Справа № 521/7716/14-ц
Номер провадження 2/521/4968/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Лічмана Л.Г.
при секретарі - Тимофієнко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Одеської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, -
23.05.2014 р. ОСОБА_1 звернулася до
Малиновського районного суду м. Одеси з
вказаною позовною заявою до ОСОБА_2, у
якій просила визнати за нею право
власності на садибний (індивідуальний)
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з: літ. «А» - житлового
будинку, загальною площею 42,0 кв.м., в
тому числі житловою - 26,0 кв.м. та
підсобною - 16,0 кв.м.; літ. «Б» - житлового
будинку, загальною площею 97,9 кв.м., в
тому числі житловою - 53,5 кв.м. та
підсобною - 44,4 кв.м.; літ. «В» - літньої
кухні, площею 15,7 кв.м.; літ. «Г» -
душу-убиральні, площею 3,5 кв.м.; літ. «Д» -
навісу, площею 6,7 кв.м; літ. «Е» - сараю,
площею 17,5 кв.м.; літ. «Ж» - убиральні,
площею 1,4 кв.м.; літ. «З» - сараю, площею
15,8 кв.м.; № 1-3 - огорож; І - вимощення, що
розташований на земельній ділянці
площею 630,0 кв.м., яка знаходиться в
фактичному користуванні - в порядку
спадкування за законом після померлих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнути з
відповідача судові витрати.
Протокольною ухвалою від 06.06.2014 р. до
участі у справі у якості
співвідповідача притягнуто Одеську
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
зазначені позовні вимоги та просила їх
Представник відповідача - Одеської
міської ради в судове засідання не
з'явився, про дату та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
причини неявки суду не повідомив.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та
неповідомлення про причини такої
неявки в судове засідання, в порядку
статті 169 ЦПК України, зі згоди
позивача, ухвалює заочне рішення по
справі, що відповідає положенням ст. 224
На підставі пояснень позивача, наданих
нею доказів, судом встановлені
наступні фактичні обставини і
відповідні до них правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2.
у сім'ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_3, видане
Іллічівським р/б РАГС м. Одеси (актовий
запис № 607. (а.с. 11)
Після укладення шлюбу між ОСОБА_2 та
ОСОБА_5, дружині присвоєно прізвище
«ОСОБА_1» та 03.09.1977 р. видано свідоцтво
про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 та в
книзі реєстрації актів про укладення
шлюбу зроблено запис за № 2108. (а.с. 13)
Рішенням виконкому Одеської міської
Ради депутатів трудящихся № 652 від
25.07.1956 р. про результати обміру земель
по будуванню кварталу № 618 м. Одеси
вирішено затвердити надані комісією
висновки з обміру земель будівельного
кварталу № 618 загальною площею 4838 кв.м.
і пропозиції комісії, встановити для
домоволодінь, користувачі яких не
надали правовстановлюючі документи
д/хоз. № 397, земельну площу за нормами,
передбаченими чинним
законоположенням. Серед цих
користувачів ОСОБА_3 під його
домоволодіння АДРЕСА_3 встановлена і
закріплена земельна ділянка площею 609
кв.м. (а.с.50-51)

У 1956 році питання набуття права
власності регулювались Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Указ від 26
серпня 1948 року), що був визнаний таким,
що втратив чинність, Указом Президії
Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988
року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до
Указу від 26 серпня 1948 року постановою
Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948
року «Про порядок застосування Указу
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків» (далі - Постанова
від 26 серпня 1948 року), які, зокрема,
визначали умови та правові наслідки
будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу
від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і
кожна громадянка мали право купити або
збудувати для себе на праві особистої
власності жилий будинок на один або два
поверхи з числом кімнат від однієї до
п'яти як у місті, так і поза містом.
Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року
визначав, що земельні ділянки для
будівництва індивідуальних жилих
будинків відводяться за рахунок земель
міст, селищ, держземфонду і земель
держлісфонду у безстрокове
користування, а збудовані на цих
ділянках будинки є особистою власністю
забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та
Постановою від 26 серпня 1948 року
підставою виникнення у громадянина
права власності на жилий будинок був
сам факт збудування ним його з
додержанням вимог цих актів.

Позивачем надані квитанції, які
свідчать про сплату протягом 1960-1980
років земельної ренти ОСОБА_3 та ОСОБА_4
за земельну ділянку, податку з
будівель, розташованих по АДРЕСА_2. (а.с.
61-66)

Рішенням 3 сесії Іллічівської районної
ради м. Одеси від 26.09.1990 року будинок по
АДРЕСА_2 перенумерований в 40 номер. Цим
же рішенням виконкому Іллічівської
районної ради м. Одеси дозволено
вирішувати питання визнання права
власності за громадянами житлового
масиву «Сахарний». (а.с.14-16)

ІНФОРМАЦІЯ_3. у віці 56 років помер
батько позивача - ОСОБА_3, про що в книзі
реєстрації актів про смерть зроблено
запис за № 7071 та Жовтневим РАГС м. Одеси
видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_2. (а.с. 8)

Мати позивача - ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1. у віці 74 років, на підставі
чого Відділом реєстрації актів
громадянського стану Жовтневої
райадміністрації виконкому Одеської
міськради видано свідоцтво про смерть
серії НОМЕР_1 (актовий запис № 4741). (а.с. 9)

З домової книги видно, що у житловому
будинку по АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_4 і
ОСОБА_6 по день смерті, а ОСОБА_1
постійно проживає по теперішній час,
відповідно до паспорту вона
зареєстрована у будинку з 22.05.1969 року.
(а.с.55-60)

Після звернення до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини ОСОБА_1 було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
в зв'язку з тим, що у неї відсутні
правовстановлюючі документи, а також
згідно довідки № 438799.67.14 р., виданої КП
«БТІ» ОМР у неї відсутня державна
реєстрація на житловий будинок під
АДРЕСА_1 який належав ОСОБА_4, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1. та рекомендовано
звернутися до суду для визнання права
власності в порядку спадкування.

Відповідно до пунктів 1, 4 і 5
Прикінцевих і Перехідних положень до
ЦК України 2003 року цей Кодекс набирає
чинності з 1 січня 2004 року і
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Правила книги шостої Цивільного
кодексу України застосовуються також
до спадщини, яка відкрилася, але не була
прийнята ніким із спадкоємців до
набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 і ч. 2 ст. 88 ЦК
України 1963 року цивільні права і
обов'язки виникають з підстав,
передбачених законодавством. Особиста
власність громадян і право її
спадкоємства охороняються державою.

Судом встановлено, що спадщина після
смерті ОСОБА_3 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3.
і була прийнята його дружиною ОСОБА_4 та
донькою ОСОБА_7 по ? частині кожною до
набрання чинності Цивільним кодексом
України. Відповідно до вимог ст.ст. 549 і
548 ЦК УРСР ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнаються
такими, що прийняли спадщину, тому що
вони фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.
Прийнята ними спадщина визнається
належною спадкоємцям з моменту
відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.,
відкрилася спадщина на належну їй ?
частину житлового будинку АДРЕСА_1, яку
прийняла ОСОБА_1 на підставі ст.ст. 549 і
548 ЦК УРСР, також фактично вступивши в
управління та володіння цією часткою
майна.

В подальшому, державна реєстрація
права власності на житлові будинки,
споруди регулювалася підзаконними
нормативними актами, зокрема, такими як
Інструкція про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року і яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 1 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно, створене та оформлене в
передбаченому законом порядку до
набрання чинності Законом України від 1
липня 2004 року «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», спадкоємці, які прийняли
спадщину, мають право на оформлення
спадкових прав.

Виходячи з вищевикладеного, суд
встановив, що право власності у ОСОБА_1
на будинок по АДРЕСА_1 виникло до
набрання сили Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень» від 1
липня 2004 року.

Згідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

З наданого технічного паспорта від
21.03.2013 р. на будинок № АДРЕСА_1
вбачається, що він складається з літ.
«А» - житлового будинку, загальною
площею 42,0 кв.м., в тому числі житловою -
26,0 кв.м. та підсобною - 16,0 кв.м.; літ. «Б» -
житлового будинку, загальною площею 97,9
кв.м., в тому числі житловою - 53,5 кв.м. та
підсобною - 44,4 кв.м.; літ. «В» - літньої
кухні, площею 15,7 кв.м.; літ. «Г» -
душу-убиральні, площею 3,5 кв.м.; літ. «Д» -
навісу, площею 6,7 кв.м.; літ. «Е» - сараю,
площею 17,5 кв.м.; літ. «Ж» - убиральні,
площею 1,4 кв.м.; літ. «З» - сараю, площею
15,8 кв.м.; № 1-3 - огорож; І - вимощення.

Крім того, зазначено, що будівлі А, Б, В,
Г, Д, Е, Ж, З збудовані до 05.08.1992 р. згідно
Інструкції № 127 від 24.05.2001 р. про прядок
проведення технічної інвентаризації
об'єктів нерухомого майна (із змінами
та доповненнями) - не належать до
самочинних.

Однак, варто зазначити, що у технічному
паспорті та Інвентаризаційних
відомостях на вказаний житловий
будинок різниться розмір земельної
ділянки, на якій розташований будинок,
а саме у технічному паспорті фактично
вказано 630 кв.м., а за батьком позивача
була закріплена земельна ділянка
площею 609 кв.м.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 60, 209, 212-215 ЦПК
України, -

СУД

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Одеської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
законом, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4,
та ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок АДРЕСА_1, який складається з :
літ. «А» - житлового будинку, загальною
площею 42,0 кв.м., в тому числі житловою -
26,0 кв.м. та підсобною - 16,0 кв.м.; літ. «Б» -
житлового будинку, загальною площею 97,9
кв.м., в тому числі житловою - 53,5 кв.м. та
підсобною - 44,4 кв.м.; літ. «В» - літньої
кухні, площею 15,7 кв.м.; літ. «Г» -
душу-убиральні, площею 3,5 кв.м.; літ. «Д» -
навісу, площею 6,7 кв.м; літ. «Е» - сараю,
площею 17,5 кв.м.; літ. «Ж» - убиральні,
площею 1,4 кв.м.; літ. «З» - сараю, площею
15,8 кв.м.; № 1-3 - огорож; І - вимощення, що
розташований на земельній ділянці
площею 609 кв.м.

Рішення може бути оскаржене позивачем
шляхом подання апеляційної скарги
через Малиновський районний суд м.
Одеси до апеляційного суду Одеської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дати постановлення ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

С У Д Д Я: