Справа №521/6130/14-ц
Провадження №2/521/4606/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року

місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси
в складі:

головуючого судді -
Плавича І.В.,

при секретарі -
Мазинській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні вказаного складу суду
знаходиться на розгляді цивільна
справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк»
(надалі за текстом - банк) до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування позову повноважний
представник сторони позивача вказує,
що 05 грудня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк» - з однієї сторони, та
ОСОБА_1 - з іншої сторони, був укладений
кредитний договір №104335-CRED, відповідно
до умов якого банк надає ОСОБА_1 кредит
в розмірі 8000,00 доларів США з розрахунку
24,0% річних на споживчі цілі строком до 27
травня 2009 року з погашенням кредиту та
процентів за користування кредитом
щомісячно згідно із відповідним
графіком, а останній в свою чергу -
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, що встановлені кредитним
договором.

Виконання грошового зобов'язання було
порукою, про що укладено окремі
договори.

Однак як зазначає представник банку, не
зважаючи на взяті на себе зобов'язання,
ОСОБА_1 в порушення умов укладеного
договору суму кредиту не повертає та
проценти не сплачує.

Справа вже розглядалась судом. Так,
згідно заочного рішення Малиновського
районного суду міста Одеси від 08 грудня
2009 року заявлений позов був
задоволений. Але за заявою сторони
відповідача ОСОБА_3 ухвалою
Малиновського районного суду міста
Одеси від 28 квітня 2014 року вказане
заочне рішення скасовано та призначено
справу до розгляду в загальному
порядку.

При новому розгляді справи заявлені
вимоги були уточнені, банк просив суд
стягнути з боржника ОСОБА_1 та
поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь банку суми заборгованості в
розмірі 195306,96 гривень.

Повноважний представник банку у
відкрите судове засідання не з'явилась,
банк повідомлявся судом про розгляд
даної цивільної справи, причини неявки
представника суду не відомі, але від
особи надійшла заява про підтримання
позову у повному обсязі та розгляд
справи за відсутності сторони в
порядку ст. 158 ЦПК України.

Представник відповідача ОСОБА_3 у
відкрите судове засідання не з'явився,
сторона повідомлялась судом про
розгляд даної цивільної справи,
причини неявки суду не відомі, але від
особи надійшла заява про заперечення
проти вимог до ОСОБА_3 та розгляд справи
за відсутності сторони в порядку ст. 158
ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 у
відкрите судове засідання не з'явились,
повідомлялись судом про розгляд даної
цивільної справи, причини неявки суду
не відомі.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх
сукупності, прийнявши до уваги
пояснення сторін, дослідивши
відповідний позов, письмові докази,
представлені суду, надавши
правовідносинам, що виникли між
сторонами по справі належну правову
оцінку, проаналізувавши відповідні
арифметичні розрахунки, суд приходить
до висновку про задоволення позову
банку - виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом було
встановлено, що 05 грудня 2007 року між ЗАТ
КБ «Приватбанк» (в теперішній час - ПАТ
КБ «Приватбанк») - з однієї сторони, та
ОСОБА_1 - з іншої сторони, був укладений
кредитний договір №104335-CRED, відповідно
до умов якого банк надає ОСОБА_1 кредит
в розмірі 8000,00 доларів США з розрахунку
24,0% річних на споживчі цілі строком до 27
травня 2009 року з погашенням кредиту та
процентів за користування кредитом
щомісячно згідно із відповідним
графіком, а останній в свою чергу -
зобов'язується повернути кредит та
сплатити відсотки за користування
кредитними коштами в строки та в
порядку, що встановлені кредитним
договором.

На забезпечення виконання основного
зобов'язання 05 грудня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк» - з однієї сторони, та
ОСОБА_3 - з іншої сторони, було укладено
договір поруки, згідно якого
поручитель бере на себе прямі
зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язанням боржника
ОСОБА_1

05 грудня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк» - з однієї сторони, та
ОСОБА_2 - з іншої сторони, було укладено
договір поруки, згідно якого
поручитель бере на себе прямі
зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язанням боржника
ОСОБА_1

05 грудня 2007 року між ЗАТ КБ
«Приватбанк» - з однієї сторони, та
ОСОБА_4 - з іншої сторони, було укладено
договір поруки, згідно якого
поручитель бере на себе прямі
зобов'язання відповідати перед
кредитором по зобов'язанням боржника
ОСОБА_1

Проте як свідчив представник банку, в
порушення вимог кредитного договору,
відповідач ОСОБА_1 умови договору не
виконує, кредит не повертає, проценти
не сплачує.

Надаючи виниклим між сторонами по
справі належну правову оцінку, судом
досліджено зміст ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК
України, за якою зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. При
цьому, зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629
ЦК України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

В силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2
ЦК України, кредитний договір
укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК
України, судом звернуто увагу на
наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). Договір позики є
укладеним з моменту передання грошей
або інших речей, визначених родовими
ознаками.

З урахуванням даних норм закону та на
підставі встановлених фактів по справі
суд прийшов до висновку, що між
сторонами виникли кредитні
правовідносини, що підтверджується
змістом кредитного договору, договорів
забезпечення. Однак відповідач ОСОБА_1
не виконує відповідного грошового
зобов'язання.

Згідно положень ст. 1049 ч.ч.1,3 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Дійсно, згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з положень кредитного
договору, боржник ОСОБА_1 отримав
визначену суму кредитних коштів в
користування до 27 травня 2009 року.

В силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України, за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: 1)
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

На підставі викладеного, суд приходить
до обґрунтованого висновку, що
позичальник ОСОБА_1 прострочив
виконання зобов'язання з повернення
суми кредиту та процентів за
правочином.

Згідно ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як наводить ст. 534 ч.1 ЦК України, у разі
недостатності суми проведеного
платежу для виконання грошового
зобов'язання у повному обсязі ця сума
погашає вимоги кредитора у такій
черговості, якщо інше не встановлено
договором: 1) у першу чергу
відшкодовуються витрати кредитора,
пов'язані з одержанням виконання; 2) у
другу чергу сплачуються проценти і
неустойка; 3) у третю чергу сплачується
основна сума боргу.

Тобто, зважаючи на таку регламентацію
виниклих між сторонами по справі
правовідносин й виходячи із умов
кредитного договору, суд прийшов до
наступного висновку.

Заявляючи та обґрунтовуючи позовні
вимоги, сторона позивача виходить з
розрахунку заборгованості по
кредитному договору станом на 20 травня
2014 року, за яким загальна сума боргу
ОСОБА_1 становить 16669,9 доларів США, що за
курсом НБУ на момент формування
розрахунку становить 195306,96 гривень.

Посилання сторони відповідача ОСОБА_3
щодо відсутності підстав для
солідарної відповідальності
поручителя перед банком суд не може
прийняти до уваги. Як зазначалось,
остаточною датою виконання основного
грошового зобов'язання ОСОБА_1 було 27
травня 2009 року, первісно до суду банк
звернувся 17 серпня 2009 року, за позовом
банку 08 грудня 2009 року було ухвалене
рішення по суті.

Доводи сторони про пропуск банком
строків позовної давності
спростовуються матеріалами справи,
новий розгляд якої проводиться у
зв'язку із переглядом заочного рішення
в порядку, що визначений ЦПК України.

З приведеного вище аналізу досліджених
судом відомостей сукупно випливає, що
існує законне підґрунтя для
задоволення вимог банку та за даним
спором стягненню з відповідачів
підлягає вказана грошова сума.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212,
213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості - задовольнити у
повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ
«Приватбанк» суму заборгованості за
кредитним договором №104335-CRED від 05
грудня 2007 року з урахуванням процентів
та штрафних санкцій - у загальному
розмірі 195306,96 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий: