Справа №489/2583/14-ц 14.08.2014 14.08.2014 14.08.2014
Провадження №22-ц/784/2314/14 Суддя по 1
інстанції - Спінчевська Н.А.
Доповідач апеляційного суду - Шолох
Ухвала

Іменем України

14 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Данилової О.О., Коломієць
В.В.,

при секретарі судового засідання
- Горенко Ю.В.,

за участю представника відповідача -
ТДВ «МСУ № 28» - Лашка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

товариства з додатковою
відповідальністю

«Миколаївське спеціалізоване
управління № 28»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 червня 2014 року у
справі за

позовом

ОСОБА_3 до товариства з додатковою
відповідальністю «Миколаївське
спеціалізоване управління № 28» про
покладення зобов'язання видати
довідку, уточнюючу особливий характер
роботи,

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
з позовом до товариства з додатковою
відповідальністю «Миколаївське
спеціалізоване управління № 28» (далі -
ТДВ «МСУ № 28») про покладення
зобов'язання видати довідку, уточнюючу
особливий характер роботи на
підприємстві.

Позивач вказував, що протягом 1978 - 1996
років працював у Миколаївському
спеціалізованому управлінні № 28 (далі -
МСУ №28), правонаступником якого є
відповідач. В період його роботи МСУ №
28 підпорядковувалося різним трестам,
неодноразово змінювало назву,
реорганізовувалося, але завжди
знаходилося за місцем реєстрації
відповідача, і у нього, як
правонаступника, перебувають архіви
колишнього МСУ -28.

Позивач зазначав, що працював на
різних роботах, зокрема монтажником
стальних та залізобетонних
конструкцій, виконував обов'язки
майстра, виконробом і відповідно до
Списку № 2 виробництв, робіт, професій,
посад, показників має право на
пільгову пенсію з 2012 року.

У 2012 році саме відповідач видав йому
та іншим працівникам довідки про
особливий характер роботи до
управління Пенсійного фонду України в
Корабельному районі м. Миколаєва, але у
2013 році їх відкликав.

Оскільки відповідач відмовляється
видати уточнюючу довідку про особливий
характер його роботи за вказаний
період для наступного звернення до
управління Пенсійного фонду, позивач
просив зобов'язати його видати
довідку про особливий характер роботи
за встановленою формою для
призначення йому пенсії за віком на
пільгових умовах, посилаючись на
вимоги ст. 49 КЗпП України.

Рішенням Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 11 червня 2014 року позов
задоволено. Зобов'язано відповідача
видати позивачеві належно оформлену
довідку, уточнюючу особливий характер
його роботи із зазначенням пільгового
стажу на підприємстві.

В апеляційній скарзі ТДВ «МСУ №
28», посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду
просило його скасувати та ухвалити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача,
перевіривши законність та
обгрунтованість рішення районного
суду в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Згідно з вимогами ч.2 п.2 Розділу ХV
Прикінцевих положень Закону України
від 9 червня 2003 року «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди,
пенсії особам, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах,
призначаються за нормами цього Закону,
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення».

У відповідності до вимог ст. 13 цього
Закону, право на пенсію за віком на
пільгових умовах мають працівники
зайняті повний робочий день на роботах
зі шкідливими і важкими умовами праці
за Списком № 2 виробництв, робіт,
професій і посад (далі - Список № 2),
затверджених Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць.

Чоловіки після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Відповідно до ст. 49 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний видати працівникові на
його вимогу довідку про його роботу на
даному підприємстві, в установі,
організації із зазначенням
спеціальності, кваліфікації, посади,
часу роботи і розміру заробітної
плати.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено
Порядок підтвердження наявності
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній. Пунктом 20
цього Порядку визначено, що у тих
випадках, коли у трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди
роботи, що зараховуються до
спеціального стажу; професія або
посада; характер виконуваної роботи;
розділ, підрозділ, пункт, найменування
списків або їх номери, куди включається
цей період роботи; первинні документи
за час виконання роботи, на підставі
яких видана зазначена довідка.

Тобто уточнююча довідка надається
підприємством у разі відсутності в
трудовій книжці особи відомостей про
стаж роботи та її характер для
подальшого надання її особою, що
оформляє пенсію, відповідним органам
Пенсійного фонду України, які
визначають наявність підстав і права
особи на пенсію на пільгових умовах.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнятий
в МСУ № 28 треста
«Криворожстальконстукція» 15 серпня
1978 року монтажником стальних та
залізобетонних конструкцій, а також
працював там же майстром та
виконробом.

Зокрема, монтажником стальних та
залізобетонних конструкцій на
вказаному підприємстві він працював з
15 серпня 1978 року по 20 жовтня 1978 року, а
також з 22 квітня 1981 року по 19
квітня 1992 року.

З 20 жовтня 1978 року по 21 квітня 1981 року -
майстром дільниці.

З 20 квітня 1992 року по 1 листопада 1996 року
- виконробом.

Зазначене підтверджується записами в
його трудовій книжці.

Така робота мала шкідливі та
небезпечні виробничі фактори і
характеризувалася важкістю та
напруженістю трудового процесу,
пов'язана з роботою на висоті. Зокрема,
професія монтажник стальних та
залізобетонних конструкцій внесена
до Списку № 2 виробництв, робіт,
професій, посад, показників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів колишнього СРСР від 26 січня
1991 року № 10, а також внесена до п. 27 «а»
розділу ХХVІІ Списку № 2, затвердженого
постановою КМ України від 16 січня 2003
року № 63.

Виявлення цих факторів, з'ясування
ступеню важкості та напруженості
трудового процесу є задачею атестації
робочих місць, яка проводиться на
підприємствах України у відповідності
до Порядку проведення атестації
робочих місць (затвердженого
постановою КМ України № 442 від 1 серпня
1992 року) та згідно із Методичними
рекомендаціями (затвердженими
постановою Міністерства праці
України від 1 вересня 1992 року № 41) для
підтвердження права на пільгове
пенсійне забезпечення.

Зазначена атестація на підприємстві,
де працював позивач, вперше проведена
у 1995 року, що відповідно до приписів п.
4.3 наказу Міністерства праці та
соціальної політики України від 18
листопада 2005 року № 383 є підставою для
зарахування усього стажу
напрацьованого до цієї дати до
пільгового стажу (а.с. 80).

30 червня 1987 року МСУ № 28 треста
«Криворожстальконстукція» передано
до складу треста
«Кримстальконструкція» (наказ № 104 від
22 червня 1987 року
«Мінмонтажспецстройконструкція»,
якому підпорядковувалися ці трести).

З 24 жовтня 1994 року, в зв'язку з
акціонуванням підприємств, МСУ №28
самостійно пройшло державну
реєстрацію у виконкомі Миколаївської
міської ради народних депутатів за №
01413804 і було перейменовано в
акціонерне товариство закритого типу
«МСУ №28» зі статусом самостійної
юридичної особи, ідентифікаційний код
та юридична адреса його залишилися без
змін. Згідно Статутних документів воно
є правонаступником реорганізованого
орендного підприємства МСУ
№ 28, яке в свою чергу, є
правонаступником МСУ № 28 (а.с. 57-58, 62, 75,
91-94).

1 листопада 1996 року позивач звільнений
з роботи наказом № 372 від 1 листопада 1996
року по ст. 38 КЗпП України. При цьому
запис про його звільнення у трудовій
книжці здійснено акціонерним
товариством закритого типу «МСУ № 28».

Створене 23 травня 2011 року товариство
з додатковою відповідальністю «МСУ №
28» (відповідач) є правонаступником
усього майна, усіх прав та обов'язків
закритого акціонерного товариства
«МСУ № 28» (а.с. 55-56).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3,
суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що позивач перебував у
трудових відносинах з підприємством,
правонаступником якого є відповідач,
працюючи монтажником стальних та
залізобетонних конструкцій в період з
15 серпня по 20 жовтня 1978 року, а також
з 22 квітня 1981 року по 19 квітня 1992
року, тому відповідності до ст. 49 КЗпП
України повинен видати довідку
відповідної форми на підтвердження
особливого характеру його роботи із
зазначенням пільгового трудового
стажу на підприємстві.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що ТДВ «МСУ № 28» не є
правонаступником жодного
підприємства, де працював позивач у
зазначений ним період, є
безпідставними, а посилання на
ліквідацію його підприємства без
правонаступництва помилковим.

Так, згідно із реєстраційними та
Статутними документами одним із
засновників акціонерного товариства
закритого типу «МСУ № 28» зазначено -
Орендний трест «Южстальмонтаж», який
двічі змінював найменування (23 січня 1996
року перереєстровано у відкрите
акціонерне товариство
«Южстальмонтаж», 15 листопада 1996
року змінило найменування на відкрите
акціонерне товариство
«Південьстальмонтаж»), а 4 січня 2011
року виключений з обліку в ЄДРПОУ на
підставі відомостей про державну
реєстрацію припинення юридичної особи
у зв'язку з визнанням його банкрутом.
Однак, зазначене не вплинуло на обсяг
прав і обов'язків самого акціонерного
товариства закритого типу «МСУ № 28»,
правонаступником якого є відповідач.

Враховуючи викладене, колегія не
вбачає підстав для скасування
оскаржуваного рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
«Миколаївське спеціалізоване
управління № 28» відхилити, а рішення
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді: