№2/311/460/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року
м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі: головуючого - судді
Нікандрової С.О., при секретарі
Єпішиної М.В., розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Василівської районної державної
адміністрації в Запорізькій області,
третя особа - служба у справах дітей
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області, про
позбавлення батьківських прав та
скасування розпорядження про
визначення часу та місця спілкування з
дитиною, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
позбавлення батьківських прав. Позов
мотивувала тим, що позивач ОСОБА_1 є
матір'ю ОСОБА_4. 26 жовтня 2007 року її
донька ОСОБА_4 уклала шлюб з
відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5.
Після народження дитини стосунки в
сім'ї погіршилися, відповідач не бажав
допомагати доньці, влаштовував сварки,
не допомагав матеріально, тому в січні
2009 року їх фактичні шлюбні відносини
припинилися, а донька разом з онуком
повернулася проживати до позивача. В
травні 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 був розірваний. ІНФОРМАЦІЯ_2
донька позивача ОСОБА_4 трагічно
загинула. Онук позивача ОСОБА_5
залишився проживати разом з нею,
дідусем ОСОБА_6 та тіткою ОСОБА_7
Рішенням Василівського районного суду
від 16 грудня 2013 року місце проживання
дитини ОСОБА_5 визначено з бабусею
ОСОБА_1 За весь період проживання
ОСОБА_5 в сім'ї бабусі (з 2010 року по 2014
рік) позивач та члени її сім'ї
забезпечують матеріальне забезпечення
дитини, всебічний розвиток дитини,
піклуються про його оздоровлення та
відпочинок. Відповідач після
розлучення з її донькою взагалі не
цікавився сином, не виявляв
батьківської турботи, хоча не мав
жодних поважних причин та перешкод з
здійсненні батьківських обов'язків, у
спілкуванні з дитиною. Відповідач
ОСОБА_2 неодноразово притягувався до
адміністративної відповідальності,
страждає на хронічну наркоманію,
перебуває на диспансерному обліку у
лікаря-нарколога з листопада 2011 року з
діагнозом психічні та поведінкові
розлади в результаті вживання
марихуани. Синдром залежності. У
зв'язку з викладеним на підставі п.2,4 ч.
ст.164 СК України позивач просить
позбавити ОСОБА_2 батьківський прав
відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
призначити її опікуном над дитиною.

В ході судового розгляду справи
позивач ОСОБА_1 подала уточнену позовну
заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Василівської
районної державної адміністрації, в
якій доповнила свої позовні вимоги,
додатково просила скасувати
розпорядження голови Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області №604 від 26.11.2013 року
«Про встановлення часу та місця
спілкування з дитиною» в частині
встановлення часу і місця спілкування
ОСОБА_2 з малолітньою дитиною ОСОБА_5 за
місцем його проживання в АДРЕСА_1, а
також в частині визначення місця
спілкування баби ОСОБА_3 з малолітньою
дитиною ОСОБА_5 за місцем її проживання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_8 підтримали свої
позовні вимоги в повному обсязі,
наполягали на позбавленні
батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина
ОСОБА_5 на підставі п.2,4 ч. ст.164 СК
України, посилаючись на обставини,
вказані в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
ОСОБА_9 заперечували проти задоволення
позову. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що
перебував в шлюбі з ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5.
В 2011 році шлюб між ним і ОСОБА_4 було
розірвано, після чого його син
залишився проживати разом з мамою.
Після розірвання шлюбу питання його
участі у вихованні дитини він
вирішував з ОСОБА_4, постійно
підтримував зв'язок і періодично
спілкувався з сином, приймав участь у
його вихованні та організації
відпочинку. В грудні 2012 року мати
дитини ОСОБА_4 загинула. Після її
смерті, співчуваючи горю позивача,
погодився на тимчасове проживання його
сина в будинку ОСОБА_1 В 2013 році ОСОБА_6
запропонували йому відмовитися від
батьківських прав, а отримавши відмову
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про
позбавлення його батьківських прав. В
ході судового розгляду справи ОСОБА_1
подала заяву про залишення без
розгляду позову в частині позбавлення
батьківських прав і просила визначити
місце проживання дитини з нею, рішенням
суду в грудні 2013 року визначено місце
проживання його сина ОСОБА_5 з бабусею
ОСОБА_1 Одночасно з цим, в листопаді 2013
року розпорядженням голови
Василівської РДА йому та його матері
ОСОБА_3 було встановлено час і місце
спілкування з дитиною. Проте, з грудня
2013 року ОСОБА_1 створює перешкоди у
спілкуванні батька з дитиною, у зв'язку
з чим в лютому 2014 року він звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у спілкуванні та вихованні
сина. Пояснив, що він бажає
спілкуватися з сином, брати участь у
його вихованні і здійснювати свої
батьківські обов'язки. Щодо постановки
його на диспансерний облік у
лікаря-нарколога пояснив, що дізнався
про зазначений факт лише під час
розгляду справи в суді. Дійсно 30.09.2011
року він був зупинений працівниками
ДАІ під час керування транспортним
засобом, під час його огляду було
виявлено наркотичне сп'яніння, у
зв'язку з чим він поніс адміністративну
відповідальність. Пояснив свою
поведінку тим, що в цей час він дуже
болісно переживав розрив з дружиною, та
їх розлучення. Проте, він постійно не
вживав і на даний час не вживає
наркотичні засоби. Після того, як йому
стало відомо, що він поставлений на
облік у лікаря-нарколога, він оскаржив
постановку на диспансерний облік та
пройшов повне медичне обстеження на
стаціонарі в Запорізькому обласному
наркологічному диспансері, а з травня
2014 року він знятий з диспансерного
обліку у нарколога у зв'язку зі зняттям
діагнозу.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
заперечувала проти задоволення позову,
пояснила, що розпорядження голови
Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області №604
від 26.11.2013 року «Про встановлення часу
та місця спілкування з дитиною»
позивачем ОСОБА_1 не виконується,
незважаючи на неодноразові звернення
до служби у справах дітей Василівської
РДА, чим порушуються її право на
спілкування з онуком ОСОБА_5.

Представник відповідача Василівської
районної державної адміністрації
Запорізької області Філоненко К.М. в
судове засідання не з`явилася, надала
заяву про розгляд справи без її участі
за наявними у справі матеріалами, не
заперечує проти задоволення позовних
вимог.

Представники третьої особи служби у
справах дітей Василівської районної
державної адміністрації Кулай С.В.,
Перелигін М.В. в судовому засіданні
пояснили, що Василівська районна
державна адміністрація як орган опіки
і піклування розглянула матеріали
цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських
прав відносно малолітнього ОСОБА_5 та
встановлення над ним опіки, і прийшла
до висновку про неналежне виконання
батьком своїх батьківських обов'язків,
тому на підставі п.2 ст.164 СК України
надано висновок про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_2
відносно малолітнього ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначення опікуном
дитини ОСОБА_1.

Прокурор прокуратури Василівського
району Борисенко О.О. в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення вимог позивачки щодо
позбавлення відповідача батьківських
прав, оскільки позбавлення
батьківських прав є крайнім заходом
впливу на батьків і може бути
застосований виключно у разі злісного
ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків, проте в
судовому засіданні не знайшло свого
підтвердження, що відповідач є
хронічним наркоманом та свідомо
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої
особи, думку прокурора, допитавши
свідків, дослідивши матеріали справи
та наявні в них докази, суд приходить до
наступних висновків.

Відповідно до статті 8 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод кожен має право на повагу до
свого приватного та сімейного життя…
Органи державної влади не можуть
втручатися у здійснення цього права, за
винятком випадків, коли втручання
здійснюється згідно із

законом і є необхідним у
демократичному суспільстві … для
захисту здоров'я чи моралі або для
захисту прав і свобод інших осіб.

Позбавлення батьківських прав за
змістом статті 166 СК України, якою
передбачені наслідки позбавлення
батьківських прав, безумовно є
втручання у здійснення особою права на
сімейне життя.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про
права дитини держава має забезпечити,
щоб дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли за рішенням суду буде
встановлено, що таке розлучення
необхідне в якнайкращих інтересах
дитини.

Відповідно до ст.164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини;
жорстоко поводяться з дитиною; є
хронічними алкоголіками або
наркоманами; вдаються до будь-яких
видів експлуатації дитини; засуджені
за вчинення умисного злочину щодо
дитини.

В пунктах 15,16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.03.2007 року
№3 «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
роз'яснено, що позбавлення
батьківських прав (тобто прав на
виховання дитини, захист її інтересів,
на відібрання дитини в інших осіб, які
незаконно їх утримують та інше), що
надані батькам до досягнення дитиною
повноліття і ґрунтуються на факті
спорідненості з нею, є крайнім заходом
впливу на осіб, які не виконують
батьківських обов'язків, а тому питання
про його застосування слід вирішувати
лише після повного, всебічного,
об'єктивного з'ясування обставин
справи, зокрема ставлення батьків до
дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками. Хронічний алкоголізм
батьків і захворювання їх на
наркоманію мають бути підтверджені
відповідними медичними висновками.

В судовому засіданні встановлено, що у
період з жовтня 2007 року до травня 2011
року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у
шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народився син
ОСОБА_5.

Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_5
проживав з матір'ю ОСОБА_4 в будинку її
батьків ОСОБА_1, ОСОБА_6.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинула.

Після смерті матері дитина ОСОБА_5
проживав разом з бабусею ОСОБА_1.

Рішенням Василівського районного суду
від 16 грудня 2013 року визначено місце
проживання дитини ОСОБА_5 за місцем
проживання його бабусі ОСОБА_1 (т.1
а.с.19-21).

На підставі розпорядження голови
Василівської районної державної
адміністрації №604 від 26.11.2013 року
встановлений час і місце спілкування
батька дитини ОСОБА_2 та баби ОСОБА_3 з
малолітньою дитиною ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем їх проживання
(т.1 а.с.23).

В лютому 2014 року за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 відкрито провадження у справі
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною, її вихованні, визначення
способу участі у її вихованні та
спілкуванні з батьком, який проживає
окремо від неї (т.2 а.с.103-108).

Як встановлено з матеріалів справи
відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від
сина, разом зі своїми батьками в
будинку за адресою: АДРЕСА_1, за місцем
проживання характеризується позитивно
(т.1 а.с.187, 195), проходив строкову
військову службу в ЗСУ, де також
характеризується позитивно (т.1 а.с.194),
має вищу освіту (т.1 а.с.191), працював з 22
травня 2013 року

по 30 квітня 2014 року у ПП ОСОБА_16
менеджером управління персоналом, де
характеризувався позитивно (т.1 а.с.177-178,
т.2 а.с.53), а з 05 травня 2014 року по цей час
працює в ТОВ «Агроленд Нова»
менеджером управління персоналом.

Наявні матеріали справи свідчать про
те, що відповідач ОСОБА_2 в січні,
березні та квітні, травні 2014 року
здійснював оплату дитячого садка та
кружків, які відвідує його син ОСОБА_5
(т.1 а.с.217-220, т.2 а.с.33).

З матеріалів дослідженої амбулаторної
карти ОСОБА_2 встановлено, що 30.09.2011 року
ОСОБА_2 був доставлений на медичний
огляд працівниками міліції в стані
наркотичного сп'яніння, на підставі
чого 03.11.2011 року лікарем-наркологом КУ
«Дніпроруднснька міська лікарня»
ОСОБА_17 поставлений на диспансерний
наркологічний облік (т.2 а.с.82-89).

В період з 12.05.2014 року по 21.05.2014 року за
власною ініціативою ОСОБА_2 пройшов
стаціонарне обстеження в КУ «Обласний
клінічний наркологічний диспансер», за
результатами обстеження
наркопатології не виявлено,
рекомендовано зняти його з
диспансерного обліку у нарколога у
зв'язку із зняттям діагнозу (т.2 а.с.35-43).

За зверненням відповідача ОСОБА_2 щодо
проведення перевірки за фактом
незаконної постановки на диспансерний
наркологічний облік Департаментом
охорони здоров'я Запорізької обласної
державної адміністрації створено
комісію, якою встановлено, що 03
листопада 2011 року лікар-нарколог КУ
«Дніпроруднснька міська лікарня»
ОСОБА_17 без достатніх підстав
встановила ОСОБА_2 діагноз «розлади
психіки та поведінки внаслідок
вживання канабіноїдів. Синдром
залежності» та поставила його на
диспансерний облік КУ
«Дніпрорудненська міська лікарня».
Рекомендовано комісією зняти ОСОБА_2 з
диспансерного наркологічного обліку у
зв'язку із скасуванням діагнозу (т.2
а.с.25, 65-68).

За фактом незаконної постановки на
диспансерний наркологічний облік
ОСОБА_2 22 травня 2014 року внесено
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за ч.1 ст.364 КК України.

21.05.2014 року на підставі довідки
лікарсько-консультаційної комісії КУ
«Обласний клінічний наркологічний
диспансер» ОСОБА_2 знято з
диспансерного наркологічного обліку
зі зняттям діагнозу (т.2 а.с.12, 89).

Таким чином, судом встановлено, що
30.09.2011 року мало місце лише епізодичне
вживання ОСОБА_2 наркотичної речовини.
Будь-яких інших відомостей, які б
давали достатні підстави для
обґрунтованого припущення про
наявність у ОСОБА_2 хронічної
наркоманії, і відповідно могли були
підставою для призначення щодо ОСОБА_2
судової психіатричної експертизи, в
матеріалах справи відсутні, тому судом
відмовлено в задоволенні даного
клопотання позивача.

Допрошена в судовому засіданні в
порядку ст.184 ЦПК України в якості
свідка ОСОБА_3 пояснила, що її син
ОСОБА_2 перебував в шлюбі з ОСОБА_4, у них
були нормальні подружні стосунки. З
позивачем ОСОБА_1, яка є матір'ю ОСОБА_4,
у її сина з самого початку склалися
складні стосунки. Діти проживали в
сім'ї ОСОБА_6., у них був свій власний
бізнес - лоток по торгівлі овочами.
Після укладення шлюбу діти проживали в
гуртожитку, а потім за настійливими
вимогами ОСОБА_1 переїхали в будинок
ОСОБА_6, де проживали до 2010 року, але у
зв'язку з постійними скандалами з
ОСОБА_1 її син ОСОБА_2 вимушений був піти
і проживав окремо. В 2011 році її син
ОСОБА_2 розлучився з дружиною, але
постійно спілкувався з нею. ОСОБА_4
відмовилася від отримання аліментів.
Після смерті ОСОБА_4 питання про
визначення місця проживання дитини з
батьком не ставилося у зв'язку
побоюванням завдати психологічну
травму сім'ї ОСОБА_6. ЇЇ син ОСОБА_2
завжди працював і працює зараз, він має
бажання і намір брати участь у
спілкуванні з власною дитиною і її
вихованні, однак не має можливості це
робити у зв'язку з невиконанням
позивачем ОСОБА_1 розпорядження голови
Василівської РДА про встановлення
часу і місця спілкування батька ОСОБА_2
і бабусі ОСОБА_3 з дитиною.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що після укладення шлюбу між
ОСОБА_2 та її сестрою ОСОБА_4, остання
працювала, постійно брала додаткову
роботу до родів, а відповідач не
працював. Після народження дитини і
приїзду ОСОБА_4 додому, нічого не
змінилося, вона вимушена була вийти на
роботу через декілька місяців, а
відповідач не працював, не допомагав по
дому, не приймав участь у вихованні
дитини. Потім ОСОБА_4 разом з
відповідачем ОСОБА_2 переїхали до
будинку сім'ї ОСОБА_6, але відношення
відповідача не змінилося, крім того
були випадки погроз і побиття ОСОБА_2 її
сестри ОСОБА_4. Незадовго до гибелі її
сестри ОСОБА_4, вона пропонувала
відповідачу відмовитися від своїх
батьківських прав, на що ОСОБА_2
погоджувався. Їй відомо, що ОСОБА_2
вживає наркотичні речовини, в її
присутності під час відпочинку на морі
він

вживав наркотичні речовини шляхом
куріння трави і нюхання порошку. Один
раз під час відпочинку на морі ОСОБА_2 в
стані сп'яніння намагався сісти за
кермо автомобіля разом з дитиною.
Відповідач ОСОБА_2 ніяких витрат на
утримання свого сина ОСОБА_5 не несе. З
січня 2014 року ОСОБА_5 в будинок її
батьків ОСОБА_6 в періоди, що
встановлені розпорядженням
Василівської РДА для побачень з
дитиною, не приходили і дитину не брали.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показав, що її донька ОСОБА_4 одружилася
з ОСОБА_2 і до народження дитини
проживали в квартирі в гуртожитку.
Після народження їх сина ОСОБА_5 вони
прожили в квартирі близько 1,5 місяця,
після чого її донька ОСОБА_4
телефонувала йому і просила допомогти
їй зробити покупки в магазині, при
цьому ОСОБА_2 знаходився дома і спав.
Пізніше в один з днів на прохання
доньки він забрав її додому. Через
деякий час ОСОБА_2 прийшов проживати до
їх будинку. Перший час все було
нормально, ОСОБА_2 допомагав доглядати
за дитиною і приймав участь у її
вихованні, а через деякий час все стало
по колишньому, ОСОБА_2 не працював, до
спав до полудня. Після гибелі його
доньки ОСОБА_2 не цікавився сином. Його
дружина ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_2
відмовитися від дитини, нащо він
спочатку погодився, а потім відмовився.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні
показав, що він є працівником відділу
по боротьбі з незаконним оборотом
наркотичних засобів Василівського РВ
УМВС України в Запорізькій області. В
один з днів зимою 2014 року була отримана
оперативна інформація щодо
організації наркопритону, після чого
він разом з іншими працівниками
міліції в складі оперативної групи
виїхав на квартиру за вказаною адресою.
По приїзду на зазначену квартиру було
виявлено декілька осіб, у тому числі
ОСОБА_2, проте під час їх огляду нічого
виявлено не було. Господар квартири, де
знаходилися зазначені особи, відомий
йому як особа, що вживає наркотичні
речовини.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні
показав, що після одруження його син
ОСОБА_2 і ОСОБА_4 жили добре до
народження сина, а після його
народження позивач ОСОБА_1 постійно
знаходилася біля молодої сім'ї. Через
деякий час ОСОБА_1 поставила питання
про погані умови проживання їх сім'ї і
запропонувала переїхати до їх будинку.
ОСОБА_1 постійно звинувачувала його
сина в тому що він довго спить і
пред'являла інші претензії. Дружина
сина ОСОБА_4 поступово йшла на поводу у
матері ОСОБА_1 В один з днів його син і
ОСОБА_4 посварилися, після чого ОСОБА_4
подала заяву до міліції. ОСОБА_1
наполягла на розлученні його сина і
ОСОБА_4. Після розлучення ОСОБА_4
проживала у батьків а його сина ОСОБА_2
виїхав на заробітки до Москви, приїздив
лише коли необхідно було надати
нотаріальну згоду на виїзд сина ОСОБА_5
за кордон. Пояснив, що незважаючи на
розлучення дітей сім'я ОСОБА_2 і сім'я
ОСОБА_6 постійно спілкувалися,
підтримували дружні стосунки. Після
загибелі і похорон ОСОБА_4 ОСОБА_6
запропонували його сину ОСОБА_2
відмовитися від батьківських прав
оскільки бажали щоб його сина ОСОБА_5
усиновила друга донька ОСОБА_6 - ОСОБА_7.
Після того, як його син відмовився від
цієї пропозиції, їм надходили погрози
фізичної розправи, ОСОБА_6 пропонували
гроші. Після розірвання шлюбу його сину
ОСОБА_2 не давали спілкуватися з сином,
але він завжди бажав спілкуватися з
ним, передавав гроші з Москви,
сплачував вартість дитячого садка
тощо. Після встановлення
розпорядженням Василівською РДА часу і
місця спілкування з дитиною ОСОБА_6
погрожували його сім'ї. В один з днів
встановлених для спілкування, коли
вони приїхали до ОСОБА_6 взяти дитину,
до них підходили двоє чоловіків,
погрожували фізичною розправою
вимагали відмовитися від спілкування з
дитиною.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається я як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

По результатах розгляду справи судом
не отримано достатніх доказів, які б
переконливо свідчили про дійсне
ухилення відповідача ОСОБА_2 від
виконання батьківських обов'язків по
відношенню до неповнолітнього сина.

Суд на підставі ч.6 ст.19 СК України не
погоджується з висновком органу опіки
і піклування - служби у справах дітей
Василівської райдержадміністрації від
10 липня 2014 року (т.2 а.с.110-113), оскільки
він є недостатньо обґрунтованим,
заснованим лише на поясненнях позивача
по справі, відповідач за засіданні
комісії не був присутній і не
запрошувався, його пояснення з питання
позбавлення батьківських прав не
заслуховувалися, тому суд приходить до
висновку, що така позиція

органу опіки і піклування суперечить
інтересам дитини.

Надані документальні докази
підтверджують окреме проживання
батька та дитини, але на їх підставі
неможливо встановити характер
стосунків, що склалися між батьком та
дитиною, та зробити висновок про те, що
відповідач дійсно взагалі не виконує
своїх батьківських обов'язків.

З досліджених в судовому засіданні
документів вбачається, що між бабусею
дитини ОСОБА_1 та батьком дитини ОСОБА_2
склалися вкрай негативні відносини,
сторони не можуть дійти згоди з питань
участі батька у спілкуванні з дитиною
та її вихованні, незважаючи на те, що
розпорядженням голови Василівської
районної державної адміністрації
встановлення час і місце спілкування
батька та іншої бабусі з дитиною,
зазначене розпорядження не
виконується, про що свідчать чисельні
листи батька дитини ОСОБА_2 та бабусі
дитини ОСОБА_3 до служби у справах дітей
Василівської райдержадміністрації, та
бабусі ОСОБА_1 до служби у справах дітей
Василівської райдержадміністрації (т.1
а.с.165-176, т.2 а.с.45-46, 54-56).

Суд додатково звертає увагу на те, що
позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, але
аналіз наданих суду доказів у їх
сукупності свідчить про наявність у
відповідача доброго батьківського
ставлення до сина, бажання виконувати
свої батьківські обов'язки, що на думку
суду узгоджується з інтересами дитини,
тому у задоволенні цього позову має
бути відмовлено.

Службою у справах дітей Василівської
райдержадміністрації не було
встановлено вагомих причин для
позбавлення батьківських прав
відповідача по справі. В судовому
засіданні встановлено, що превентивні
заходи впливу до відповідача з метою
покращення його ставлення до виконання
батьківських обов'язків (бесіди,
попередження з боку органів опіки і
піклування, органів внутрішніх справ,
надання сім'ї необхідної допомоги,
накладення адміністративної
відповідальності) не вживались, ніякі
заходи реагування з метою поліпшення
родинних відносин не застосовувались.

Для позбавлення батьківських прав мало
впевнитися в невиконанні обов'язків по
вихованню. Належить також встановити,
що особа ухиляється від їх виконання
свідомо. А це означає, що він вперто та
систематично, незважаючи на всі заходи
попередження, продовжує не виконувати
свій батьківський обов'язок.

По результатах розгляду справи судом
не отримано достатніх доказів, які б
переконливо свідчили про дійсне
ухилення відповідача від виконання
батьківських обов'язків по відношенню
до неповнолітнього сина. Аналіз
наданих суду доказів у їх сукупності
свідчить про наявність у відповідача
ОСОБА_2 бажання виконувати свої
батьківські обов'язки та, на думку суду,
це узгоджується з інтересами дитини,
відповідач не втратив з сином родинний
зв'язок, тому суд дійшов висновку, що
позбавляти відповідача батьківських
прав передчасно і в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку
з відмовою в задоволенні позову, судові
витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, Василівської районної
державної адміністрації в Запорізькій
області, третя особа - служба у справах
дітей Василівської районної державної
адміністрації Запорізької області, про
позбавлення батьківських прав та
скасування розпорядження про
визначення часу та місця спілкування з
дитиною - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області
С.О.Нікандрова