Провадження № 2-4122/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

18 серпня 2014 року Солом"янський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого - судді -
Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Подолян
О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
»ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і
просить стягнути з відповідачки 55417,
67гр. заборгованості за Кредитним
договором.

Посилається в позові на те, що 18.12.2007
року між банком та відповідачкою був
укладений Договір , відповідно до умов
якого остання отримала кредит у сумі
2500,00 дол. США у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 21, 6% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.8.6 Умов надання
банкіських послуг при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов»язань більш
ніж на 120 днів, позичальник
зобов»язаний сплатити банку штраф у
розмірі 500гр. та 5% від суми позову.

В порушення умов договору відповідачка
його не виконує, в зв»язку з чим станом
на 31.07.2013 року утворилася
заборгованість, яка складається з:

- 2494, 12 дол. США заборгованості по
кредиту;

- 3527, 66 дол. США заборгованості по
процентах;

- 524, 22 дол. США заборгованості по
комісії за користування кредитом та
штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг;

- 62, 58 дол. США штрафу/фіксована частина/

- 327, 30 дол. США штрафу/процентна
складова/, а всього 6935, 88 дол. США, що
еквівалентно відповідно до службового
розпорядження НБУ від 31.07.2013 року 55417, 67
гр.

Виходячи з того, що добровільно
сплатити дану суму відповідачка
відмовляється, просить задовольнити.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав.

Представник відповідачки в судовому
засіданні проти позову заперечувала.

Посилається на те, що при укладенні
договору сторони обумовили строк його
дії один рік.

Умовами та Правилами надання
банківських послуг встановлено
порядок пролонгації укладеного між
сторонами договору, а також сторони
узгодили порядок і строки виконання
зобов»язань шляхом внесення
відповідачкою щомісячних мінімальних
обов»язкових платежів.

В разі виникнення заборгованості
відповідачка, як клієнт, зобов»язана
погасити її протягом 30 днів з моменту
її виникнення.

У випадках порушення Держателем умов
даного договору банк має право
вимагати дострокового виконання
боргових зобов»язань в цілому чи у
визначеній банком частині.

Відповідно до заяви відповідачки при
укладенні договору повернення
кредитних коштів може здійснюватися
шляхом внесення коштів на карту
клієнтом або шляхом списання коштів з
інших карт.

Останнє поповнення карткового рахунку
було здійснено відповідачкою 30.06.2008
року.

В подальшому, починаючи з липня 2008 року,
будь-яке поповнення карткового рахунку
відповідачкою не здійснювалося.

Виходячи з цього вважає, що позивач
пропустив строк для звернення до суду,
а тому просить застосувати норми
закону, які регулюють строки позовної
давності і відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд не
знаходить підстав для задоволення
вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа /кредитодавець/
зобов"язується надати грошові
кошти/кредит/ позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов»язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Встановлено, що 18.12.2007 року між
сторонами був укладений Договір ,
відповідно до умов якого остання
отримала кредит у сумі 2500,00 дол. США у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 21, 6% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

В порушення умов договору відповідачка
його виконувала неналежним чином, не
вносила обов»язкові щомісячні платежі
за умовами договору, а з лютого 2010 року
припинила його виконання, в зв»язку з
чим станом на 31.07.2013 року утворилася
заборгованість, яка складається з:

- 2494, 12 дол. США заборгованості по
кредиту;

- 3527, 66 дол. США заборгованості по
процентах;

- 524, 22 дол. США заборгованості по
комісії за користування кредитом та
штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг;

- 62, 58 дол. США штрафу/фіксована частина/;

- 327, 30 дол. США штрафу/процентна
складова/, а всього 6935, 88 дол. США, що
еквівалентно 55417, 67 гр.

/ а.с. 6 - 23 /

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов»язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акта
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок- відповідно до вимог, що
звичайно ставляться.

Виходячи з викладеного вище, суд
вважає, що відповідачка неналежним
чином виконувала умови укладеного з
позивачем договору, допустила
заборгованість по ньому.

В той же час, суд вважає обґрунтованими
твердження представника відповідачки
щодо пропуску позивачем строку
звернення до суду, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. ст.256 та 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 11 постанови №14 від 18.12.2009 року
«Про судове рішення у цивільній
справі» Пленум Верховного Суду України
роз»яснив, що суд, встановивши, що
строк для звернення з позовом
пропущено без поважної причини, у
рішенні зазначає про відмову в позові з
цих підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною
у спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення, крім випадків, коли позов не
доведено, що є самостійною підставою
для цього.

Заперечуючи проти тверджень
представника відповідачки,
представник позивача посилався на те,
що за умовами договору він продовжує
свою дію до цього часу, т.я.
відповідачка не заявила банку про своє
бажання розірвати його і в лютому 2010
року проводила операції по картці.

Суд не зважає на твердження
представника відповідача з цього
приводу, виходячи з наступного.

Відповідно до п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту його
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує другу
сторону про припинення дії договору,
він автоматично пролонговується на той
же строк.

При укладенні договору пунктами 6.5, 6.9
та 8.6 сторони домовилися, що
відповідачка, як клієнт, взяла на себе
зобов»язання погашати заборгованість
по кредиту та відсотках, перевитрати
платіжного ліміту,а також сплачувати
комісію. В разі виникнення
заборгованості відповідачка, як
Держатель, зобов»язалася погасити її
протягом 30 днів з моменту виникнення.

За порушення строків виконання
зобов»язань за умовами договору
встановлена відповідальність у
вигляді штрафу та пені.

Згідно з п.5.12 Умов у випадку порушення
Держателем умов договору банк має
право вимагати дострокового виконання
боргових зобов»язань в цілому та
визначеній банком частині.

Пунктом 2 Умов та правил надання
банківських послуг визначено розмір
боргових зобов»язань Держателя, які
щомісячно належать сплаті протягом
строку дії Карти. Мінімальний
обов»язковий платіж є обов»язковим для
Держателя платіжних карт, здійснюючих
операції по кредитній схемі.

Відповідно до Заяви відповідачки та п.
4.1. Правил користування платіжною
картою погашення заборгованості по
кредиту може здійснюватися шляхом
внесення коштів на карту клієнтом або
шляхом списання коштів з інших карт.

З наданих представником відповідача в
судовому засіданні виписки по
картковому рахунку відповідачки за
період часу з 01.01.2000 по 08.08.2014 року
вбачається, що остання операція по
рахунку відповідачкою була здійснена в
лютому 2010 року.

До суду з позовом позивач звернувся в
вересні 2013 року, тобто з пропуском
встановленого законом строку.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов»язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов»язання
(неналежне виконання).

За правилами ч.2 ст.1050 ЦКУ України якщо
договором встановлений обов»язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Дана норма закону знайшла своє
відображення в п.5.12 Умов.

Тобто, при укладенні договору сторони
обумовили строк його дії та встановили
порядок та строки виконання окремих
зобов»язань (внесення щомісячних
платежів), що входять до змісту
зобов»язання, яке виникло на основі
договору.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов»язання , згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК
України, спливає у відповідне число
останнього місяця строку.

Представник позивача в судовому
засіданні не заперечував, що
відповідача перестала виконувати
умови укладеного договору в лютому 2010
року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Виходячи з того, що умовами договору
сторони погодили внесення
відповідачкою щомісячних платежів,
початок позовної давності для
стягнення цих платежів має
обчислюватися з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов»язань.

Це відповідає правовим позиціям
Верховного Суду України за наслідками
розгляду заяв про перегляд судових
рішень з мотивів неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, які, відповідно до ч.1
ст. 360-7 ЦПК, є обов»язковими для всіх
судів України, і викладені в останові
від 06.11.2013 року № 6-116 цс13.

Виходячи з того, що відповідачка
перестала вносити щомісячні платежі на
виконання умов укладеного з позивачем
договору в лютому 2010 року, позивач
пропустив строк для звернення до суду,
а тому суд приходить до висновку про
відмову в позові з цих підстав.

Керуючись ст.ст. 254,256-257, ч.4 ст.267, 526-527,610,
1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11,57-60,88,
209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
»ПРИВАТБАНК»до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя