У Х В А Л А

18 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної
Н.А.,

суддів: Дербенцевої
Т.П., Іваненко Ю.Г.,

Умнової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року в
справі за позовом малого колективного
підприємства «Сервіз» до ОСОБА_5,
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Іршавського районного управління
юстиції про витребування майна з
володіння добросовісних набувачів,
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та
поновлення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року мале колективне
підприємство «Сервіз» (далі - МКП
«Сервіз») звернулося до суду з позовом
до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_4, відділу державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно
реєстраційної служби Іршавського
районного управління юстиції про
витребування з володіння ОСОБА_5 - 28,3 кв.
м, ОСОБА_3 - 74,50 кв. м, ОСОБА_4 - 15 кв. м,
ОСОБА_6 - 49,6 кв. м, ОСОБА_7 - 45,50 кв. м
спірного нежитлового приміщення, що
заходиться за адресою: АДРЕСА_1 та
поновлення реєстрації вказаних
приміщень за МКП «Сервіз».

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що
на підставі договору купівлі-продажу
від 25 жовтня 1995 року та акта
прийому-передачі від 04 грудня 1995
року придбало у представництва Фонду
державного майна України в Іршавському
районі будівлі загальною площею 502,35 кв.
м, які становлять 18/100 частини будівлі
будинку побуту «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
приміщення загальною площею 25,0 кв. м, що
становить Ѕ частину будівель, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 у цьому
ж місті. 23 листопада 2005 року державним
реєстратором Іршавської РДА проведено
реєстрацію товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіз» (далі - ТОВ
«Сервіз»), яке є правонаступником МКП
«Сервіз». Учасником ТОВ «Сервіз» з
часткою в статутному фонді
підприємства 65,80 % став ОСОБА_8 У
подальшому рішенням суду було
скасовано установчі документи ТОВ
«Сервіз», а 12 серпня 2011 року відновлено
реєстрацію МКП «Сервіз». У ІНФОРМАЦІЯ_1
року учасник МКП «Сервіз»
ОСОБА_8 помер. Рішенням Іршавського
районного суду Закарпатської області
за дружиною померлого ОСОБА_8 - ОСОБА_9
визнано право власності на спадкове
майно - нежиле приміщення першого
поверху будівлі будинку побуту
«ІНФОРМАЦІЯ_2», що складає 10/100 частин,
загальною площею 221,60 кв. м, після смерті
чоловіка ОСОБА_8, яке в подальшому
скасовано. 03 вересня 2008 року ОСОБА_9
продала вказане майно ОСОБА_10 В
подальшому вказане майно в розмірі 54/100
частки нежитлового приміщення площею
117,80 кв. м ОСОБА_11 продала
ОСОБА_5, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 28 травня 2011
року ОСОБА_10 продала ОСОБА_6 22/100 частки
спірного нежитлового приміщення
площею 19,60 кв. м. 20 лютого 2012 року ОСОБА_10
продала ОСОБА_7 20/100 частин
спірного нежитлового приміщення
загальною площею 45,50 кв. м.
ОСОБА_13 18 червня 2009 року продав 7/100
частки спірного нежитлового
приміщення загальною площею 15,00 кв. м
ОСОБА_4 Посилаючись на наведене, МКП
«Сервіз» просило позов задовольнити.

Рішенням Іршавського районного суду
Закарпатської області від
26 вересня 2013 року в задоволенні
позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 29 січня 2014
року рішення Іршавського районного
суду Закарпатської області від 26
вересня 2013 року скасовано та
ухвалено нове рішення, яким позов
задоволено. Витребувано з незаконного
володіння ОСОБА_5 13/100 частки нежилого
приміщення, загальною площею 28,30 кв. м у
АДРЕСА_1; ОСОБА_3 - 34/100 частки нежилого
приміщення, загальною площею 74,50 кв. м у
АДРЕСА_1; ОСОБА_4 7/100 частки нежилого
приміщення, загальною площею 15 кв. м у
АДРЕСА_1; ОСОБА_6 - 22/100 частки нежилого
приміщення, загальною площею
49,60 кв. м у АДРЕСА_1; ОСОБА_7 - 20/100 частки
нежилого приміщення, загальною площею
45,50 кв. м у АДРЕСА_1 на користь МКП
«Сервіз», шляхом передачі зазначених
нежилих приміщень у натурі. Зобов'язано
реєстраційну службу Іршавського
районного управління юстиції
здійснити скасування державної
реєстрації речових прав на
вищезазначені нежилі приміщення за
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7
та відновити державну реєстрацію
речових прав на вказані нежитлові
приміщення за МКП «Сервіз».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 09 квітня 2014 року
касаційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_3,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 відхилено.
Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 29 січня 2014
року залишено без змін.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
зокрема статей 330, 388 ЦК України, судами
касаційної інстанції, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної
підстави подання заяви про перегляд
судового рішення заявники посилаються
на:

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Наведені заявником у вказаній заяві
доводи є необґрунтованими, оскільки в
ухвалах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 31 жовтня 2012
року, від 12 вересня 2012 року та
від 19 червня 2013 року норми
матеріального права, на які
посилаються заявники, застосовувались
у справі, правовідносини в якій є
подібними, однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Також слід зазначити, що в п. 9 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353 - 360 ЦПК України»
роз'яснено, що судовими рішеннями, на
які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, можуть бути
рішення: Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ; Вищого
адміністративного суду України; Вищого
господарського суду України; Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України, ухвалені як судом
касаційної інстанції; апеляційних
судів загальної юрисдикції, як судів
касаційної інстанції в цивільних
справах, яким право на перегляд у
касаційному порядку цивільних справ
було надано Законом України «Про
внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року. Зазначений
перелік таких судових рішень є
вичерпним. Обов'язковою є умова, щоб
цими рішеннями, які набрали законної
сили, вирішено спір по суті, та в них
судом (судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

Отже, виходячи із того, що постанова
Верховного Суду України
від 07 листопада 2012 року не є рішенням
суду касаційної інстанції, ухваленим
по суті спору, вона також не може
братися до уваги на підтвердження
підстав, установлених п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України.

Таким чином, заява ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про перегляд судового рішення
не містить ознак, які згідно вимог ст. 355
ЦПК України є підставами для перегляду
судових рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом малого
колективного підприємства «Сервіз» до
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
відділу державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Іршавського районного
управління юстиції про витребування
майна з володіння добросовісних
набувачів, скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та поновлення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно, за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 09 квітня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А. Горелкіна

Судді:
Т.П.
Дербенцева

Ю.Г. Іваненко

О.В. Умнова

І.М. Фаловська