КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/612/14-ц
Провадження №2/319/192/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання
Малій І.О.,

розглянувши у відкритому
попередньому судовому засіданні в залі
Куйбишевського районного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу та стягнення грошових
коштів на утримання неповнолітньої
дитини (аліментів), -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про
розірвання шлюбу, який було
зареєстрованого між сторонами 14 серпня
2010 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Куйбишевського
районного управління юстиції
Запорізької області, актовий запис №34.
Позивач ОСОБА_1 вказала, що за час
сумісного проживання сторони мають
малолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачем не склалося з причин
психологічної несумісності, втрату
взаєморозуміння. Намагання та зусилля
зберегти сім'ю ні до чого не привели, з
лютого 2014 року подружжя проживають
окремо одне від одного. За таких
обставин подальше спільне життя з
відповідачем буде суперечити
інтересам ОСОБА_1. Одночасно остання
зазначила, що відповідач ОСОБА_2 на
утримання дитини не надає матеріальної
допомоги. При цьому він є працездатною
особою, має задовільний стан здоров'я
та зобов'язаний утримувати дитину до її
повноліття. Не виконання відповідачем
свого обов'язку утримувати дитину за
вищевикладених обставин ставить
позивача у скрутне матеріальне
становище, в зв'язку з чим ОСОБА_1
просить стягнути з відповідача
аліменти на утримання дитини у розмірі
? частки заробітку відповідача
щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій
заяві, поданій до суду, вказала про те,
що вона від позову не відмовляється та
підтримує заявлені вимоги по тих
підставах, які нею були викладені в
позовній заяві (а.с.16).

Відповідач ОСОБА_2 письмово повідомив
судові про те, він позов визнає,
зазначені у ньому обставини не оспорює
(а.с.18).

Відповідно до ч.4 ст.130 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК України) при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст.174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

У судове засідання сторони не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені судом
належним чином (а.с.15,17). Зазначені особи
до суду подали заяви з проханням
слухати справу без їх участі (а.с.16,18).

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні судового засідання за
відсутності осіб, які повинні брати
участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось
через неявку у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено 14
серпня 2010 року, який зареєстровано
відділом реєстрації актів цивільного
стану Куйбишевського районного
управління юстиції Запорізької
області, про що зроблено актовий запис
№34 (а.с.5,6,8).

Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час
знаходяться на утриманні матері -
позивача ОСОБА_1 та має задовільний
стан здоров'я (а.с.3-5,16).

З матеріалів справи вбачається, що
подружні відносини між ОСОБА_2 і ОСОБА_1
припинилися, їх спільне життя не
склалося з причин психологічної
несумісності, з лютого 2014 року подружжя
проживають окремо одне від одного.
З'ясовано, що подружжям втрачено
почуття любові і поваги один до одного.
На даний час сторони не намагаються
зберегти сім'ю, проживають окремо одне
від одного.

Спору про поділ спільного майна
подружжя та про місце проживання
дитини між сторонами на час розгляду
даної справи немає.

Згідно положень статті 111 Сімейного
кодексу України (далі - СК України) суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Під час попереднього розгляду справи
судом сторони не виявили бажання
зберегти подружні відносини, не
порушували питання про надання
подружжю строку для примирення.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно положень ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

За такої сукупності обставин у справі
суд дійшов висновку про те, що причини,
які спонукали позивача ОСОБА_1 на
розірвання шлюбу, є обґрунтованими,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу між ними є неможливим,
воно суперечить інтересам одного з
подружжя.

Статтею 113 СК України передбачено, що
особа, яка змінила своє прізвище у
зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право
після розірвання шлюбу надалі
іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1, як особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, під час розгляду справи не
порушила питання про відновлення свого
дошлюбного прізвища «ОСОБА_1» (а.с.3-4,8).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не
дбає про матеріальне благополуччя
дитини, чим фактично ухиляється від
обов'язку її утримувати.

Суд вважає обґрунтованими твердження
позивача ОСОБА_1 про те, що вищевказані
обставини ставлять її у скрутне
матеріальне становище. Разом з тим,
відповідач є працездатною особою, але
не працює, є студентом, на утриманні
інших осіб не має, на час розгляду
справи стан його здоров'я дозволяє
виконувати обов'язки батька по
утриманню неповнолітньої дитини
(а.с.3-4,18-20).

Відповідно до ст.51 Конституції України
та ст.180 СК України, батьки зобов'язані
утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням
суду кошти на утримання дитини
(аліменти) присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд
враховує (стаття 182 СК України):

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів
інших дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 183
СК України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде стягуватися як
аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на
дитину присуджуються за рішенням суду
від дня пред'явлення позову.

Беручи до уваги те, що між сторонами
існують суперечки та неузгодженість
щодо спільного утримання дитини, в той
час як закон покладає обов'язок щодо
утримання дітей рівною мірою на обох
батьків, суд прийшов до висновку про
задоволення позову в цій частині
заявлених вимог.

Сторони вищевказані обставини у справі
не оспорювали, фактично їх визнали,
тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК
України такі обставини не підлягають
доказуванню.

Визнання відповідачем ОСОБА_2
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат
позивачем ОСОБА_1 не порушено.

Разом з тим, оскільки позивач ОСОБА_1
при пред'явленні до суду позову в
частині вимоги про стягнення аліментів
звільнена від оплати судових витрат, а
рішення ухвалено на її користь, суд, у
відповідності до ст.88 ЦПК України, має
підстави для стягнення з відповідача
ОСОБА_2 в дохід держави судових витрат в
сумі 243 грн. 60 коп..

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України,
суд допускає негайне виконання рішення
у справах про стягнення аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.51 Конституції України,
стст.24, 110-113, 180-183, 191 СК України, стст.10, 11,
60, 88, 130, 174, 209, 212-215, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Більманка
Куйбишевського району Запорізької
області, та ОСОБА_1, яка народилась
ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Вершина Друга
Куйбишевського району Запорізької
області, зареєстрований відділом
реєстрації актів цивільного стану
Куйбишевського районного управління
юстиції Запорізької області, про що
зроблено актовий запис №34, які мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі
іменуватися цим самим прізвищем.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, який
народився в с.Більманка Куйбишевського
району Запорізької області, проживає
за адресою: АДРЕСА_1, паспорт
громадянина України серії НОМЕР_3,
виданий Куйбишевським РВ УМВС України
в Запорізькій області від 13 серпня 2007
року, ідентифікаційний податковий
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою:
АДРЕСА_2, паспорт громадянина України
серії НОМЕР_4, виданий Куйбишевським РВ
ГУМВС України в Запорізькій області
від 07 жовтня 2010 року, ідентифікаційний
податковий номер НОМЕР_2) аліменти на
утримання неповнолітньої дитини - сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4
(однієї четвертої) частини його
заробітку (доходу) щомісячно, але не
менше ніж 30 (тридцять) відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 19 червня
2014 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід
держави в сумі 243 (двохсот сорока трьох)
гривень 60 (шістдесяти) копійок
(отримувач коштів: Державний бюджет
Куйбишевського району Запорізької
області; код отримувача (код за ЄДРПОУ)
37892243; банк отримувача: ГУ ДКСУ у
Запорізькій області; код банку
отримувача (МФО) 813015; рахунок
отримувача №0152; код класифікації
доходів бюджету 22030001).

Рішення допускається до негайного
виконання у межах суми платежу за один
місяць.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр