Справа № 162/723/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Труш В.О. Провадження №
22-ц/773/1284/14 Категорія: 2 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко
Л.І.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю представника позивача -
Кононовича О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Любешівської районної організації
Комуністичної партії України до
ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
на стороні відповідача СМП
"Любешівагробуд" про витребування
майна від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави,
заволоділа ним, за апеляційною скаргою
представника позивача Любешівської
районної організації Комуністичної
партії України Кононовича Олександра
Адамовича на ухвалу Любешівського
районного суду від 08 липня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Любешівського районного суду
від 08 липня 2014 року заяву Любешівської
районної організації Комуністичної
партії України про забезпечення позову
задоволено частково.

Заборонено відчужувати автомобіль
марки ВАЗ-2115, номер кузова НОМЕР_2, 2012
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить Любешівській
районній організації Комуністичної
партії України.

В апеляційній скарзі представник
позивача Любешівської районної
організації Комуністичної партії
України Кононович Олександр Адамович,
покликаючись на незаконність та
необґрунтованість зазначеної ухвали,
просить її скасувати та постановити
нову, якою заяву про забезпечення
позову задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Любешівська РО КПУ звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету спору на стороні
відповідача- СМП "Любешівагробуд" про
витребування свого майна від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави, заволоділа ним, а саме
автомобіля марки ВАЗ-2115, 2012 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1,
власником якого є Любешівська РО КПУ та
яким без відповідних правових підстав
заволодів ОСОБА_2 і відмовляється його
повертати.

Звертаючись до суду з заявою про
забезпечення позову позивач
покликався на те, що наявні обставини,
які загрожують збереженню його майна.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд, за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходів
забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено: причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: 1) накладенням арешту
на майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту; 6)
зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Пунктом 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» передбачено, що
розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК
України види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Види забезпечення позову
запропоновані в заяві позивачем у
вигляді накладення арешту на його
майно, яке знаходиться у відповідача,
передача речі, що є предметом спору, на
зберігання іншій особі не можуть бути
застосовані судом у зв'язку з тим, що
законом не передбачено, як вид
забезпечення позову, накладення арешту
на майно, що належить позивачеві, а
передача речі на зберігання іншій
особі є фактичним вирішенням судового
спору між сторонами.

Отже, відповідно до встановлених в
судовому засіданні обставин та норм
процесуального права, суд першої
інстанції правильно обрав вид
забезпечення позову в даній справі.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду та не
містять підстав для скасування
оскаржуваної ухвали, яка постановлена
з дотриманням вимог процесуального
права.

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача Любешівської районної
організації Комуністичної партії
України Кононовича Олександра
Адамовича відхилити.

Ухвалу Любешівського районного суду
від 08 липня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню в
касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді