УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Червинської М.Є.,
Лесько А.О., Черненко
В.А.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Бучацького району Тернопільської
області в інтересах держави в особі
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області до Бучацької
районної державної адміністрації
Тернопільської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання
незаконним і скасування
розпорядження, визнання недійсним
державних актів на право власності на
землю за касаційною скаргою ОСОБА_8,
подану представником - ОСОБА_9, на
рішення Бучацького районного суду
Тернопільської області від 25 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 1 лютого 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року прокурор Бучацького
району звернувся до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що
розпорядженням голови Бучацької
районної державної адміністрації від 18
квітня 2006 року, яким надано дозвіл на
виготовлення технічної документації
із землеустрою, які посвідчують право
власності на земельну ділянку в
розмірі земельної ділянки частки (паю)
колишньої селянської спілки «Ліщанці»
для ведення фермерського господарства
із земель, які розміщені на території
Ліщанецької сільської ради громадянам
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в
розмірі 1,20 кад. га. кожному є
незаконним, оскільки прийняте після
ліквідації фермерського господарства
«Улан». На підставі зазначеного
розпорядження відповідача (членам
ліквідованого ФГ «Улан») 23 січня 2008
року незаконно передано у власність
земельні ділянки загальною площею 5,9 га
та видано державні акти на право
власності на землю. Тому прокурор
просив визнати недійсними вказані
державні акти.

Рішенням Бучацького районного суду
Тернопільської області від 25 листопада
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Тернопільської
області від 11 лютого 2013 року, позов
задоволено. Визнано незаконним та
скасовано розпорядження голови
Бучацької районної державної
адміністрації від 18 квітня 2006 року «Про
внесення змін в розпорядження голови
райдержадміністрації» від 11
лютого 2005 року». Визнано незаконним акт
на право власності на земельну ділянку
розміром 1,1712 га для ведення
фермерського господарства на
території Ліщанецької сільської ради
Бучацького району від 23 січня 2008 року,
виданого на ім'я ОСОБА_4 та скасовано
його державну реєстрацію. Визнано
незаконним державний акт на право
власності на земельну ділянку розміром
1,3019 га для ведення фермерського
господарства на території Ліщанецької
сільської ради Бучацького району від 23
січня 2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_5
та скасовано його державну реєстрацію.
Визнано незаконним державний акт на
право власності на земельну ділянку
розміром 1,0532 га для ведення
фермерського господарства на
території Ліщанецької сільської ради
Бучацького району від 23 січня 2008 року,
виданого на ім'я ОСОБА_6 та скасовано
його реєстрацію. Визнано незаконним
державний акт на право власності на
земельну ділянку розміром 1,1543 га для
ведення фермерського господарства на
території Ліщанецької сільської ради
бучацького району від 23 січня 2008 року,
виданого на ім'я ОСОБА_7 та скасовано
його державну реєстрацію. Визнано
незаконним державний акт на право
власності на земельну ділянку розміром
1,2223 га для ведення фермерського
господарства на території Ліщанецької
сільської ради Бучацького району від 23
січня 2008 року, виданого на ім'я ОСОБА_8
та скасовано його державну реєстрацію.
Вирішено питання про судовий збір.

У касаційній скарзі, поданій
представником, ОСОБА_8 просить
скасувати судові рішення, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права, та ухвалити
нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, законність
судових рішень в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ЗК України, ч. ч. 1,
2 ст. 13 Закону України «Про фермерське
господарство» громадянам України -
членам фермерських господарств
передаються безоплатно у приватну
власність надані їм у користування
земельні ділянки у розмірі земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Членам фермерських
господарств передаються безоплатно у
приватну власність із раніше наданих
їм у користування земельні ділянки у
розмірі земельної частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради. Земельні ділянки, на
яких розташовані житлові будинки,
господарські будівлі та споруди
фермерського господарства,
передаються безоплатно у приватну
власність у рахунок земельної частки
(паю).

Вирішуючи спір, суди на підставі
доказів, наданих сторонами й належним
чином оцінених судами (ст. 212 ЦПК
України) дійшли обґрунтованого
висновку про те, що після ліквідації
фермерського господарства його
колишні члени втратили право на
одержання безоплатно у власність
земельної ділянки, яка була надана їм у
користування, у розмірі земельної
частки (паю) члена
сільськогосподарського підприємства,
розташованого на території
відповідної ради.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень, не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, тому колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_8, подану
представником - ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Бучацького районного суду
Тернопільської області від 25 листопада
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 1 лютого
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
М.Є. Червинська

А.О. Лесько

В.А. Черненко