У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі
суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,
Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Демчук
Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Факторингова
компанія "Вектор плюс" на рішення
Здолбунівського районного суду
Рівненської області від 11 березня 2014
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Вектор плюс" до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 11 березня
2014 року у задоволені позову ТзОВ
"Факторингова компанія "Вектор Плюс" до
ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_2 про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення та зняття з
реєстраційного обліку відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ТзОВ
"Факторингова компанія "Вектор Плюс"
вказує, що рішення було винесено з
порушенням норм процесуального та
матеріального права, без повного та
всебічного з'ясування всіх обставин
справи.

Зазначає, що обставини зміни
іпотекодержателя за договором про
відступлення прав за іпотечними
договорами від 28.12.2008 року
підтверджується витягом з Державного
реєстру іпотек від 4.12.2012 року.

Проте суд, покликаючись на відсутність
переліку самих іпотечних договорів до
вищезазначеного витягу та, визнаючи
неналежним доказом додаток № 1 до
договору про відступлення прав вимоги
за іпотечним договором від 28.11.2012 року,
який міститься в матеріалах справи, з
підстав неналежного завірення копії
документа, дійшов до не вірного
висновку, що право вимоги по іпотечному
договору №1701/0408/98-011-2-1, укладеного між
ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 в забезпечення
кредитних зобов'язань ОСОБА_2, до ТзОВ
"ФК "Вектор Плюс" не перейшло.

Стверджує, що вимоги ст. 35 ЗУ "Про
іпотеку" вважаються виконаними саме в
момент направлення письмової вимоги
про усунення порушення основного
зобов'язання і не потребує доказуванню
отримання адресатом відповідного
листа.

Покликання в мотивувальні частині
оскаржуваного рішення на ненадання
доказів отримання відповідачем
письмової вимоги про усунення
порушення основного зобов'язання є
зайвим, оскільки факт направлення
відповідного листа підтверджується
списком згрупованих листів, а лист
Центру поштового зв'язку № 3
Рівненської дирекції свідчить тільки
про неотримання рекомендованого листа
ОСОБА_4, і ніяк не свідчить про не
направлення позивачем письмової
вимоги в порядку ст. 35 Закону України
"Про іпотеку".

З наведених підстав просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
виходячи із таких підстав.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено за договором або законом.

За договором факторингу (фінансування
під відступлення права грошової
вимоги) одна сторона (фактор) передає
або зобов'язується передати грошові
кошти в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника) (ст.1077 ЦК України).

Відповідно до ст.24 Закону України «Про
іпотеку» правочин про відступлення
прав за іпотечним договором підлягає
нотаріальному посвідченню. Відомості
про таке відступлення підлягають
державній реєстрації у встановленому
законом порядку.

Встановлено, що 2 квітня 2008 року між ВАТ
"Сведбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №1701/0408/98-011, із змінами,
внесеними 28 грудня 2009 року, згідно умов
якого банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у сумі 33 000 доларів
США на споживчі цілі строком до 1
квітня 2028 року зі сплатою процентів за
користування кредитом у розмірі 12,5 %
річних.

2 квітня 2008 року між ВАТ "Сведбанк" та
ОСОБА_1 укладено іпотечний договір №
1701/0408/98-011-Z-1, згідно якого на
забезпечення виконання ОСОБА_2
основного зобов'язання, передала в
іпотеку домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
належить їй на праві приватної
власності. 28.12.2009року між сторонами
нотаріально посвідчений договір про
внесення змін та доповнень до даного
іпотечного договору.(а.с.17, 23-25)

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк"
та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор
Плюс" укладено договір факторингу №15
та договір про відступлення прав за
іпотечними договорами, який
посвідчений нотаріально, відповідно до
умов яких до останнього перейшло право
вимоги за іпотечними договорами.
(а.с.28-32)

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивач ТзОВ "Факторингова
компанія "Вектор Плюс" не довів
належними та допустимими доказами
наявність права вимоги по іпотечному
договору, укладеного з ОСОБА_1, тому
правові підстави для задоволення
позову щодо звернення стягнення
відсутні.

Такі висновки відповідають обставинам
справи та вимогам закону.

Відповідно до п.1.1 та п.1.2 Договору
відступлення прав за іпотечними
договорами від 28 листопада 2012 року
сторони домовились, що разом із
відступленням прав вимоги
заборгованостей по кредитних
договорах від боржників, що
здійснюється на підставі договору
факторингу від 28.11.2012року №15,
укладеного між сторонами, одночасно
відступаються права вимоги за
іпотечними договорами, які визначені
цим договором. Первісний
іпотекодержатель відступає новому
іпотекодержателю права за іпотечними
договорами, перелік яких наведено в
Додатку№1 до цього договору.

Таким чином вбачається, що Додаток №1 є
невід'ємною частиною нотаріально
посвідченого Договору відступлення
прав за іпотечними договорами.

Пунктом 7 глави 8 Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого наказом МЮ України №296/5
від 22.02.2012року, в редакції на час
укладення зазначеного договору
передбачено, що якщо документи, що
посвідчуються, видаються або
засвідчуються, викладені на двох і
більше окремих аркушах, вони повинні
бути з'єднанні у спосіб, що
унеможливлює їх роз'єднання без
порушення їх цілісності, з
проставленням печатки нотаріуса і
зазначенням кількості скріплених
аркушів.

Договір відступлення прав за
іпотечними договорами, копія якого
знаходиться в справі на а.с.29
викладений на одному аркуші і не
містить Додатку № 1 до нього, який
з'єднаний у передбачений Порядком
спосіб, відсутній відтиск печатки
нотаріуса із зазначенням кількості
скріплених аркушів.

Із витягу з Додатку №1 до даного
Договору вбачається, що під №1428
міститься запис «позичальник ОСОБА_2,
кредитний договір№1701/0408/98-011»,
«іпотекодавець ОСОБА_1, дата реєстрації
іпотечного договору із змінами-2.04.2008р.,
28.12.2009р.», він має відомості про
первісного та нового іпотекоржателів,
запис про забезпечення підписів їх
уповноважених осіб. Вказаний витяг
завірений ОСОБА_5. (а.с.33)

Статус особи ОСОБА_5 не визначений.

Таким чином, позивачем не доведено, що у
передбаченому законом порядку він
набув право вимоги до ОСОБА_1 по
іпотечному договору № 1701/0408/98-011-Z-1 від
2.04.2008року, належні докази що
стверджують ці дані відсутні, а тому
висновок суду першої інстанції з цього
приводу є правильним.

Витяг з Державного реєстру іпотек від 4
грудня 2012року (а.с.65), на який
покликається позивач в апеляційній
скарзі, як на доказ, що підтверджує
набуття права вимоги, не містить
відомостей про те, що зміна
іпотекодержателя проведена саме за
іпотечним договором № 1701/0408/98-011-Z-1,
укладеним 2 квітня 2008 року між ВАТ
"Сведбанк" та ОСОБА_1

Окрім того, позивачем не вказано
конкретно осіб, крім власника житла,
які підлягають виселенню з будинку,
позовні вимоги про це до них не
пред'являлися, в ході розгляду справи
вони до участі у справі у якості
співвідповідачів не притягувались,
хоча в будинку, крім ОСОБА_1,
зареєстровані та проживають її чоловік
та діти.

Виходячи зі змісту норм статті 7 Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні", прийняте рішення суду про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
виселення відповідно є підставою дня
виписки з квартири(будинку), тому
додатково звертатись з позовом про
зняття осіб з реєстраційного обліку не
має потреби.

Рішення суду першої інстанції ухвалене
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, викладених в рішенні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 317,325
ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Факторингова компанія "Вектор плюс"
відхилити.

Рішення Здолбунівського районного
суду Рівненської області від 11 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді:
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Шимків С.С.