Справа № 367/5240/13-ц Головуючий у І
інстанції Мікулін А.В.Провадження №
22-ц/780/4882/14 Доповідач у 2 інстанції
СліпченкоКатегорія 43
РІШЕННЯ

Іменем України

04 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Сліпченка О.І.

суддів Іванової І.В., Гуля В.В.,

при секретарі: Химинець Н.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 05
листопада 2013 року за позовом
Дочірнього підприємства «Санаторій
України» приватного акціонерного
товариства лікувально -
оздоровчих закладів профспілок
України «Укрпрофоздоровниця» в особі
головного лікаря ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, третя особа: Фонд державного
майна України про виселення з наданням
іншого приміщення, -

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ДП "Санаторій Україна"
ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" звернулося з
названим позовом, який обґрунтовувало
тим, що на засіданні профспілкового
комітету первинної профспілкової
організації ДП "Санаторій Україна" ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" від 01 грудня 2010
року було вирішено зобов'язати
відповідачів звільнити займану
кімнату площею 16 кв.м. в квартирі
АДРЕСА_1 та надати їй кімнату площею 11,5
кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, що
підтверджується протоколом.

Відповідачі відмовились від
переселення в надану кімнату площею 11,5
кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, про що
складено Акт від 22 грудня 2010 року.

Просив виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 з
кімнати площею 16 кв.м. в квартирі
АДРЕСА_1 з наданням іншого жилого
приміщення - кімнати площею 11,5 кв.м. в
квартирі АДРЕСА_2.

Заочним рішенням Ірпінського міського
суду Київської області від 05 листопада
2013 року позовні вимоги задоволено.

Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати
АДРЕСА_1 із наданням іншого приміщення,
а саме кімнати пл. 11,5 кв. м. в квартирі
АДРЕСА_2.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 подали апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просили
скасувати рішення і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову, а також вирішити питання щодо
судових витрат.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване
рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно рішення Виконкому Ірпінської
міської ради народних депутатів №631/4
від 10 грудня 1984 року житловий будинок
АДРЕСА_1 зареєстрований як сімейний
гуртожиток Ворзельського
кардіологічного санаторію "Україна"
(а.с. 9).

Згідно реєстраційного посвідчення від
27 січня 1978 року домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстровано за санаторієм "Україна"
на підставі рішення Виконкому
Ворзельської селищної ради №2 від 24
січня 1978 року. Відповідно до будинкової
книги житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1
прописана за вказаною адресою (а.с. 12 -
24).

Наказом №31-к філії акціонерного
товариства "Укрпрофоздоровниця"
Ворзельського кардіологічного
санаторію "Україна" від 16 травня 1996 року
ОСОБА_1 прийнято на посаду лікаря -
педіатра (а.с. 25).

07 вересня 2004 року між керівником ДП
"Санаторій "Україна" ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" та ОСОБА_1
укладено договір № 12 щодо надання
житла в сімейному гуртожитку за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26 - 27). Даний
договір діє протягом трудового
договору "Адміністрації" з
"Працівником". Згідно витягу з
протоколу № 25 засідання ПК санаторію
"Україна" від 03 грудня 1998 року було
виділено ОСОБА_1 кімнату АДРЕСА_1 на
період роботи в санаторії (а.с. 28).

Відповідно до вимог ст. 129 ЖК України, на
сім'ю з двох осіб - ОСОБА_1, ОСОБА_2 був
виданий ордер № 312 від 07 вересня 2004 року
на вселення у виділену кімнату.

12 квітня 2010 року ОСОБА_1 подала заяву
про звільнення з роботи у зв'язку із
виходом на пенсію (а.с. 29).

Відповідно до витягу з протоколу №10
сумісного засідання адміністрації та
профкому профорганізації ДП "Санаторій
"Україна" ЗАТ "Укрпрофоздоровниця" було
вирішено, враховуючи довготривалу
роботу в санаторії ОСОБА_1, звільнити
кімнату в квартирі АДРЕСА_1 площею 16
кв.м. та надати їй кімнату в квартирі
АДРЕСА_2 площею 11,5 кв.м. у відомчому
сімейному гуртожитку санаторію (а.с. 33).

Згідно акту від 22 грудня 2010 року ДП
"Санаторій "Україна" ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" ОСОБА_1
відмовилася від переселення, не
дивлячись на запропоновані
адміністрацією послуги (а.с. 34).

Відповідно до Акту від 02 серпня 2010 року,
ОСОБА_2 у відомчому сімейному
гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 не
проживає з січня 2009 року по 02 серпня 2010
року.

Згідно акту ДП "Санаторій "Україна" від
11 червня 2013 року кімната площею 11,5 кв.м.
в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1
знаходиться в належному стані для
заселення (а.с. 37).

Вказані обставини сторонами не
оспорюються.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернувся до суду з даним
позовом з підстав виселення
відповідачів з кімнати, у зв'язку з тим,
що відповідачка припинила трудові
відносини, а відповідач ОСОБА_2 не
перебував у трудових відносинах із
позивачем і не отримував ордер на
вселення, тому дійшов висновку про
виселення із займаної кімнати 16,5 кв.м.
квартири АДРЕСА_1 в кімнату площею 11,5
кв.м. в квартиру АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку без всебічного, повного,
об'єктивного та безпосереднього
дослідження наявних у справі доказів.

Відповідачка ОСОБА_1 працювала лікарем
- педіатром з 15 травня 1996 року, була
звільнена з посади у зв'язку з виходом
на пенсію з 12 квітня 2010 року.

Відповідно до вимог ч. 3, 6 ст. 125 ЖК
України, без надання іншого жилого
приміщення не може бути виселено осіб,
які пропрацювали на підприємстві, в
установі, організації, що надали їм
службове жиле приміщення, не менш як
десять років; пенсіонерів по старості,
персональних пенсіонерів та інших
категорій.

Згідно ч. 4 ст. 114 ЖК України, надаване
громадянам у зв'язку з виселенням інше
жиле приміщення повинно знаходитись у
межах даного населеного пункту і
відповідати встановленим санітарним і
технічним вимогам.

Суд першої інстанції задовольняючи
позов про виселення з одної кімнати в
іншу, не вказав у рішенні з яких підстав
необхідно провести переселення
відповідачів в спірному гуртожитку та
не з'ясував питання щодо видачі
відповідно до Положення ордера на
зайняття іншої жилої площі в
гуртожитку, що є єдиною підставою для
вселення на надану жилу площу.

Згідно ст.132 ЖК України, працівників
підприємств, які поселилися в
гуртожитку у зв'язку з роботою може
бути виселено лише в разі звільнення за
власним бажанням без поважних причин,
за порушення трудової дисципліни, чи
вчинення злочину, а осіб які припинили
роботу з інших підстав та осіб,
перелічених в ст. 125 ЖК України, може
бути виселено лише з наданням іншого
жилого приміщення, а відповідно до ст.
125 ЖК України та ч. 2 п. 41 Примірного
положення про гуртожитки, не може бути
виселено осіб, які пропрацювали на
цьому підприємстві не менш як 10 років
без надання іншого житлового
приміщення, котре має відповідати
вимогам ст. 114 ЖК України, тобто бути
рівнозначним займаному жилому
приміщенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЖК України ордер
на вселення у жиле приміщення може бути
видано лише на вільне жиле приміщення,
а згідно зі ст. 59 ЖК України ордер на
жиле приміщення може бути визнано
недійсним, зокрема, у разі порушення
прав інших громадян на зазначене в
ордері жиле приміщення.

Пленум Верховного Суду України в п. 22
постанови від 12 квітня 1985 року № 2
указав, що вирішуючи спори про
виселення з гуртожитків, судам слід
з'ясовувати, крім інших питань, і
питання щодо видачі відповідно до
Положення ордера на зайняття жилої
площі в гуртожитку.

Відповідно до ст. 129 ЖК України, ч. 2 п. 10
Положення про гуртожитки, на підставі
рішення про надання жилої площі в
гуртожитку адміністрація
підприємства, установи, організації
видає громадянинові спеціальний ордер,
який є єдиною підставою для вселення на
надану жилу площу.

На вищезазначені обставини суд першої
інстанції уваги в достатній мірі не
звернув.

За таких обставин, колегія суддів
прийшла до висновку про скасування
рішення суду першої інстанції з
ухваленням нового рішення відповідно
до вимог ст. 309 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Посилання апеляційної скарги на
рішення Господарського суду Київської
області від 27 вересня 2011 року не
заслуговують на увагу, оскільки
відсутні докази, що дане рішення
набрало законної сили.

З урахуванням наведеного, оцінюючи
докази в їх сукупності, відповідно до
вимог ст. 212 ЦПК України, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
порушені норми матеріального і
процесуального права, неповно
з'ясовані обставини, що мають значення
для справи, рішення не відповідає
встановленим обставинам справи, а
також враховуючи позовні вимоги та
доводи апеляційної скарги, яка
підлягає частковому задоволенню,
заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського
суду Київської області від 05 листопада
2013 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

У задоволенні позову Дочірнього
підприємства "Санаторій Україна"
Приватного акціонерного товариства
лікувально - оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" в особі головного
лікаря ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя
особа: Фонд державного майна України
про виселення з наданням іншого
приміщення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:

Судді: