У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ТзОВ „Вердикт
Фінанс" Пилипів І.І.,

представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача товариства з
обмеженою відповідальністю „Вердикт
Фінанс" на рішення Рівненського
районного суду Рівненської області від
27 травня 2014 року у цивільній справі за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Вердикт Фінанси", за
участю третьої особи на стороні
позивача акціонерного комерційного
інноваційного банку „УкрСиббанк" до
ОСОБА_5 про звернення стягнення на
предмет застави шляхом продажу від
імені боржника.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 27 травня 2014
року відмовлено у позові ТзОВ „Вердикт
Фінанси" до ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет застави, яким є
легковий автомобіль Dacia Logan, 2008 року
випуску, державний номерний знак
НОМЕР_1, що належить заставодавцю на
праві власності.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на незаконність
рішення суду першої інстанції, яке
полягає в тому, що ухвалюючи рішення
суд неповно з'ясував всі обставини
справи, що мають значення для
привального вирішення, при цьому судом
порушено норми матеріального та
процесуального права. Покликається на
те, що за договором факторингу позивачу
перейшло право звернення стягнення на
предмет застави за тих обставин, що
відповідач не належним чином виконав
договірні зобов'язання за кредитним
договором, а транспортний засіб за
договором застави слугував гарантією
виконання боржником своїх зобов'язань.
Доводить, що за відповідачем рахується
заборгованість за кредитним договором
при несплаті процентів за користування
кредитом, при цьому нарахована пеня за
несвоєчасне виконання договірних
зобов'язань. Рахує, що позивачем надано
належні та допустимі докази, а суд
дійшов неправильного висновку про
відсутність заборгованості за
кредитним договором. За викладених
обставин просить рішення суду
скасувати та постановити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 5
травня 2005 року ПАТ „УкрСиббанк" уклав
договір споживчого кредиту під заставу
транспортного засобу із ОСОБА_5 за
№0, за яким позичальник отримав
кредит у сумі 10500 доларів США, що
дорівнювало еквіваленту за курсом НБУ
53025 грн. для придбання легкового
автомобіля Dacia Logan, 2008 року випуску, із
сплатою за перші 30 днів процентної
ставки за користування кредитом 13,5%
річних, яка в подальшому підлягає
перегляду, відповідно до умов договору,
із терміном виконання зобов'язання по
кредитному договору не пізніше 4 травня
2015 року.

На підставі договорів факторингу №05/12
та №05/12-КВ від 20 квітня 2012 року ПАТ
„УкрСиббанк" відступило право вимоги
ТзОВ „Кредекс Фінанс", а остання в свою
чергу відступило право вимоги ТзОВ
„Вердикт Фінанс" надавши позивачу
право вимоги на предмет застави при
грошовій заборгованості у
зобов'язаннях за кредитним договором.

Колегія суддів виходить із приписів
ст.ст.10,11,60 ЦПК України, що кожна сторона
повинна довести свої вимоги на
підставі доказів про наявність
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Доводами апеляційної скарги не
спростовано висновок суду першої
інстанції щодо відсутності
заборгованості відповідача за
кредитним договором.

Суд першої інстанції обґрунтовано
послався на виписку надану ПАТ
„УкрСиббанк", що за кредитним
договором №0 у ОСОБА_5 станом на 31
травня 2012 року відсутня заборгованість
по сплаті кредиту та процентів за його
користування, а заборгованість у сумі
2972,11 доларів США, що складає за курсом
НБУ 23747 грн. 16 коп., на що покликається
позивач, відсутня.

Доводами апеляційної скарги не
спростовано дані обставини та відсутні
посилання, що ця сума заборгованості
відкуплена позивачем у клієнта за
договором факторингу, у відповідності
до вимог ст.1077 ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду ухвалено
без порушень норм матеріального і
процесуального права, судом з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, в повній мірі, апеляційна
скарга не містить посилань на закон, з
порушенням якого ухвалено рішення, та
не спростовує правильності висновків
суду, а тому відсутні підстави для його
скасування.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача товариства з обмеженою
відповідальністю „Вердикт Фінанс"
відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 27 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н.М. Ковальчук

З.М. Максимчук