Справа № 751/3497/14 Провадження №
22-ц/795/1672/2014 Категорія
-цивільнаГоловуючий у I інстанції
-Овсієнко Ю. К. Доповідач - Позігун М. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року м.
ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ
ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіПозігуна
М.І.суддів:Губар В.С., Харечко Л.К.при
секретарі:Мартиновій А.В.за
участю:відповідача ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6, представника
позивача - ОСОБА_7, третьої особи ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на
рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 25 червня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5,
третя особа - фізична особа-підприємець
ОСОБА_8, про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати рішення Новозаводського
районного суду м. Чернігова від 25
червня 2014 року, яким з неї на користь
ОСОБА_9 стягнуто 10 000 грн. авансу,
сплаченого в рахунок придбання в
майбутньому ОСОБА_9 у ОСОБА_5 шляхом
укладення договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 та 243 грн. 60 коп. в
повернення судового збору.

Незаконність рішення суду апелянт
обґрунтовує невідповідністю висновків
суду про наявність підстав для
задоволення позовних вимог фактичним
обставинам справи, оскільки судом не
враховано, що попередній договір № 0105
від 17 вересня 2013 року є фактично
договором завдатку, згідно якого
позивач передав 1 000 доларів США
відповідачу, які підлягали зарахуванню
до суми платежів за договором
купівлі-продажу квартири. Оскільки
договір завдатку не є попереднім
договором, то на нього не можуть
поширюватися положення щодо
обов'язкового нотаріального
посвідчення, в зв'язку з чим, за
доводами апелянта, висновок суду про
нікчемність договору № 0105 від 17
вересня 2013 року є безпідставним. Також
ОСОБА_5 посилається, що отримані згідно
договору завдатку кошти було
використано на послуги з оцінки майна
та майнових прав,
інформаційно-консультаційні послуги,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи квитанціями, про що
знав позивач, а оскільки невиконання
зобов'язання сталося з вини самого
позивача, то в силу ст. 571 ЦК України
завдаток залишається у кредитора.
Заслухавши доповідача, учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, суд приходить до слідуючого
висновку.

Судом встановлено, що 17 вересня 2013 року
ОСОБА_9 та ОСОБА_5 уклали попередній
договір за № 0105 про укладення в
майбутньому (не пізніше 01 квітня 2014
року (включно)) договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.
Продаж квартири мало бути вчинено за 31
000 доларів США.

Відповідно до п. 2.2 попереднього
договору покупець передав, а продавець
отримав суму в розмірі 1 000 доларів США,
яку сторонами було визначено як
завдаток.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення з ОСОБА_5 грошових коштів в
сумі 10 000 грн., ОСОБА_9 посилався, що
підписаний сторонами попередній
договір є недійсним (нікчемним),
оскільки сторонами не було дотримано
вимог щодо його нотаріального
посвідчення, в зв'язку з чим з
відповідача підлягають стягненню 10 000
грн. як еквівалент 1 000 доларів США, що
були передані продавцю як завдаткову
суму.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив із того,
що оскільки основний договір у
визначені попереднім договором строки
не укладено, то передані відповідачу на
виконання попереднього договору
купівлі-продажу грошові кошти за своєю
суттю є авансом, які підлягають
поверненню позивачу.

Висновок суду, що сплачені за
попереднім договором кошти не є
завдатком, а тому підлягають стягненню
як аванс, ґрунтується на матеріалах
справи і відповідає вимогам закону.

Так, згідно ч. 1 ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума або рухоме
майно, що видається кредиторові
боржником у рахунок належних з нього за
договором платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання.

Відповідно до змісту вказаної норми
закону ознакою завдатку є те, що він
одночасно виступає способом платежу,
способом забезпечення виконання
зобов'язання обома його сторонами, а
також доказом факту укладення
договору.

Згідно ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде
встановлено, що сума, сплачена в
рахунок належних з боржника платежів, є
завдатком, вона вважається авансом.

Статтею 571 ЦК України передбачено
правові наслідки порушення або
припинення зобов'язання, забезпеченого
завдатком. Якщо порушення зобов'язання
сталося з вини боржника, завдаток
залишається у кредитора. Якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
кредитора, він зобов'язаний повернути
боржникові завдаток та додатково
сплатити суму у розмірі завдатку або
його вартості. Сторона, винна у
порушенні зобов'язання, має
відшкодувати другій стороні збитки в
сумі, на яку вони перевищують розмір
(вартість) завдатку, якщо інше не
встановлено договором. У разі
припинення зобов'язання до початку
його виконання або внаслідок
неможливості його виконання завдаток
підлягає поверненню.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення
завдатку особі, яка його одержала, або
стягнення з неї подвійної суми
завдатку застосовується в тих
випадках, коли між сторонами укладено
договір, проте він не виконується з
вини якоїсь із сторін.

У разі коли сторони лише домовилися
укласти договір, але відповідно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
мають бути повернуті в тому розмірі, в
якому вони надавалися. Внесення
завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише у
випадку, якщо таке зобов'язання
випливає із договору, укладеного
сторонами.

Отже, правила наведеної норми
матеріального права поширюються на
випадки, коли договір було укладено,
але одна із сторін ухиляється від його
виконання.

Указаний правовий висновок викладений
у постанові Верховного Суду України
від 25 вересня 2013 року № 6-82ц13 і
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є
обов'язковим для всіх судів України.

Відповідно до ст.635 ЦК України
попереднім є договір, сторони якого
зобов'язуються протягом певного строку
(у певний термін) укласти договір в
майбутньому (основний договір) на
умовах, встановлених попереднім
договором. Договір про наміри (протокол
про наміри тощо), якщо в ньому немає
волевиявлення сторін щодо надання йому
сили попереднього договору, не
вважається попереднім договором.

Як вбачається зі змісту попереднього
договору № 0105 від 17 вересня 2013 року,
сторони виявили свою волю щодо надання
йому сили попереднього договору,
погодили всі його істотні умови,
визначили в його умовах суму завдатку,
який було сплачено позивачем в рахунок
майбутніх платежів, отже вказаний
договір не є договором про наміри і
посилання апелянта, що між сторонами
було укладено договір завдатку є
безпідставними.

В зв'язку з тим, що при укладенні
попереднього договору не було
дотримано його форми, а саме
обов'язкового нотаріального
посвідчення, договір є нікчемним.

Крім того, в силу положень ч.3 ст.635 ЦК
України зобов'язання за попереднім
договором, за умови його дійсності,
припиняються, якщо в термін,
встановлений договором, основний
договір укладено не буде.

За викладених обставин доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для її задоволення і скасування
законного рішення, в якому суд також
обгрунтовано зазначив, що мета
використання коштів відповідачем не
може мати правового значення для
вирішення спору.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного
суду м.Чернігова від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий:Судді: