№336/1957/14-ц
Пр. №2/336/1320/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді:
Артемової Л.Г.,

при секретарі:
Прокопенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «АКЦЕНТ-БАНК», третя особа:
фізична особа-підприємець ОСОБА_2, про
захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 17.03.2014 року звернулася до суду із
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства «Акцент -
Банк» (далі Банк) про захист справ
споживачів, третьою особою зазначила
фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 (далі
ФОП ОСОБА_2).

На обґрунтування позову заявила, що
21.07.2013 року вона уклала договір
споживчого кредиту № А261RG31690079 з ПАТ
«Акцент Банк», відповідно до умов якого
Банк надав їй споживчий кредит у
розмірі 6917,64 грн. для придбання
телевізору «Mystery», шляхом
перерахування коштів на рахунок ФОП
ОСОБА_2

В той же день гроші були перераховані
продавцеві, однак станом на 01.09.2013 року
телевізор позивачка не отримала не
зважаючи на зобов'язання покупця
доставити телевізор у день покупки.

29.07.2013 року ОСОБА_1 повідомила Банк про
відкликання згоди на укладення
договору кредиту. 01.08.2013 року ОСОБА_1
намагалася повідомити ФОП ОСОБА_2 про
розірвання договору купівлі - продажу,
але лист повернувся без вручення.

Посилаючись на ці обставини позивачка
просила визнати кредитний договір
розірваним з 29.07.2013 року, стягнути з
Банку 1000,00 грн. авансового внеску, та на
відшкодування моральної шкоди
стягнути 5000,00 грн.

У подальшому позивачка просила
залишити без розгляду вимоги до Банку
про стягнення авансового внеску та
моральної шкоди, суд ухвалою від 24.07.2014
року залишив ці позовні вимоги без
розгляду.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_4 наполягав на
задоволенні позову. Позивачка ОСОБА_1
наполягала на задоволенні позову, при
цьому пояснила, що вона перенесла
інсульт, має певні труднощі у
сприйнятті інформації. У магазині вона
обрала телевізор за пропозицією
працівника магазину, їй роз'яснили, що
телевізор вона може придбати із
розстрочкою, вона була впевнена, що це
саме розстрочка та підписала договір
не в повному обсязі усвідомивши його
змісту. В подальшому, уважно вичитавши
договір, вона усвідомила, що це договір
кредиту із сплатою великих процентів,
після чого вирішила відмовитися від
договору. Телевізор їй не доставлений
до цього часу, вона вже не хоче
отримувати телевізор.

У судовому засіданні представник ПАТ
«Акцент Банк» проти задоволення позову
заперечувала, заявила, що Банк вважає,
що підставою розірвання договору є
повернення виданих у кредит коштів або
отриманого товару.

Представник ФОП ОСОБА_2 проти
задоволення позову заперечував та
пояснив, що телевізор доставлений
позивачці у жовтні 2013 року, оскільки
вона тривалий час відмовлялася його
отримувати.

Суд, вислухавши позивачку, її
представника, представника Банку,
представника третьої особи, дослідивши
письмові докази, вислухавши свідків,
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2013 року між
ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент Банк» було
укладено договір споживчого кредиту №
А261RG31690079, відповідно до умов якого Банк
надав ОСОБА_1 споживчий кредит у
розмірі 6917,64 грн. для придбання
телевізору «Mystery», у ФОП ОСОБА_2

За цим договором, ОСОБА_1 взяла на себе
зобов'язання щодо своєчасного
погашення кредиту, крім того, згідно п.
16 договору зобов'язалася отримати
товар для забезпечення виконання умов
договору (а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позову
суд виходить з системного аналізу норм
ЦК України, які унормовують підстави
розірвання договору, а саме ст. ст. 651, 1056
ЦК України.

Наявність права споживача на
розірвання договору споживчого
кредиту без пояснення причин не є
безумовною підставою для розірвання
договору у розумінні змісту ст. 651 ЦК
України, згідно якої, розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути розірвано за рішенням суду у різі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом. У
разі односторонньої відмови від
договору, якщо таке право встановлено
договором або законом.

Положеннями ст. 1056 ЦК України
передбачено право позичальника
відмовитися від одержання кредиту,
однак до встановленого договором
строку надання, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У оспорюваному договорі підстави
його розірвання не прописані, а
законом, який кореспондується із
нормами цивільного права та передбачає
підстави розірвання договору
споживчого кредиту є Закон України
«Про захист прав споживачів», згідно
приписів ч. 6 ст. 11 якого, споживач
дійсно має право протягом 14
календарних днів відкликати свою згоду
на укладення договору про надання
споживчого кредиту без пояснення
причин, проте, за умови, що одночасно з
відкликанням згоди на укладення
договору про надання споживчого
кредиту споживач поверне
кредитодавцеві кошти або товари,
одержані за договором, крім того,
споживач також сплачує відсотки за
період між одержанням коштів та
моментом повернення коштів або товару
за ставкою, встановленою в договорі.

З матеріалів справи вбачається,
що позивачка 29.07.2013 року письмово
повідомила Банк про відкликання згоди
на укладення договору кредиту, при
цьому поскаржилася, що товар їй у
обумовлений день не поставлений (а.с.9).

Отже, споживачка скористалася
своїм правом на відмову від кредитного
договору, але в той же час вона не
вчинила дій на повернення Банку кошти
або товар, який зобов'язалася отримати
за договором, крім того, не сплатила
відсотків за період з 21.07.2013 року по
27.07.2013 року.

Позивачка стверджує, що не
отримала товару, між тим це не звільняє
її від обов'язку виконувати належним
чином свої зобов'язання за договором, а
відмова отримати товар не породжує для
Банку безумовних наслідків, які
унормовані ч. 6 ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів».

Слід зазначити, що Банк 23.08.2013 року
вимагав від ФОП ОСОБА_2 повернути кошти
позичальнику ОСОБА_1, для забезпечення
реституції, яка утворює правову
конструкцію відмови від кредиту, саме
таку, яка не порушує прав сторін за
договором.

Правовідносини позивачки та ФОП
ОСОБА_2 виходять за межі позову про
розірвання договору кредиту, позивачка
вправі вимагати доставляння товару
належної якості, або повернення їй
коштів за не отриманий нею товар.

За оспорюваним договором у ФОП ОСОБА_2
не виникає інших обов'язків ніж
обов'язки продавця. Представник ФОП
ОСОБА_2 стверджує, що телевізор був
поставлений позивачці у жовтні 2013 року
через її відмову отримати телевізор
вчасно, проте належних доказів цього не
надав (акт прийому - передачі, товарні
накладні, тощо).

Позиція позивачки полягає у тому,
що вона вже не хоче не кредиту не
телевізору, така позиція не є правовою
з огляду на захист права споживача
кредитного продукту.

Проте, з пояснень позивачки та
свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що
ОСОБА_1 на цей час не має телевізору. С

При чому, свідки заявляють, що
позивачка необізнана юридично, хвора
та її необхідно захищати він
неправомірних дій Банку та осіб, які
намагаються нав'язати непотрібний їй
телевізор. Для свідків причиною такої
її поведінки є те, що вона при
укладанні договору не усвідомлювала
його дійсного змісту. Позивачка
заявляє, що при укладенні договору вона
була впевнена, що укладає договір про
розстрочку сплати вартості телевізору,
не була поінформована про дійсні умови
договору, а саме щодо розміру відсотків
та інших нарахувань, які набагато
збільшують вартість покупки.

Однак слід зазначити, що обравши за
спосіб захисту саме вимогу про
розірвання договору кредиту на захист
прав споживачів, позивачка обрала
неналежний спосіб захисту. Зазначені
нею обставини можуть бути предметом
іншого позову.

На підставі викладеного,
відповідно до ст.ст. 10-11, 88, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, ст.ст. 651, 1056 ЦК України,
Закону України «Про захист прав
споживачів»", суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання через Шевченківський
районний суд м.Запоріжжя протягом
десяти днів після проголошення рішення
суду апеляційної скарги.

Суддя
Л.Г. Артемова