Справа № 466/118/11
Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/783/5259/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак
О.В., Федоришина А.В.

при секретарі:
Івановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 23 грудня 2011 року, по
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» (далі- ПАТ КБ "Приват
Банк") до ОСОБА_2, про звернення
стягнення на заставне майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором від 7
серпня 2007 року в сумі 2618,71 доларів. США
та 250 грн. звернуто стягнення на: гараж
НОМЕР_1, що знаходиться в автогаражному
кооперативі «Електрон-2», загальною
площею 47,6 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1; гараж НОМЕР_2, що
знаходиться у вказаному автогаражному
кооперативі, шляхом продажів вказаних
предметів іпотеки (на підставі
договору іпотеки №б/н від 7 серпня 2007
року) Публічним акціонерним
товариством комерційний банк «Приват
Банк» з укладанням від імені
відповідача договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, з отриманням витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також наданням Банку всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач.
Посилається на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Просить оскаржуване рішення скасувати
та ухвалити нове про стягнення з нього
1618, 71 доларів США та судових витрат в
розмірі 208,97 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, дослідивши матеріали справи в
межах доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. На
підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини, визнані сторонами, не
підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Рішення вважається
обґрунтованим, якщо воно ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи, а саме з
кредитного договору від 7 серпня 2007
року, укладеного між ЗАТ КБ «Приват
Банк» (тепер-ПАТ КБ «Приват Банк») та
ОСОБА_2, останньому було надано кредит
сумі 9000 доларів США строком
користування до 7 серпня 2010 року із
сплатою 17 % річних.

Відповідно до ст.ст. 1054,1056-1 ЦК
України за кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредити і сплатити проценти, визначені
у договорі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов договору,
повернення кредиту та сплата відсотків
за користування кредитом здійснюється
позичальником щомісячно шляхом сплати
кожного місяця відповідно до графіку
платежів.

Однак відповідач не виконує умови
договору погашає кредит частково,
через що виникла заборгованість в сумі
2 618,71 доларів США.

В забезпечення виконання зобов»язань
за названим кредитним договором,
відповідачем ОСОБА_2 передано Банку в
іпотеку, відповідно до Іпотечного
договору №бн від 7 серпня 2007 року, гараж
НОМЕР_1 що знаходиться в автогаражному
кооперативі «Електрон-2», загальною
площею 47,6 кв.м., який розташований за
адресою: АДРЕСА_1, та належить
відповідачу на праві власності на
підставі свідоцтва про право власності
на гараж, виданого 26 квітня 2007 року,
Управлінням комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради на підставі
наказу від 26 квітня 2007 року №123-НЖ-Ш,
зареєстрованого обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» 6 червня 2007 року,
номер витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно 14807073 гараж
НОМЕР_2, що знаходиться у цьому
кооперативі, загальною площею 48,1 кв.м.,
належить відповідачу на праві
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на гараж, виданого 26
квітня 2007 року, управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради на
підставі наказу від 26 квітня 2007 року
№123-НЖ-Ш, зареєстрованого обласним
комунальним підприємством Львівської
обласної ради «Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки» 6
червня 2007 року, номер витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно 14806981.

Відповідно до умов Іпотечного договору
іпотекодержатель має право, у випадку
невиконання іпотекодавцем зобов'язань,
а також в інших випадках, передбачених
цим договором, задовольнити свої
вимоги за рахунок предметів іпотеки у
порядку, передбаченому чинним
законодавством та іпотекодержатель
набуває право на звернення стягнення
на предмет іпотеки незалежно від
настання строку виконання
основного зобов'язання у випадках,
передбачених іпотечним договором та
кредитним договором.

У відповідності до ст. ЗЗ ч.1 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання боржником основного
зобов'язання, іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі
наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 23 грудня 2011 року
залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: