Номер провадження: 22-ц/785/3055/14
Номер справи місцевого суду: 497/2702/13-ц
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» на рішення Болградського
районного суду Одеської області від 16
грудня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про звернення стягнення,-

встановила:

У жовтні 2013 року позивач Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «Приватбанк» (далі Банк)
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3
та просило суд в рахунок
заборгованості за кредитним договором
від 03.06.2008 року звернути стягнення на
житловий будинок АДРЕСА_1 шляхом
продажу його Банком, з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру прав
власності, а також надання Банку усіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу. Банк також просив виселити
ОСОБА_3 та інших осіб, які зареєстровані
у зазначеному домоволодінні, та
стягнути відповідача витрати по
справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого остання отримала
кредит у сумі 31300 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20,04 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом, з кінцевим
терміном повернення 03.06.2018 року.
Відповідачка взяті на себе
зобов'язання не виконує, внаслідок чого
утворилася заборгованість у сумі 108763,20
грн..

Також 03.06.2008 року між Банком та ОСОБА_3
був укладений договір іпотеки,
відповідно до якого остання передала в
іпотеку нерухоме майно - будинок
АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного позивач просив
звернути стягнення на зазначений
будинок.

Рішенням Болградського районного суду
Одеської області від 16 грудня 2013 року у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк «Приватбанк» подало
до суду апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати,
ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на порушення судом
норм права.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, який
доповів зміст рішення, яке оскаржено,
доводи апеляційної скарги, межі, в яких
повинні здійснюватись перевірка
рішення, встановлюватися обставини і
досліджуватися докази, вислухавши
думку учасників процесу, колегія
суддів вважає необхідним апеляційну
скаргу задовольнити частково, з
наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк», суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_3 порушувала
строки виплати кредиту та процентів,
але вона продовжує виконання
зобов'язань за кредитним договором,
частково погасила заборгованість і
строк виконання зобов'язання за
договором від 03.06.2008 року, укладеним між
сторонами, на час надходження до суду
позовної заяви не настав, тому підстав
для звернення стягнення на предмет
іпотеки немає.

Однак колегія суддів не може
погодитися з висновками суду першої
інстанції, оскільки висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, суд неправильно застосував
норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009
року № 14 «Про судове рішення у
цивільній справі» рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства відповідно до
статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми. Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення Болградського районного суду
Одеської області від 16 грудня 2013 року
зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено,
підтверджено матеріалами справи та не
спростовується сторонами, що 03.06.2008
року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3
був укладений кредитний договір,
відповідно до якого остання отримала
кредит у розмірі 31300 грн., зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 20,04 % на рік на суму залишку
заборгованості з кінцевим терміном
повернення 03.06.2018 року.

У якості забезпечення виконання умов
кредитного договору 03.06.2008 року між
сторонами був укладений іпотечний
договір, відповідно до якого ОСОБА_3
передала в іпотеку належний їй на праві
приватної власності житловий будинок
АДРЕСА_1, вартість якого згідно п.п. 35.5
іпотечного договору визначено
сторонами - 50000 грн..

У зв'язку з тим, що відповідачка взяті
на себе зобов'язання не виконує, станом
на 23.09.2013 року вона має заборгованість
перед Банком у розмірі 108763,20 грн., які
складаються з:

- заборгованість за кредитом - 29173,51 грн.;

- заборгованість по процентам за
користування кредитом - 29695,82 грн.;

- заборгованість по комісії за
користування кредитом - 5850,91 грн.;

- пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 38625,66 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 250 грн.;

- штраф (процентна складова) - 5167,30 грн..

За правилами ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог, відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 1054 ЦК України встановлює,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець),
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
Глави 71 ЦК України.

Згідно ст.ст. 554, 610-612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання, при якому настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, а боржник, який
прострочив виконання зобов'язання,
відповідає перед кредитором за завдані
простроченням збитки.

Відповідно до умов кредитного договору
до обов'язків відповідача
(позичальника) було покладено точно в
строки, обумовлені в кредитному
договорі, повернути кредит, своєчасно
сплачувати проценти за користування
кредитом.

Проте ОСОБА_3 у порушення умов
кредитного договору своєчасно і в
повному обсязі не погашала кредит, та
не сплачувала відсотки за користування
коштами.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що
сторони є вільними в укладені договору,
виборі контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідачка підписала договір
кредиту добровільно, що свідчить про
те, що всі умови кредитного договору
сторонами визначено як обов'язковими
для виконання, та ніяких заперечень
щодо них відповідачкою не
висловлювалось.

Частиною першою ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»
передбачено, що в разі невиконання
боржником вимоги іпотекодержателя
щодо усунення порушень основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
прийняти рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору. Положення частини першої
зазначеною статті не є перешкодою для
реалізації право іпотекодержателя
звернутися в будь-який час за захистом
своїх порушених прав до суду у
встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» зобов'язання
припиняється з підстав, передбачених
договором або законом (частина перша
статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема,
зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

За змістом ст. 572 ЦК України, ст.ст. 33, 34,
39, 40 Закону України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса, або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. Одночасно з рішенням
про звернення стягнення на предмет
іпотеки суд за заявою іпотекодержателя
виносить рішення про виселення
мешканців за наявності підстав,
передбачених законом, якщо предметом
іпотеки є житловий будинок або житлове
приміщення. Звернення стягнення на
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.

З листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 29.07.2013
року за № 30.1.0/2 - 668 (а.с.12) вбачається, що
у зв'язку з наявністю боргу Банк в
порядку ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» направив ОСОБА_3 вимогу про
погашення заборгованості у розмірі
77039,45 грн. Також повідомив відповідачку,
що у випадку непогашення боргу
протягом 30 днів Банком буде звернено
стягнення на Предмет іпотеки. Однак
жодних заходів по погашенню
заборгованості відповідачка не вжила.
З позовом до суду Банк звернувся 03.10.13
р., тобто після спливу тридцятиденного
строку.

Відтак, Банк, зі свого боку, процедури
звернення стягнення на предмет іпотеки
дотримався, тому у суду першої
інстанції не було підстав відмовляти
позивачу в задоволенні його позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції що у
Банка на даний час немає підстав для
звернення стягнення на предмет
іпотеки, оскільки строк виконання
зобов'язання за кредитним договором не
настав, з наступних причин.

Відповідно до положень 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то у разі
прострочення повернення чергової
частини, позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та сплати
процентів.

А статтею 12 ЗУ «Про іпотеку»
встановлено, що у разі порушення
іпотекодавцем зобов'язань,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель має право вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
- звернути стягнення на предмет
іпотеки.

Оскільки ОСОБА_3 не виконує взяті на
себе зобов'язання, то Банк цілком
обґрунтовано звернувся до суду з
вимогами щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається на
підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції є незаконним,
необґрунтованим та підлягає
скасуванню з ухваленням по справі
нового рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що позивачем при зверненні
до суду з позовом та поданні
апеляційної скарги сплачено судовий
збір, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати у розмірі 1631 грн. 44 коп. (1087,63
грн. + 543,81 грн.).

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1
п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Болградського районного суду
Одеської області від 16 грудня 2013 року
скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити. В
рахунок погашення боргу за кредитним
договором від 03.06.2008 року у розмірі
108763,20 грн. звернути стягнення на
предмет іпотеки: будинок загальною
площею 95,5 кв.м., житловою площею 61,8 кв.м.,
який розташований за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом продажу вказаного предмету
іпотеки Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк» за початковою ціною, яка
дорівнює заставній вартості майна
предмета застави, що визначено
договором іпотеки від 03.06.2008 року у
розмірі 50000 грн., або за будь-якою іншою
ціною, визначеною на момент продажу
відповідно до законодавства України, з
укладанням від імені ОСОБА_3 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, з отриманням
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, з реєстрацією
правочину купівлі-продажу предмету
іпотеки у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, з отриманням
дублікатів правовстановлюючих
документів на нерухомість у
відповідних установах, підприємствах
або організаціях незалежно від форм
власності та підпорядкування, з
можливістю здійснення ПАТ КБ
«Приватбанк» всіх передбачених
нормативно-правовими актами держави
дій, необхідних для продажу предмету
іпотеки.

Виселити ОСОБА_3 та інших осіб, що
зареєстровані та/або проживають у
житловому будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» судові
витрати у розмірі 1631 грн. 44 коп.

Рішення колегії судів набирає законної
сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня
проголошення до суду касаційної
інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов