Номер провадження: 22-ц/785/4801/14
Номер справи місцевого суду: 500/933/14-ц
Головуючий у першій інстанції Швець
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого -
Панасенкова В.О.

суддів:
Парапана В.Ф.

Драгомерецького М.М.

при секретарі:
Горновій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 18 лютого 2014 року
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України за поданням Старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ізмаїльського міськрайонного
управління юстиції Одеської області
Марінова Антона Антоновича про
тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и л а:

14 лютого 2014 року Старший державний
виконавець Відділу державної
виконавчої служби Ізмаїльського
міськрайонного управління юстиції
Одеської області Марінов А.А. звернувся
до суду з вказаним поданням, яке
обґрунтовано тим, що на примусовому
виконанні відділу ДВС знаходиться
виконавчий лист № 815/2717/13-а, що виданий 21
червня 2013 року Одеським окружним
адміністративним судом про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
користь Ізмаїльської об'єднаної
державної податкової інспекції
Одеської області Державної податкової
служби України 15422,77 грн. Постанова про
відкриття виконавчого провадження від
09 липня 2013 року була надіслана
боржнику, але у зв'язку з несплатою
податкового боргу 21 листопада 2013 року
йому була надіслана повторно постанова
про відкриття виконавчого провадження
та вимога державного виконавця про
виконання постанови суду та
попереджено, що у разі несплати боргу
державним виконавцем буде внесено
подання до суду про тимчасове
обмеження боржника у праві виїзду за
межі України. Однак боржник ухиляється
від виконання виконавчого документу,
оскільки не з'являється до державного
виконавця у визначений час за викликом
та не надає достовірних відомостей про
свої доходи та майно. При перевірці
майнового стану боржника державним
виконавцем встановлено, що грошових
коштів на банківських рахунках немає,
джерела доходів та місце
підприємницької діяльності не
встановлені, нерухоме та рухоме майно
арештовано постановою слідчого СВ
Хаджибейського ВМ Суворовського РВ ОМУ
ГУУМВС України в Одеській області.

Посилаючись на ці обставини, старший
державний виконавець Марінов А.А.
просив суд тимчасове обмежити ОСОБА_3 у
праві виїзді за межи України до повного
погашення боргу за виконавчим листом №
815/2717/13-а, що виданий 21 червня 2013 року
Одеським окружним адміністративним
судом.

Ухвалою суду першої інстанції подання
старшого державного виконавця
Марінова А.А. задоволено. Суд заборонив
громадянину України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, код НОМЕР_1, місце
проживання: АДРЕСА_1, - виїзд за кордон
України до повного погашення боргового
зобов'язання.

В апеляційній скарзі боржник ОСОБА_3
просить ухвалу суду першої інстанції
скасувати й постановити нову ухвалу
про відмову у задоволенні подання
державного виконавця, мотивуючи тим, що
ухвала суду є незаконною й
необґрунтованою.

В запереченні на апеляційну скаргу
державний виконавець Марінов А.А.
просить апеляційну скаргу боржника
відхилити у зв'язку з безпідставністю
його доводів.

Державний виконавець Марінов А.А. та
боржник ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилися, про розгляд справи сповіщені
належними чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми процесуальними
правами на власний розсуд.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК
України у даному випадку їх неявка в
суд не перешкоджає розглядові справи і
не порушує право на доступ до суду
апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги боржника ОСОБА_3,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга боржника
задоволенню не підлягає, оскільки
ухвала суду постановлена з дотриманням
норм процесуального права.

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" держаний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, завертатись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання,
зазначене в частині першій цієї статті,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Судом першої інстанції встановлено, що
на примусовому виконанні відділу ДВС
знаходиться виконавчий лист № 815/2717/13-а,
що виданий 21 червня 2013 року Одеським
окружним адміністративним судом про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь Ізмаїльської
об'єднаної державної податкової
інспекції Одеської області Державної
податкової служби України 15422,77 грн.
(а.с. 2).

Постанова про відкриття виконавчого
провадження від 09 липня 2013 року була
надіслана боржнику, але у зв'язку з
несплатою податкового боргу 21
листопада 2013 року йому була надіслана
повторно постанова про відкриття
виконавчого провадження та вимога
державного виконавця про виконання
постанови суду та попереджено, що у
разі несплати боргу державним
виконавцем буде внесено подання до
суду про тимчасове обмеження боржника
у праві виїзду за межі України (а.с. 3,
21,22, 23).

При перевірці майнового стану боржника
державним виконавцем встановлено, що
грошових коштів на банківських
рахунках немає, джерела доходів та
місце підприємницької діяльності не
встановлені, нерухоме та рухоме майно
арештовано постановою слідчого СВ
Хаджибейського ВМ Суворовського РВ ОМУ
ГУУМВС України в Одеській області, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с. 4-20).

Однак боржник ухиляється від виконання
виконавчого документу, оскільки не
з'являється до державного виконавця у
визначений час за викликом та не надає
достовірних відомостей про свої доходи
та майно.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про те, що є
законні підстави для встановлення
тимчасового обмеження боржника ОСОБА_3
у праві виїзді за межі України до
погашення боргового зобов'язання.

Посилання боржника ОСОБА_3 в
апеляційній скарзі на те, що ухвала
суду першої інстанції є незаконною, не
приймаються до уваги, оскільки
наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків суду і не
містять підстав для висновків про
порушення або неправильне
застосування судом норм права, які
привели до неправильного вирішення
вказаного.

Отже, законних підстав для скасування
ухвали суду першої інстанції та
постановлення нової ухвали про відмову
у задоволенні подання державного
виконавця немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1,
313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити,
ухвалу Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення й подальшому оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: В.О.
Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький