлюючих
документів на неї.(а.с.8)

Оскільки позивач після укладання
договору купівлі продажу житлового
будинку і нотаріального його
посвідчення не виконав вимоги ст.125 ЗК
України і не зареєстрував право
власності на земельну ділянку, у
зв'язку з чим не відбулося виникнення
права власності на вказане нерухоме
майно.

З 01 січня 2013 року вступив в дію
новий Закон України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

У зв'язку з тим, що позивач після
нотаріального посвідчення договору
купівлі продажу житлового будинку не
отримав Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку на своє ім'я, йому відмовлено у
реєстрації прав власності на вказане
нерухоме майно. Отримати Державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку на теперішній час
позивач не моє можливості, у зв'язку з
змінами у дію чому законодавстві.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги
представника позивача ґрунтуються на
законі і підлягають задоволенню в
повному обсязі, так як без визнання
права власності на вказане нерухоме
майно позивач позбавляється права у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Керуючись ст. ст.3,10,11,15,57,60, 208,209,212 -215,218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
ділянку задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3, (іден. номер
НОМЕР_1), право приватної власності на
земельну ділянку площею 0.18 га,
кадастровий номер :18:012:0008 надана
для будівництва та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель АДРЕСА_1, яка належала на праві
приватної власності на підставі
Державного акта виданого
Олександрівською сільською радою
народних депутатів Миколаївської
області 28 червня 1993 року ОСОБА_5, на
підставі рішення ради від 30 листопада
1992 року, припинивши право власності
останнього на цю ділянку.

На прохання позивача суд не
стягує з відповідача понесені судові
витрати за розгляд справи в судді.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до
Миколаївського апеляційного суду
через суд Снігурівський районний суд
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня його проголошення, апеляційної
скарги. Особи які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ