Справа № 274/355/14-ц
пр.№ 2/0274/646/14
Рішення

Іменем України

19.08.2014 року Бердичівський
міськрайонний суд Житомирської
області в складі головуючого судді
Потапової Т.М., з участю секретаря
Білань О.В., представників позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачки, її
представника ОСОБА_3, розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за розпискою, -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з
зазначеним позовом. Після уточнення
розрахунку просить стягнути з
відповідачки борг за договором позики
в сумі 47500 грн., відсотки в сумі 39500 грн.,
в загальній сумі 87000 грн.. Свої вимоги
мотивує тим, що 06.09.2012 року він уклав з
відповідачкою письмовий договір у
вигляді розписки, згідно з яким він
позичив гроші в сумі 47500 грн. строком на
один рік, а остання зобов'язалася
повернути позику у вересні 2013 року та
сплатити відсотки у вересні 2012 року - 2500
грн., у жовтні 2012 року - 2500 грн., у
листопаді 2012 року - 2500 грн., в подальшому
по 4000 грн. щомісячно. У встановлений
строк борг не повернула, проценти не
сплатила.

В судовому засіданні
представники позивача позов
підтримали частково на суму 87000 грн., з
яких 47500 грн. - основний борг та 39500 грн.
проценти : з вересня 2012 року по листопад
2012 року включно по 2500 грн. в місяць, з
грудня 2012 року по липень 2013 року
включно по 4000 грн. в місяць, надали
відповідний розрахунок.(а.с.47)

Представник ОСОБА_1 суду пояснила,
що її чоловік ОСОБА_4 був приватним
підприємцем, в 2011 році познайомився з
ОСОБА_5, вони почали разом працювати,
інколи вона позичала у нього гроші і
повертала. В вересні 2012 року ОСОБА_5
просила позичити їй 47500 грн., вона
відрахувала 25500 грн. та віддала
чоловікові для передачі відповідачці,
ОСОБА_5 була винна 22000 грн.. Чоловік
передав гроші та взяв з неї розписку.
22000 грн. вона позичала раніше, десь
місяць-два або півроку до того, гроші
позичали їй частинами по скільки не
пам'ятає. Ствердила, що однією сумою 47500
грн. відповідачці ніколи не позичали.
Оскільки ОСОБА_5 грошей не повертала,
вони почали вимагати з неї повернення
боргу та сплату процентів.

Відповідачка позов не визнала.
Суду пояснила, що з ОСОБА_4 працювали
разом з 2009 року, вона торгувала
продуктами харчування, він - займався
перевезенням товару, в них були інтимні
стосунки. Перший раз в вересні 2011 року
вона позичила в нього гроші в сумі 20000
грн. без розписки, в листопаді 2011 року
позичила ще 27500 грн. також без розписки.
Борг повертала кожний місяць по 4000-5000
грн.. Потім він запропоновував їй
написати розписку на всю суму боргу бо
цього від нього вимагала його жінка.
Вона написала розписку в вересні 2012
року. В травні 2013 року повернула
останній платіж в сумі 25500 грн., в червні
2013 року припинили з ним стосунки. При
поверненні грошей розписку у ОСОБА_4 не
брала, оскільки в той час йому довіряла.
Станом на 06.09.2012 року борг був біля 32000
грн., разом вона повернула 132500 грн.
основного боргу з відсотками.

Заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши надані
ними докази, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем надано суду розписку
від 06.09.2012 року, згідно з якою ОСОБА_5
взяла в нього 47500 грн. строком на один
рік з виплатою процентів в сумі:
вересень 2012 - 2500 грн., жовтень 2012 - 2500
грн., листопад 2012 - 2500 грн., в подальшому
по 4000 грн. в місяць. (а.с.3,33)

Факт написання розписки
відповідачка не заперечує. Однак
стверджує, що позичені кошти повністю
повернула та сплатила відсотки.

За змістом ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду і якості.

Договір є укладеним з моменту
передання грошей або речей, визначених
родовими ознаками(ч.2 ст.1046 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.1047 цього кодексу
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Тобто, зазначений договір є
реальним і породжує для його сторін
настання правових наслідків лише після
передачі коштів. Зокрема, тільки в
такому випадку позикодавець набуває
права вимагати борг, а позичальник -
обов'язок його повернути.

Позивачем не доведений факт
укладення договору позики 06.09.2012 року
на суму 47500 грн. між ним та
відповідачкою. На підтвердження цього
факту надано розписку ОСОБА_5, про яку
зазначено вище, претензію на її ім'я від
03.12.2013 року з вимогою повернути 47500 грн.
та 39500 грн. відсотків, яку вона не
отримала(а.с.4,5), а також свідок ОСОБА_6
пояснив, йому відомо, що в вересні 2012
року його батьки позичили ОСОБА_5 47500
грн., остання написала розписку, але
грошей не повернула.

Інших доказів позивачем суду не
надано.

Відповідачка не заперечила факт
отримання коштів в сумі 47500 грн. від
ОСОБА_4, однак не в день написання
розписки (06.09.2012 року), пояснила, що
гроші їй були позичені в листопаді
2010-2011 року за два рази, при чому 20000 грн.
дав позивач, а 27500 грн. дала його
дружина. Ніяких документів тоді не було
складено. Вона повертала гроші.
Розписку написала в вересні 2012 року на
вимогу ОСОБА_4 на всю суму позичених
коштів, хоча залишалося повернути біля
32000 грн..

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та
ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4
перебували в особливих стосунках,
разом працювали, вона позичала у нього
гроші, віддавала частинами або в
торгівельному кіоску або в автомобілі.
Свідок ОСОБА_8 ствердила, що влітку 2012
року на прохання ОСОБА_5 передала сину
ОСОБА_4 4000 грн.. Свідок ОСОБА_6 в
присутності свідка ОСОБА_8 даного факту
не визнав.

На підтвердження заперечень проти
позовних вимог ОСОБА_4 відповідачка
надала суду аудіозапис її розмови з
його дружиною ОСОБА_1 30.10.2013 року, під
час якої остання визнала, що
відповідачка повертала кошти
частинами, визнала повернення 25000 грн.,
а тому залишився борг 23000 грн., при цьому
повідомила ОСОБА_5, що через суд вона
сплатить всю позичену суму грошей та
проценти. Представник ОСОБА_1 в
судовому засіданні після відтворення
аудіозапису не заперечила, що ця
розмова відбулася саме між нею та
ОСОБА_5

З урахуванням досліджених
доказів, судом встановлено, що 06.09.2012
року між сторонами договір позики не
укладався, кошти відповідачці від
ОСОБА_4 в цей день не передавалися.

Той факт, що кошти в сумі 47500 грн.
не були отримані як позику
відповідачкою 06.09.2012 року, не
заперечуються обома сторонами. З їх
пояснень вбачається, що гроші
надавалися частинами до дня написання
розписки. Час передання кожної частини
коштів та її розмір достеменно не
встановлений, оскільки представник
позивача ОСОБА_1 давала суду
непослідовні та не однозначні
пояснення з цього приводу,
відповідачка також не змогла чітко
назвати дату отримання коштів,
спочатку пояснила, що гроші позичала в
листопаді 2010 року, в наступному
засіданні - в листопаді 2011 року. Доказів
про час, місце передачі коштів та
розмір кожної частини позики сторонами
суду не надано. Крім того, з досліджених
доказів вбачається, що відповідачка
повертала позичені кошти, зокрема 25000
грн.,. які визнані ОСОБА_1, про що
свідчить аудіозапис.

Отже, суд дійшов висновку, що між
сторонами 06.09.2012 року не було укладено
реального договору позики саме в цей
день, саме на ту суму, яку зазначено в
розписці та на умовах, які в ній
зазначені, а тому між сторонами не
виникли договірні правовідносини, що
випливають з договору позики.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 ЦПК України, -
суд

Вирішив:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
стягнення боргу за розпискою відмовити
за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя:
Потапова Т.М.