Справа № 372/2363/14-ц Головуючий у І
інстанції Зінченко О.М.Провадження №
22-ц/780/4737/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

19 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Олійника В.І., Савченка С.І.

за участю секретаря Бобко О.В.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 02
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач
звернулася до суду з позовом та просила
визнати в порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_3 право
власності ОСОБА_1 на земельну ділянку
загальною площею 0,578 га, в тому числі 0,25
га для будівництва, обслуговування
житлового будинку, площею 0,328 га для
ведення особистого сільського
господарства, що знаходяться у селі
Верем'я, які належали спадкодавцю на
підставі державного акту № 107723;
визнати право власності ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 по ? частині за кожною на
земельну ділянку площею 2,7378 га, надану
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка належала спадкодавцю на підставі
державного акту № 055604.

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 ОСОБА_3. Після її смерті
залишилося спадкове майно, 2/3 частини
якого спадкодавець у 2007 році заповіла
ОСОБА_1, 1/3 частину майна - внучці ОСОБА_6
У встановлений строк позивач
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини. Однак,
виявилося, що спадкодавець у 2009 року
склала заповіт, яким заповіла
відповідачу земельну ділянку площею 0578
га, на якій розташований будинок
позивача. ОСОБА_1 вважає, що при
переході права власності на будинок до
неї переходить і право власності на
земельну ділянку. Крім того, позивач
має право на обов'язкову частку у
спадщині.

Рішенням Обухівського районного
суду Київської області від 02 липня 2014
року ОСОБА_1 у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким позов
задовольнити. В обґрунтування доводів
апеляційної скарги зазначає, що суд
першої інстанції не вірно визначив
суть спору між сторонами та невірно
виклав обставини справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу
задовольнити частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла мати сторін ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.6).

Згідно заповіту від 19 жовтня 2007 року
ОСОБА_3 на випадок своєї смерті
заповіла все своє майно: ОСОБА_1 - 2/3
частини та ОСОБА_6 - 1/3 частину (а.с.10).

07 квітня 2009 року ОСОБА_3 подарувала
ОСОБА_1 жилий будинок з відповідними
господарськими та побутовими
будівлями та спорудами, що знаходиться
по АДРЕСА_1.

Згідно заповіту від 26 серпня 2009 року
ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_2 земельну
ділянку площею 0,578 га, розташовану на
території Верем'яцької сільської ради,
цільове призначення - для будівництва,
обслуговування житлових будівель та
господарських споруд площею 0,250 га та
для ведення особистого підсобного
господарства площею 0,328 га. Зазначена
земельна ділянка належала ОСОБА_3 на
підставі державного акту на право
приватної власності на землю № 107723.

29 липня 2011 року ОСОБА_2, а 06 вересня 2011
року ОСОБА_1 звернулися до нотаріальної
контори з заявами про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3

ОСОБА_3 була власником земельної
ділянки площею 2,7378 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва та земельної ділянки
загальною площею 0,578 га, з яких 0,250 га
для будівництва, обслуговування
житлових будівель та господарських
споруд та 0,328 га - ведення особистого
підсобного господарства, які
розташовані на території Верем'яцької
сільської ради, що підтверджується
державними актами на право власності
на земельну ділянку.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що сторонами
не надано доказів, які підтверджують їх
право власності на спадкове майно.

Колегія суддів не може погодитись з
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця) до
інших осіб спадкоємців.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
у жовтні 2007 року ОСОБА_3 було складено
заповіт, згідно якого остання заповіла
2/3 частини свого майна ОСОБА_1 та 1/3
частину ОСОБА_6

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи
вбачається, що ОСОБА_1 своєчасно
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини після
смерті спадкодавця. ОСОБА_6 не
проживала на час відкриття спадщини з
спадкодавцем та не подавала заяви про
прийняття спадщини, а відтак, в силу ст.
1272 ЦК України вважається такою, що її не
прийняла.

Таким чином, ОСОБА_1 є спадкоємцем за
заповітом 2/3 частин земельної ділянки
площею 2,7378 га.

Однак, враховуючи, що ОСОБА_2 має право
на обов'язкову частку у спадщині
відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, а
саме право на ? частину зазначеної
ділянки, яку вона успадкувала
незалежно від умов заповіту, колегія
суддів приходить до висновку, що вона
буде мати право в порядку спадкування
за законом на 1/4 частину земельної
ділянки площею 2,7378 га., як обов'язкову
долю у спадщині та на половину не
прийнятої в якості спадщини частки
зазначеної ділянки, яка за заповітом
мала бути успадкована ОСОБА_6

За таких обставин обов'язкова частка
відповідача ОСОБА_2 в земельній ділянці
площею 2,7378 га. на яку вона має право в
порядку спадкування за законом буде
складати 1/4.

Іншу частину зазначеної земельної
ділянки, що залишилася, а саме 3/4 частин,
згідно з умовами заповіту ОСОБА_3 мали
успадкувати ОСОБА_1 - 2/3 частини з 3/4 та
ОСОБА_6 1/3 частину з 3/4.

Отже за умовами заповіту від жовтня
місяця 2007 року позивач ОСОБА_1
успадкувала 2/3 частини з 3/4, а саме 1/2
частину зазначеної земельної ділянки.

1/3 частина з 3/4 даної ділянки, тобто 1/4
частина від загальної площі, що у
відповідності до заповіту ОСОБА_3 мала
бути успадкована ОСОБА_6, не прийнята
останньою, а отже має бути успадкована
згідно вимог ст. 1245 ЦК України іншими
спадкоємцями по закону.

За таких обставин ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як
спадкоємці за законом успадкували по
1/2 частині від частки не прийнятої
спадщини ОСОБА_6, а саме по 1/8 частині (1/4
: 2).

З урахуванням викладеного відповідач
ОСОБА_2 в порядку спадкування за
законом має право на 3/8 частини
зазначеної земельної ділянки, а саме 1/4
частину, як обов'язкову частку та на 1/8
частину як спадщину за законом,
успадковану через не прийняття
спадщини за заповітом ОСОБА_6

Відповідно позивач ОСОБА_1 буде мати
право на 5/8 зазначеної земельної
ділянки площею 2.7378 га., а саме 1/2 частину
в порядку спадкування за заповітом та
1/8 частину, як спадщину за законом,
успадковану через не прийняття
спадщини за заповітом ОСОБА_6

Щодо земельної ділянки загальною
площею 0,578 га колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Згідно договору дарування у квітні 2009
року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 житловий
будинок по АДРЕСА_1. У серпні 2009 року
ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла
ОСОБА_2 земельну ділянку загальною
площею 0,578 га з яких 0,250 га для
будівництва, обслуговування житлових
будівель та господарських споруд та 0,328
га - ведення особистого підсобного
господарства.

За таких обставин, відповідно до вимог
ст. 120 ЗК України, до ОСОБА_1 перейшло
право власності на земельну ділянку
площею 0,250 га для будівництва,
обслуговування житлових будівель та
господарських споруд, так як на ній
розміщений житловий будинок, власником
якого є позивач.

Земельна ділянка площею 0,328 га перейшла
згідно заповіту до ОСОБА_2 Однак,
враховуючи, що ОСОБА_1 має право на
обов'язкову частку у спадщині
відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, а
саме право на ? частину зазначеної
ділянки, яку вона успадкувала
незалежно від умов заповіту, колегія
суддів приходить до висновку, що вона
буде мати право в порядку спадкування
за законом на 1/4 частину земельної
ділянки площею 0.328 га., як обов'язкову
долю у спадщині.

Отже за умовами заповіту відповідач
ОСОБА_2 має право лише на 3/4 частини
зазначеної земельної ділянки.

На зазначені обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав до задоволення позову.
Висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи та не
ґрунтуються на наявних у справі
доказах на що обґрунтовано посилається
апелянт в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 02 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на спадкове майно
задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
земельну ділянку площею 0,250 га для
будівництва, обслуговування житлових
будівель та господарських споруд,
розташованої на території Верем'яцької
сільської ради Обухівського району
Київської області, яка належала ОСОБА_3
на підставі державного акту серії
ІІІ-КВ 107723.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на ? частину земельної ділянки площею
0,328 га, цільове призначення - ведення
особистого підсобного господарства,
розташованої на території Верем'яцької
сільської ради Обухівського району
Київської області, яка належала ОСОБА_3
на підставі державного акту серії
ІІІ-КВ 107723.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на 3/4 частини земельної
ділянки площею 0,328 га, цільове
призначення - ведення особистого
підсобного господарства, розташованої
на території Верем'яцької сільської
ради Обухівського району Київської
області, яка належала ОСОБА_3 на
підставі державного акту серії ІІІ-КВ
107723.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за заповітом право
власності на 5/8 частини земельної
ділянки площею 2.7378 га, цільове
призначення - ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка згідно державного акта на право
власності на земельну ділянку серії КВ
№ 055604, виданого Верем"яцькою сільською
радою Обухівського району Київської
області 02.08.2004 року та зареєстрованого
у книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю №
674, належала ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку
спадкування за законом право власності
на 3/8 частини земельної ділянки площею
2.7378 га, цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка згідно державного
акта на право власності на земельну
ділянку серії КВ № 055604, виданого
Верем"яцькою сільською радою
Обухівського району Київської області
02.08.2004 року та зареєстрованого у книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю № 674,
належала ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Олійник В.І.

Савченко С.І.