Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/886/14-ц

21.08.2014
смт.
Богородчани

Богородчанський районний
суд Івано-Франківської області у
складі:

головуючого-судді:
Круль І.В.

секретаря:
Рогів Т.Р.

з участю пр.позивача:
Аннюка В.В.

пр.третьої особи:
Мислінської Р.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Богородчани справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приват Банк" до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
Служба у справах дітей
Богородчанської районної державної
адміністрації про виселення,-

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Приват Банк»
звернулося в суд з позовом до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог Служба у
справах дітей Богородчанської
районної державної адміністрації
про виселення.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що згідно рішення
Богородчанського районного суду від 26
квітня 2013 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Приват Банк"до
ОСОБА_4 про звернення стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
від 25 квітня 2007 року у розмірі 46989,82
доларів США звернуто стягнення на
предмет іпотеки, житловий будинок по
АДРЕСА_1 та визначено спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів з укладенням від
імені відповідача договору купівлі -
продажу. Відповідачі добровільно з
житлового будинку не виселяються, а
тому просять їх виселити

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просить
виселити відповідачів з житлового
будинку АДРЕСА_1.

Відповідачі в судові засідання не
з»являються. В поданому запереченні
ОСОБА_5 зазначила, що договір іпотеки є
недійсним, оскільки порушено право на
проживання малолітньої дитини.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог Служба у
справах дітей Богородчанської
районної державної адміністрації
просить в позові відмовити, оскільки
неповнолітній відповідач ОСОБА_7, буде
позбавлений права на житло.

Вислухавши представника позивача,
представника третьої особи, дослідивши
письмові матеріали справи, суд вважає,
що в позові слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Статтею ст. 47 Конституції України
закріплено, що ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як з підстав і в порядку,
передбачених законом. Житлові права
охороняються законом.

Статтею 109 Житлового кодексу
встановлюється порядок виселення
громадян, що мешкають у житловому
будинку або житловому приміщенні.
Виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Частиною 3 вказаної статті
чітко встановлений порядок виселення
громадян з жилого приміщення на яке
звернуто стягнення, зокрема: звернення
стягнення на передане в іпотеку жиле
приміщення є підставою для виселення
всіх громадян, що мешкають у ньому, за
винятками, встановленими законом.
Після прийняття кредитором рішення про
звернення стягнення на передані в
іпотеку житловий будинок чи житлове
приміщення шляхом позасудового
врегулювання на підставі договору всі
мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги, якщо сторонами не
погоджено більший строк. Якщо
громадяни не звільняють жиле
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Разом з тим, у ч. 1 ст. 40 Закону України
"Про іпотеку" зазначено, що звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців, за винятком наймачів та
членів їх сімей. Виселення проводиться
в порядку, встановленому законом.

У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону
законодавець встановлює певний
порядок дій банку: після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок або житлове
приміщення у встановлений або інший
погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Вказаний порядок виселення з житлового
приміщення закріплений і Постановою
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин».

Пунктом 43 вказаної Постанови
визначено, що «при розгляді позову
іпотекодержателя про виселення
мешканців із житлового будинку чи
житлового приміщення в разі
задоволення вимог про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9,
статті 109 Житлового кодексу України,
статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку"
виселення мешканців із житлового
будинку чи житлового приміщення, яке є
предметом іпотеки, проводиться в
порядку, встановленому законом. При
цьому суд за заявою іпотекодержателя
одночасно з рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки за
наявності підстав, передбачених
законом, ухвалює рішення про виселення
мешканців цього житлового будинку чи
житлового приміщення. При цьому
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду тільки за певних
умов: якщо мешканці добровільно не
звільнили житловий будинок чи житлове
приміщення, на яке звернуто стягнення
як на предмет іпотеки, протягом одного
місяця з дня отримання письмової
вимоги іпотекодержателя або нового
власника або в інший погоджений
сторонами строк».

У вказаній Постанові йдеться про
обов'язкову письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
про добровільне звільнення житлового
будинку чи житлового приміщення.

У матеріалах справи (а.с.14) знаходиться
вимога повідомлення від 03.12.2013 року про
добровільне звільнення нерухомого
майна, житлового будинку АДРЕСА_1
позивачу. Доказів про вручення даного
листа відповідачам та отримання його
ними, суду не представлено.

Оскільки вищезазначені вимоги закону
вимагають дотримання обов'язкової
процедури письмового попередження про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця, а недотримання
вищезазначеної процедури є підставою
для відмови в позові про виселення
мешканців з житлового приміщення, що є
предметом іпотеки, і на яке звернуто
стягнення, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

На підставі викладеного, відповідно до
ст. 47 Конституції України, ст. ст. 9, 109
Житлового кодексу УРСР, ст. 40 Закону
України «Про іпотеку», п. 43 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ від 30 березня 2012
року №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин», керуючись ст.ст. 3, 4, 10,
11, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В позові Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Приват
Банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог Служба у справах
дітей Богородчанської районної
державної адміністрації про
виселення - відмовити .

Рішення суду може бути оскаржене до
Івано-Франківського апеляційного суду
на протязі 10 днів з дня отримання його
копії через Богородчанський районний
суд.

Головуюча
Круль
І.В.