Справа № 465/7301/13
Головуючий у 1 інстанції: Ванівський
Провадження № 22-ц/783/1809/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.,

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 у
інтересах ОСОБА_3 на рішення
Франківського районного суду м. Львова
від 22 листопада 2013 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного
акціонерного товариства «Видавничий
Дім «Високий Замок», ОСОБА_4 про захист
честі, гідності, ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено у
задоволенні зазначеного позову, яким
народний депутат України ОСОБА_3 просив
визнати недійсною та такою, що принижує
його честь, гідність і ділову репутацію
інформацію, поширену приватним
акціонерним товариством «Видавничий
Дім «Високий Замок», ОСОБА_4 в газеті
«Високий Замок» за ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1
у статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме:
«…народний депутат від Компартії
ОСОБА_3 пояснив, чому комуністи ввійшли
в коаліцію з Партією регіонів: «Ми
об'єдналися з регіоналами» заради
«Корита», яке могло дістатися
опозиції».

Просив також зобов'язати ПрАТ
«Видавничий Дім «Високий Замок»
опублікувати в газеті «Високий Замок»
спростування цієї інформації, стягнути
з відповідачів на його користь по 25000
грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 Просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення його вимог. Посилається на
неправильне встановлення судом першої
інстанції фактичних обставин справи,
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права.
Зокрема зазначає, що суд не взяв до
уваги матеріали відеозапису
телепередачі «Свобода слова» на каналі
ICTV за ІНФОРМАЦІЯ_3, на якій позивач
виклав свою позицію і такого
твердження, як зазначає автор газетної
статті, він не висловлював.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника апелянта на підтримання
скарги, перевіривши матеріали справи,
межі і доводи апеляційної скарги
колегія суддів не знаходить законних
підстав для її задоволення з огляду на
викладені мотиви.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
телевізійним каналом IСTV транслювалася
телепередача «Свобода слова» за участю
народних депутатів України. Учасником
телепередачі був позивач - народний
депутат ОСОБА_3, брав участь в
обговоренні порушених питань, давав
відповіді на запитання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в НОМЕР_1 щоденної
всеукраїнської газети «Високий Замок»
(засновник і видавець ПрАТ «Видавничий
Дім «Високий Замок») в рубриці
«Хіт-парад подій ці цитат» вийшла
стаття журналіста ОСОБА_4 під назвою
«ІНФОРМАЦІЯ_2», де автор, аналізуючи
зміст наведеної вище телепередачі,
зазначав: «…народний депутат від
Компартії ОСОБА_3 пояснив, чому
комуністи ввійшли в коаліцію з Партією
регіонів: «Ми об'єдналися з
«регіоналами» заради «корита», яке
могло дістатися опозиції».

Ухвалюючи рішення про відмову у позові,
суд першої інстанції, як випливає із
його змісту, виходив із того, що
поширення відповідачем вказаної
інформації є його правом, яке включає в
себе свободу слова, дотримання та
передачі своїх поглядів, в тому числі
шляхом критики представників держави в
ході обговорення питань, що
представляють громадський інтерес.

При цьому місцевий суд вірно послався
на постанову Пленуму Верховного Суду
України від 27.02.2009 р. № 1 «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи», за приписами якої
суди, вирішуючи питання про визнання
поширеної інформації недостовірною,
повинні визначити характер такої
інформації та з'ясовувати, чи є вона
фактичним твердженням, чи оціночним
судженням.

Як випливає із матеріалів справи, у
тому числі і з доводів апеляційної
скарги, поширена у оскаржуваній статті
інформація є оціночним судженням
автора статті щодо змісту виступів
народного депутата ОСОБА_3 на
телепередачі.

До такого висновку колегія суддів
приходить з аналізу статті загалом, а
не лише у межах наведеної у позові та
апеляційній скарзі цитаті, яка не може
існувати самостійно від змісту статті.

При цьому колегія суддів зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України
«Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком образи чи
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, зокрема,
критика, оцінка дій, а також
висловлювання, які не можуть бути
витлумачені як такі, що містять
фактичні дані, з огляду на характер
використання мовних засобів, зокрема,
вживання гіпербол, алегорій, сатири.

Отже, суд першої інстанції правильно
відмовив у позові.

Разом із цим слід зазначити, що
районний суд, відмовляючи у позові за
безпідставністю вимог, помилково
послався також і на пропуск ОСОБА_3
позовної давності.

Згідно чинного законодавства відмова у
позові за пропуском позовної давності
може бути лише при обґрунтованості
позову (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Таким чином, оскільки суд вірно
встановив фактичні обставини справи,
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують його висновків, то
рішення слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК
України колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 у інтересах
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Франківського районного суду
м. Львова від 22 листопада 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: