Провадження № 2/369/39/14
РІШЕННЯ

Іменем України

14.06.2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Ковальчук Л.М.,
при секретарі Рябець А.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Києві справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області», третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_3, про захист прав споживача,
визнання незаконними нарахування
боргу, зобов»язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
Києво-Святошинського районного суду
Київської області з позовом до
Комунального підприємства «Боярське
головне управління
житлово-комунального господарства»
про примушення списати безпідставно
нараховану заборгованість,
посилаючись на те, що вона з 1968 року
проживає за адресою: АДРЕСА_1, в частині
будинку на першому поверсі
одноповерхового аварійного
дерев'яного будинку. Цей будинок був
побудований в 1953 році та належить
Боярській міській раді. У зазначеному
будинку ОСОБА_1 проживає разом з
донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У
вказаному будинку на даний час
відсутня централізована каналізація,
центральне водопостачання, туалет.
Своїми силами і за її власні грошові
кошти нею в 1982 році було проведено
опалення. За весь час її проживання в
будинку з боку Комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства» в
ремонтних роботах не було надано
жодної допомоги. У 2012 році вона
звернулася із заявою до Комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства» та
Боярської міської ради за дозволом на
приватизацію частини будинку, в якій
вона проживає. Під час підготовки
документів на приватизацію було
виявлено, що ОСОБА_1 була прописана з 1968
року за адресою: АДРЕСА_2. У 1982 році під
час газифікації будинку була заведена
нова інвентаризаційна справа № 4404, в
якій її житлова площа зазначається за
кв. 1. У паспорті та в картці у
паспортному столі Комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства» не
було здійснено перепрописку з вини
Комунального підприємства «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства» до
2012 року. На її заяву про приватизацію
будинку в 2012 році вона отримала
відповідь № 883 від 22 листопада 2012 року,
що їй необхідно зробити новий
технічний паспорт за власні кошти, що і
було нею зроблено. Технічний паспорт
вона отримала 20 лютого 2013 року, і в
ньому житлова площа зазначається за кв.
1. В цей період були подані документи
працівнику паспортного столу
Комунального підприємства «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства»
про перепрописку. У паспорті під час
перепрописки працівник паспортного
столу Комунального підприємства
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства» зробила помилку в даті,
внаслідок чого вона вважається
прописаною в кв. 1 з 1968 року. Під час
оформлення документів на приватизацію
вона отримала нарахування квартирної
плати з грудня 2006 року по червень 2010
року. Заборгованість по квартирній
платі складає: 1 550,56 грн., яка
відображена у 2009 році за
червень-липень, та у зв'язку із
заборгованістю вона не може отримати
документи на приватизацію частини
будинку. Не погоджуючись з
нарахуванням їй вказаної
заборгованості вона подала заяву
начальнику Комунального підприємства
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства» за вх. № 365 від 12 червня
2013 року. 14 червня 2013 року вона отримала
відповідь за № 419, в якій зазначається,
що заборгованість у розмірі 1550,59 грн.
внесена по перерахунку станом на 01
грудня 2006 року, але згідно з випискою,
яку надало Комунальне підприємство
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства», станом на грудень 2006
року заборгованості у неї немає.

ОСОБА_1 вважала, що заборгованість в
сумі 1550,56 грн. виникла з вини керівника
Комунального підприємства «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства» у
зв'язку з тим, що вона була прописана з
1968 року по 1982 рік за адресою: АДРЕСА_2, а
з 1982 року по теперішній час згідно з
інвентаризаційною справою № 4404 її
житлова площа значиться за кв. 1.

З грудня 2006 року квитанції про оплату
надходять на її ім»я, але за адресою
АДРЕСА_3 в якій ОСОБА_1 не проживає, тому
вказана заборгованість у розмірі 1550,56
грн. за період з червня по липень 2009
року є недійсною щодо неї.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила
зобов'язати Комунальне підприємство
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства» списати в системі
бухгалтерського обліку безпідставно
нараховану заборгованість в сумі 1550,56
грн. за період з червня по липень 2009
року, та зобов'язати Комунальне
підприємство «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
видати документи для здійснення
приватизації житлової площі за
адресою: АДРЕСА_4.

В подальшому позивач ОСОБА_1 уточнила
свої позовні вимоги в порядку вимог ст.
31 ЦПК України, посилаючись на те, що
представником Комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
надано розрахунок заборгованості на
суму 1550,59 грн., яка була нарахована в
період з січня 2001 року по листопад 2006
року. Крім заборгованості за
житлово-комунальні послуги відповідно
до листа Комунального підприємства
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства» № 419 від 14 червня 2013 року
за період з 01 грудня 2006 року по травень
2010 року їй нараховано 1043,47 грн., а в
загальному-2594,03 грн.. Якщо припустити,
що до квартирної плати Комунальне
підприємство «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
відносить послуги з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій, то
відповідач жодних послуг як
користувачу АДРЕСА_1, не надавав. Як
вона зазначала, в її квартирі, а також в
цілому у будинку до цього часу відсутні
централізована каналізація,
центральне водопостачання, туалет, що
підтверджується технічним паспортом
на квартиру. У зазначеній квартирі
наявні тільки індивідуальне опалення,
електроосвітлення та газопостачання, і
необхідні ремонтні роботи були
здійснені за її кошти. Так, у 2006 році
ОСОБА_1 була змушена зробити трубчасту
криницю біля будинку, яка на той час
коштувала 2000 грн.. У 2009 році зруйнувався
цегляний димохід, тому вона була
змушена замінити його на новий газовий
димохід, який коштував 2700 грн. У жовтні
2010 року газова служба примусила її
зробити витяжку, яка коштувала 300 грн..
Крім того, вона зверталася за допомогою
до Боярської міської ради за допомогою
у зв'язку з руйнуванням фундаменту
належної їй частини будинку, що
загрожувало руйнуванням всього
будинку, але перший заступник міського
голови Скачко В.А. у відповіді, не
надавши ніякої допомоги, рекомендував
провести технічне обстеження
будівельних конструкцій відповідно до
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності.

Крім того, Комунальне підприємство
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства» не надавало ніяких
житлово-комунальних послуг, договір
щодо надання таких послуг, в якому мали
бути зазначені його істотні умови,
перелік послуг та їх вартість, не
укладався, комунальне підприємство не
зверталося до неї з пропозицією про
укладення такого договору.

Починаючи з червня 2010 року комунальне
підприємство перестало нараховувати
та надавати рахунки за
житлово-комунальні послуги, що
підтверджується розрахунком за 2010 рік.
ОСОБА_1 вважає дану обставину
підтвердженням того, що Комунальне
підприємство «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
ніяких житлово-комунальних послуг не
надавало.

В той же час, починаючи з грудня 2011 року
по 01 червня 2013 року комунальне
підприємство нарахувало
заборгованість на вивезення твердих
побутових відходів в сумі 311,76 грн., а
станом на 02 січня 2014 року - 433 грн..
Договір на дану послугу укладено не
було, така послуга позивачу не
надавалася, сміттєві контейнери у
провулку не встановлені.

За таких обставин ОСОБА_1 вважала, що
Комунальне підприємство «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства» не
надавало послуг, за які здійснюються
нарахування, і такі нарахування є
незаконними.

Також позивач ОСОБА_1 зазначала, що
відповідач згідно листа № 16 від 10 січня
2014 року на її заяву від 23 грудня 2013 року
незаконно відмовляє їй у підготовці
необхідних документів по оформленню
передачі їй у приватну власність
(приватизації) квартири АДРЕСА_1
поставивши неправомірну умову по
сплаті заборгованості за
житлово-комунальні послуги. По-перше,
нарахування вищезазначеної
відповідачем заборгованості є
неправомірним, так як комунальні
послуги вона не отримувала, по-друге, ні
Законом України «Про приватизацію
державного житлового фонду», ні «
Положенням про порядок передачі
квартир (будинків), жилих приміщень у
гуртожитках у власність громадян»,
затвердженого наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства від 16 грудня 2009 року № 396
та зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 29 січня 2010 року за №
109/17404, не передбачена така умова
приватизації.

Враховуючи незаконність таких дій
відповідача, які порушують її житлові
права на приватизацію житла,
передбачені ст. 9 ЖК України та Законом
України «Про приватизацію державного
житлового фонду», у неї є законні
підстави просити суд зобов»язати
відповідача підготувати необхідні
документи по оформленню передачі їй в
приватну власність (приватизації)
квартири, в якій вона проживає на
правах наймача.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1
просила суд визнати незаконними
нарахування Комунальним підприємством
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» їй боргу за квартирну плату за
період з січня 2001 року по травень 2010
року в сумі 2 594,03 грн. за
житлово-комунальні послуги з утримання
будинку та прибудинкової території та
нарахування їй боргу за період з грудня
2011 року по грудень 2013 року в сумі 433 грн.
за вивезення побутових відходів,
визнати незаконними дії Комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
щодо відмови в підготовці необхідних
документів для оформлення передачі в
приватну власність квартири АДРЕСА_1 та
зобов'язати Комунальне підприємство
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства» підготувати необхідні
документи по оформленню передачі їй у
приватну власність квартири АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 19 лютого 2014 року судом
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору,
ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позов підтримала і просила його
задовольнити.

У судовому засіданні представник
відповідача Комунального підприємства
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області», позов не визнав та
заперечував проти його задоволення.
Також представник відповідача подала
суду заяву про застосування судом
строку позовної давності, посилаючись
на те, що заборгованість виникла у
період з грудня 2006 року по червень 2010
року, і ст. 257 ЦК України передбачено
загальний строк позовної давності три
роки.

У судове засідання третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету спору, ОСОБА_3 не з»явилась,
про дату, час і місце розгляду справи
повідомлялась належним чином, третя
особа надала суду заяву, у якій позов
ОСОБА_1 підтримала і просила розглянути
справу у її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що рішенням № 07/334
від 13 жовтня 2006 року Боярської міської
ради на позачерговій VІІ сесії V
скликання «Про створення комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» вирішено створити комунальне
підприємство «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» і передано в його повне
господарське відання майно
територіальної громади міста, в тому
числі будинок АДРЕСА_1, де мешкають
позивач ОСОБА_1 і третя особа ОСОБА_3.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що згідно довідки КП «БГВУ
ЖКГ» Києво-Святошинського району від 18
березня 2014 року № 428 позивач ОСОБА_1
разом із ОСОБА_3 зареєстровані і
проживають за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 73,40 кв.м..

На ім»я ОСОБА_1 КП «Бюро технічної
інвентаризації Києво-Святошинської
районної ради Київської області» 20
лютого 2013 року був виготовлений
технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1
і квартира складається з 2 кімнат жилою
площею 31,3 кв.м., загальною площею 73,4
кв.м..

12 червня 2013 року позивач ОСОБА_1
звернулась із заявою на ім»я
начальника КП «Боярське ГВУЖКГ», в якій
зазначала, що вона звернулась до голови
Боярської міської ради із заявою від 19
квітня 2013 року по питанню незаконного
нарахування квартплати у 2009 році між
червнем і липнем у сумі 1550 грн. 56 коп.,
яка не підтверджується платіжними
квитанціями за вказаний рік.

На заяву від 12 червня 2013 року в.о.
головного інженера КП «БГВУЖКГ»
повідомив ОСОБА_1, що підприємство КП
«Боярське ГВУЖКГ» створено і почало
надавати населенню житлово-комунальні
послуги з грудня 2006 року, а до того часу
існувало інше підприємство КП
«БМВУЖКГ». За архівними даними ОСОБА_1,
як власник розрахункового рахунку, не
проводила оплату за житлово-комунальні
послуги, і тому на 01 грудня 2006 року
заборгованість склала 1550 грн. 56 коп..
Після зупинення діяльності
підприємства КП «БМВУЖКГ» був
укладений договір про уступку права
вимоги від 12 травня 2009 року, згідно
якого КП «Боярське ГВУЖКГ» прийняло
заборгованість населення за послуги з
утримання будинків, споруд та
прибудинкової території. Як
зазначається у листі, відповідно до
вказаного договору у червні 2009 року
ОСОБА_1 зроблено донарахування у сумі
1550 грн. 56 коп., і станом на 01 червня 2013
року загальний борг по квартирі
складає 2905 грн. 79 коп., в тому числі: 1550
грн. 56 коп.-борг перед старим
підприємством КП «БМВУЖКГ», 1043 грн. 47
коп.-борг перед КП «Боярське ГВУЖКГ» за
житлово-комунальні послуги за період з
01 грудня 2006 року по 01 травня 2010 року, 311
грн. 76 коп.-борг за вивезення ТПВ за
період з 01 грудня 2011 року по 01 червня 2013
року.

Також ОСОБА_1 23 грудня 2013 року
звернулась із заявою до КП «Боярське
ГВУЖКГ», в якій просила оформити
передачу в приватну власність житлове
приміщення, яке вона займає за адресою:
АДРЕСА_1 і до заяви додала заяву на
приватизацію і довідку про склад сім»ї
наймача ізольованої квартири
(однокімнатного будинку) та займані ним
приміщення від 21 грудня 2013 року, де
зазначено, що у квартирі за адресою:
АДРЕСА_1 мешкають і мають право на житло
на момент введення в дію Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
зареєстрована з 06 серпня 1968 року, і
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за
вказаною адресою з 25 квітня 1973 року.

Згідно вимог ст. 13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» залежно
від функціонування призначення
житлово-комунальні послуги
поділяються на: 1) комунальні послуги
(централізоване постачання холодної та
гарячої води, водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

За правилами ст. 15 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлюються мінімальні норми
житлово-комунальних послуг з метою
забезпечення санітарно-гігієнічних
вимог проживання людей та їх
перебування у приміщеннях,
забезпечення технічних вимог до
експлуатації будинку (споруди),
підтримання несучої спроможності
конструкції та експлуатаційних
характеристик внутрішньо-будинкових
мереж і систем.

Відповідно до вимог ст. 208 ЦК України
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
ч. 1 ст. 206 ЦК України, належить вчиняти у
письмовій формі.

Відповідно до вимог ст. ст. 21, 26 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» виконавець зобов»язаний
підготувати та укласти із споживачем
договір на надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотримання умов його виконання
згідно з типовим договором. Істотними
умовами договору на надання
житлово-комунальних послуг, окрім
іншого, є: найменування сторін, предмет
договору, вичерпний перелік
житлово-комунальних послуг, тарифи та
їх складові на кожну з цих послуг;
загальна вартість послуг; порядок
оплати за спожиті житлово-комунальні
послуги; порядок перерахунків розміру
плати за житлово-комунальні послуги в
разі їх ненадання або надання не в
повному обсязі.

Згідно вимог ст. ст. 67, 68 ЖК України
плата за комунальні послуги береться
крім квартирної плати за затвердженими
в установленому порядку тарифами.
Наймач зобов»язаний щомісяця
своєчасно вносити квартирну плату та
плату за комунальні послуги.

Як зазначила позивач, між нею і КП
«Боярське ГВУЖКГ» відсутній договір
щодо надання вищевказаних послуг, в
якому б мали бути зазначені його
істотні умови, в тому числі перелік
послуг та їх вартість. Однак, в свою
чергу, позивач не надала суду доказів,
що зазначені послуги їй не надаються
відповідачем, або ж вона ними не
користується. Матеріалами справи
встановлено, що станом на 01 червня 2013
року загальний борг по квартирі, де
проживає ОСОБА_1, складає 2905 грн. 79 коп.,
в тому числі: 1550 грн. 56 коп.-борг перед
старим підприємством КП «БМВУЖКГ», 1043
грн. 47 коп.-борг перед КП «Боярське
ГВУЖКГ» за житлово-комунальні послуги
за період з 01 грудня 2006 року по 01 травня
2010 року, 311 грн. 76 коп.-борг за вивезення
ТПВ за період з 01 грудня 2011 року по 01
червня 2013 року. Також станом же на 02
січня 2014 року заборгованість позивача
за вивезення твердих побутових
відходів становить 433 грн..

Відповідно до вимог ст. ст. 257, 261 ЦК
України загальна позовна давність
встановлена у три роки, яка
обчислюється від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

За таких обставин вимоги позивача
ОСОБА_1 в частині щодо визнання
незаконними нарахування Комунальним
підприємством «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» їй боргу за квартирну плату за
період з січня 2001 року по травень 2010
року в сумі 2 594,03 грн. за
житлово-комунальні послуги з утримання
будинку та прибудинкової території
підлягають задоволенню судом в зв»язку
з спливом строку позовної давності
відповідачем щодо нарахування і
стягнення з позивача вказаних послуг
за зазначений минулий період.

В частині позову ОСОБА_1 про визнання
незаконними нарахування Комунальним
підприємством «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» їй боргу за період з грудня 2011
року по грудень 2013 року в сумі 433 грн. за
вивезення побутових відходів суд
відмовляє у його задоволенні, оскільки
позивачем не надано належних доказів в
обгрунтування заявлених вимог, як і не
надано доказів того, що зазначені
послуги їй не надаються відповідачем,
або ж вона ними не користується.

Згідно вимог ст. 9 ЖК України громадяни
мають право на приватизацію квартир
(будинків) державного житлового фонду,
житлових приміщень у гуртожитках, які
перебувають у власності
територіальних громад, або придбання
їх у житлових кооперативах, на біржових
торгах, шляхом індивідуального
житлового будівництва чи одержання у
власність на інших підставах,
передбачених законом.

Порядок приватизації житлового фонду
громадянами регулюється нормами
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду» від 19
червня 1992 року і Положенням про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян, які визначають порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян та перелік документів, що
підлягають оформленню.

У наданій відповіді Боярського
головного виробничого управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святоштинського району
Київської області від 10 січня 2014 року
ОСОБА_1 повідомлено, що передача у
приватну власність житлового
приміщення оформлюється при
відсутності заборгованості за
житлово-комунальні послуги мешканців,
які там зареєстровані та проживають.
Однак, надаючи відповідь ОСОБА_1,
відповідач у даному листі не послався
на конкретні норми чинного житлового
законодавства, які б регулювали
порядок приватизації житла і лише за
умов відсутності у особи
заборгованості за надані
житлово-комунальні послуги.

За таких обставин суд дійшов висновку
про визнання незаконними дій
Комунального підприємства «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства»
щодо відмови ОСОБА_1 в підготовці
необхідних документів для оформлення
передачі в приватну власність квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати Комунальне
підприємство «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
підготувати необхідні документи по
оформленню передачі їй у приватну
власність квартири АДРЕСА_1 в порядку і
з дотриманням норм чинного
законодавства України, і тому в цій
частині вимог позов підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
вимогами ст. ст. 10, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати незаконними нарахування
Комунальним підприємством «Боярське
головне виробниче управління
житлово-комунального господарства
Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» ОСОБА_1 боргу за квартирну
плату за період з січня 2001 року по
травень 2010 року в сумі 2 594 грн. 03 коп. за
житлово-комунальні послуги з утримання
будинку та прибудинкової території.

Визнати незаконними дії Комунального
підприємства «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці
необхідних документів для оформлення
передачі в приватну власність квартири
АДРЕСА_1 та зобов'язати Комунальне
підприємство «Боярське головне
виробниче управління
житлово-комунального господарства»
підготувати необхідні документи по
оформленню передачі ОСОБА_1 у приватну
власність квартири АДРЕСА_1

У решті позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» на користь ОСОБА_1 понесені
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 229 грн. 40 коп..

Стягнути з Комунального підприємства
«Боярське головне виробниче
управління житлово-комунального
господарства Боярської міської ради
Києво-Святошинського району Київської
області» 114 грн. 70 коп. судового збору в
дохід держави.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд
Київської області шляхом подання
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня проголошення рішення суду або
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення в разі відсутності
в судовому засіданні осіб, які брали
участь у справі, під час проголошення
судового рішення.

Суддя
Ковальчук Л.М.