Справа № 591/4272/14-ц
Провадження № 2/591/1701/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року Зарічний районний суд
м. Суми у складі: головуючого - судді
Сибільова О.В.,

за участю секретаря
- Кірілової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми цивільну
справу за позовом Приватного
ремонтно-будівельного підприємства
«Рембуд» до ОСОБА_1, треті особи:
Житлово-будівельний кооператив № 99,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В червні 2014 року ПРБП «Рембуд»
звернулось до суду з вказаним позовом
до ОСОБА_1, посилаючись на те, що на
підставі заяви підприємства Зарічний
районний суд м. Суми 23 травня 2014 року
видав судовий наказ про стягнення з
ОСОБА_1, який зареєстрований в АДРЕСА_1,
заборгованості по оплаті
житлово-комунальних послуг в сумі 2474,73
і судового збору в сумі 121,8 гр.

За заявою ОСОБА_1, який посилався на
необґрунтованість та безпідставність
вимог, ухвалою суду від 11 червня 2014 року
наказ був скасований.

Позивач в позові зазначав, що
відповідач є власником та
зареєстрований в наведеній квартирі і
за період з 01 січня 2010 року по 01 травня
2014 року у нього виникла заборгованість
по наданню послуг з обслуговування
житла.

Позивач є надавачем послуг з утримання
будинків, споруд та прибудинкової
території (прибирання,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньо-будинкових
мереж, тощо).

За спірний період обслуговування
будинку позивач виконував роботи
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, плата за послуги
нараховувалась за тарифами,
затвердженими відповідними рішеннями
виконавчого комітету Сумської міської
ради.

Оскільки ОСОБА_1 не сплачував коштів за
надані послуги, тому позивач просив
стягнути з відповідача заборгованість
по оплаті житлово-комунальних послуг в
сумі 2474,73 гривень та судовий збір в сумі
243,6 гривень.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав,
мотивуючи це безпідставністю та
необґрунтованістю вимог, а також тим,
що роботи, які входять до обов'язку
позивача або взагалі не виконувались
або виконувались неналежним чином, а
крім того до його квартири періодично
подавалась гаряча вода, яка була
неналежної температури. Також просив
застосувати позовну давність.

Представник третьої особи - ТОВ
«Сумитеплоенерго», залишив вирішення
вимог на розсуд суду, також зазначивши,
що якісний показник надання по наданню
теплої води (в тому числі належної
температури) є саме обов'язком їх
підприємства, але до квартири
відповідача тепла вода подавалась
належної якості, а її недостатня
температура пов'язана з самостійним
переобладнанням відповідачем в
квартирі технічних мереж, що не
відповідають ДСТУ.

Представник ЖБК № 99 в судове засідання
не з'явився, своїх заперечень чи
пояснень стосовно вимог позивача суду
не надав.

Судом встановлено, що в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрований лише її власник
- відповідач ОСОБА_1 (а.с. 4).

ПРБП «Рембуд» зареєстроване за
статутом як юридична особа і є
виконавцем послуг по утриманню
будинків та прибудинкової території
(а.с. 7).

01 квітня 2009 року між позивачем та ЖБК №
99, який є власником будинку, був
укладений договір про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій, згідно п. 2.1
якого предметом договору є
забезпечення виконавцем
кваліфікованого, якісного
обслуговування, поточного ремонту
будинку, його технічного обладнання,
надання житлових послуг, дотримання
належного санітарного стану та
створення мешканцям умов проживання.

Плата за послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій по
будинку нараховується згідно тарифів
на вказані послуги та переліку статей
витрат, тобто робіт, вартість яких
враховується до тарифу, які в спірний
період затверджувались рішеннями
Виконавчого комітету Сумської міської
ради.

Згідно розрахунку заборгованості,
складеного позивачем (та не
спростованого і не запереченого
відповідачем), за період з 01 січня 2010
року по 01 травня 2014 року заборгованість
відповідача складає 2474,73 гривень (а.с. 6.
Підстав для недовіри наданим позивачем
розрахункам та розміру заборгованості,
суду надано не було.

Не було заперечено сторонами і тих
обставин, що позивач є надавачем послуг
по утриманню будинку, в якому
знаходиться квартира відповідача та
прибудинкової території, а відповідач
отримував певні послуги в спірний
період.

Суд погоджується з доводами позивача
про відповідальність відповідача, як
єдиного зареєстрованого власника
квартири, який і зареєстрований в ній.
Доказів тому, що за весь період
виникнення заборгованості були і інші
співвласники житла, що вплинуло б на
розмір заборгованості самого
відповідача, суду надано не було.

Закон України "Про житлово-комунальні
послуги" визначає основні засади
організаційних, господарських
відносин, що виникають у сфері надання
та споживання житлово-комунальних
послуг між їхніми виробниками,
виконавцями і споживачами, а також їхні
права та обов'язки.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги",
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Згідно зі ст. 13 вказаного Закону,
залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються на: 1) комунальні
послуги (централізоване постачання
холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); 2) послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); 3) послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); 4)
послуги з ремонту приміщень, будинків,
споруд (заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону,
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник.

Пунктом 1 ч. 1, п. п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 вказаного
Закону передбачене право споживача
одержувати вчасно та відповідної
якості житлово-комунальні послуги
згідно із законодавством та умовами
договору на надання
житлово-комунальних послуг;
встановлений обов'язок споживача
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, передбачено
обов'язок споживача оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.

Обов'язком виконавця, відповідно до п.
п. 1, 3 ч. 2 ст. 21 вказаного Закону, є
надання таких послуг вчасно та
відповідної якості; виконавець
зобов'язаний підготувати та укласти із
споживачем договір на надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового
договору затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 20
травня 2009 року N 529 "Про затвердження
типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій" (далі -
постанова N 529).

Обов'язок власника та наймача квартири
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг та
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом, передбачений також і п. 7
Правил користування приміщеннями
житлових будинків, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 8 жовтня 1992 року № 572 «Про механізм
впровадження Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» з послідуючими змінами.

Ч. 3 ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, що органи місцевого
самоврядування встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 32 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» плата за житлово-комунальні
послуги нараховується щомісячно
відповідно до умов договору в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України. Розмір плати за комунальні
послуги розраховується виходячи з
розміру затверджених цін/тарифів та
показань засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та Правил
користування приміщеннями житлових
будинків і прибудинковими територіями,
власники приватизованого житла в
багатоквартирних будинках (до них
належать і власники квартир у
кооперативних будинках та викуплених
квартир) є співвласниками всіх
допоміжних приміщень будинку та його
технічного обладнання і повинні
сплачувати свою частку витрат у
загальних витратах на утримання
будинку (житла) та прибудинкової
території пропорційно до займаної
площі. Послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
зобов'язані сплачувати як
квартиронаймачі, так і власники
викуплених та приватизованих квартир.
До послуг з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій належать,
зокрема: підготовка до
весінньо-літнього та осінньо-зимового
періодів, прочистка димарів та
газоходів, наладка та регулювання
технічного обладнання будинку,
обстеження стану несучих і
огороджувальних конструкцій,
прибирання сходових кліток,
прибудинкової території, вивезення
сміття, освітлення місць загального
користування, обслуговування ліфтів та
інше.

Ст.ст. 10, 60 ЦПК України передбачають, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Позивач, відповідно до вказаних
положень ЦПК України, надав суду
достатньо доказів про виконання ним
обов'язків по наданню послуг, довів, що
він надавав послуги відповідачу, який
має борг по оплаті наданих ним послуг,
надав докази про порушення його прав
відповідачем, що є підставою для їх
захисту відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК
України.

Доводи відповідача про те, що позивач
не надавав їм послуги у належному
обсязі, що послуги були неякісними, чи
взагалі не надавались, спростовуються
наданими позивачем доказами, з яких
вбачається, що ним виконувались роботи,
які включені до переліку робіт, що
враховані при формуванні тарифів (а.с.
132-158), а доказів тому, що власник будинку
- кооператив має претензії по виконанню
позивачем умов договору, суду надано не
було.

Що стосується неякісного надання
послуг по постачанню теплої води (вода
неналежної температури), то такі
заперечення відповідача є
необґрунтованими, оскільки по-перше, в
обов'язки позивача входить технічне
обслуговування теплових мереж будинку,
які були належними (чого фактично не
заперечив відповідач, оскільки
пояснив, що вода в його квартирі є),
по-друге температура води є якісним
показником надання послуг ТОВ
«Сумитеплоенерго» (чого не
заперечували сторони), а по-третє,
відповідно до складених актів (а.с. 40, 41)
в квартирі відповідача було самостійно
переобладнано внутрішньоквартирну
систему ГВС, що може вплинути на
зазначені обставини.

Наведені висновки суду узгоджуються з
п. 1.1.13 Наказу Державного комітету
України з питань ЖКГ № 150 від 10 серпня
2004 року, яким затверджено Примірний
перелік послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій та
послуг з ремонту приміщень, будинків і
споруд.

Ту обставину, що саме позивач є
надавачем послуг по будинку, в якому
знаходиться квартира відповідача,
факт надання позивачем послуг по
утриманню будинків і споруд та
прибудинкової території,
правильність нарахування ним плати за
надані послуги відповідно до
затверджених міською радою тарифів,
фактичне отримання цих послуг,
відповідач належними доказами не
спростував, доказів порушення
позивачем вимог закону не надав.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 526 ЦПК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового права або
майнового права та інтересу у
визначені цією статтею способи. Суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, позов підлягає
задоволенню, в тому числі і на підставі
ч.1, п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, яка
передбачає, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, які
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, які
не передбачені актами цивільного
законодавства, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Посилання відповідача на неналежне
надання позивачем і інших послуг є
безпідставним, оскільки суду не надано
жодного належного та допустимого
доказу на підтвердження цих обставин.

Таким чином, згідно із зазначеними
нормами закону споживач зобов'язаний
оплатити житлово-комунальні послуги,
якщо він фактично користувався ними.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд
виходить з того, що між сторонами у
спірному періоді існували цивільні
права та обов'язки з приводу надання
послуг з утримання будинку та
прибудинкової території, так як
укладеним між позивачем та ЖБК
договором позивач був визначений
надавачем цих послуг по будинку, у
якому знаходиться квартира
відповідача, фактично виконував роботи
з надання таких послуг, тому мав право
зробити нарахування щодо їх вартості, а
відповідач повинен їх оплачувати, що і
здійснювалось відповідачем
періодично, але не в повному обсязі.

Безпідставні і посилання відповідача
на сплив позовної давності за вимогами
позивача, приймаючи до уваги ту
обставину, що відповідач періодично
частково здійснював платежі, тим самим
вчиняючи дії по визнанню боргу за
минулий період, що, відповідно до ч. 1 ст.
264 ЦК України, переривало перебіг
позовної давності.

Таким чином вимоги позивача є
обґрунтованими і позов підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений ним
судовий збір в сумі 243,6 гривень (121,8
гривень за судовий наказ та 121,8 гривень
за подання позову після скасування
судового наказу).

На підставі ст.ст. 15, 16, 264, 509, 526 ЦК
України, ст.ст. 1, 13, 18-21, 31, 32 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 80, 88, 99,
212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного
ремонтно-будівельного підприємства
«Рембуд» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Приватного ремонтно-будівельного
підприємства «Рембуд» заборгованість
в сумі 2474,73 гривень.

Стягнути з з ОСОБА_1 на користь
Приватного ремонтно-будівельного
підприємства «Рембуд» судовий збір в
сумі 243,6 гривень.

Рішення може бути оскаржене до судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
О.В. Сибільов