Справа № 629/3379/14-ц
№ провадження 4-с/629/11/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.09.2014 року Лозівський міськрайонний
суд Харківської області у складі:

головуючого – судді Горчакової О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області міста Лозова,
Харківської області скаргу
Акціонерної компанії
«Харківобленерго» в особі начальника
Лозівського районного відділення
енергозбуту АК «Харківобленерго»
ОСОБА_2 «На бездіяльність державного
виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України»,
-

в с т а н о в и в:

В обґрунтування скарги вказано, що
рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 24.12.2013
року по справі № 629/5243/13-ц стягнуто з
ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м.
Лозова селище Панютине вул.
Лозовського буд. 1 вартість
використаної електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН
в сумі 5838,75 грн. та судові витрати
пов'язані зі сплатою судового збору в
сумі 229,40 грн. на користь АК
«Харківобленерго».

На підставі вказаного рішення суду
були видані два виконавчих листи: один
з яких про стягнення з боржника
вартості використаної енергії, не
облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН
в сумі 5838,75 грн., інший – про стягнення
судових витрат пов'язаних зі сплатою
судового збору в сумі 229,40 грн., на
користь стягувача.

Вказані виконавчі листи, 24.01.2014 року
надійшли до відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції в
Харківській області разом із заявами
про відкриття виконавчого провадження,
з вихідним реєстраційним № 46-Е/36-156 і №
46-Е/36-157 від 23.01.2014 року.

До дня подачі Скарги, стягувач не
отримав постанов про відкриття
виконавчих проваджень чи будь-яких
інших документів виконавчого
провадження, що на думку Заявника є
порушенням прав стягувача у
виконавчому провадженні.

Також на розрахункові рахунки
стягувача не надходили грошові кошти
від боржника. Про що свідчить
абонентська довідка за особовим
рахунком № 1010035.

Заявник вказує, що Державний
виконавець не виконав рішення протягом
шести місяців і це є також порушенням
прав стягувача у виконавчому
провадженні. Виходячи з викладеного
Заявник вбачає бездіяльність з боку
державного виконавця. В наслідок такої
бездіяльності, стягувач не отримав
грошових коштів за рішенням суду.

У зв'язку із викладеним Заявник прохає
визнати порушеними права АК
«Харківобленерго» у виконавчому
провадженні внаслідок бездіяльності з
боку старшого державного виконавця
відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області ОСОБА_4

Представник Заявника у судовому
засіданні прохав задовольнити вимоги в
повному обсязі (а.с. 27).

У судовому засіданні особа, дії якої
оскаржуються – державний виконавець
відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції в Харківській області ОСОБА_4
вважав скаргу безпідставною та вказав
на законність дій державного
виконавця, надав письмове заперечення.
Також, державний виконавець надав суду
для огляду матеріали зведеного
виконавчого провадження № 86/13 від
10.04.2014 року ВП №44352067, та його копії для
долучення до матеріалів справи. (а.с.
29-43).

Як передбачено ст. 383 ЦПК України,
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 386 ЦПК України
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дія чи
бездіяльність якої оскаржуються. Якщо
заявник, державний виконавець або інша
посадова особа державної виконавчої
служби не можуть з'явитися до суду з
поважних причин, справу може бути
розглянуто за участю їх представників.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини:

Відповідно до рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 24.12.2013 року по справі №
629/5243/13-ц з ОСОБА_3, який мешкає за
адресою: м. Лозова селище Панютине вул.
Лозовського буд. 1 на користь АК
«Харківобленерго» стягнуто вартість
використаної електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН
в сумі 5838,75 грн. та судові витрати
пов'язані зі сплатою судового збору в
сумі 229,40 грн. (а.с. 4-6)

На підставі вказаного рішення суду
були видані два виконавчих листи: один
з яких про стягнення з боржника
вартості використаної енергії, не
облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН
в сумі 5838,75 грн., інший – про стягнення
судових витрат пов'язаних зі сплатою
судового збору в сумі 229,40 грн., на
користь стягувача.

Вказані виконавчі листи, 24.01.2014 року
надійшли до відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції в
Харківській області разом із заявами
про відкриття виконавчого провадження,
з вихідним реєстраційним № 46-Е/36-156 і №
46-Е/36-157 від 23.01.2014 року.

27.01.2014 року державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції в Харківській області ОСОБА_4
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження № 41726204 та №
41726401 (а.с. 32, 35).

В судовому засіданні, державний
виконавець відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції в
Харківській області ОСОБА_4 пояснив, що
постанова про відкриття виконавчого
провадження була направлена боржнику
та стягувачу простою кореспонденцією,
у зв'язку з незабезпеченням
структурних підрозділів
територіальних органів юстиції, що
забезпечують реалізацію повноважень
Державної виконавчої служби, поштовими
марками та конвертами.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження», як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.
Примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу".

Стаття 6 Закону України "Про державну
виконавчу службу"передбачає, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
можуть бути оскаржені в порядку,
встановленому цим Законом.

Стаття 11. Закону України "Про державну
виконавчу службу" встановлює, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі – виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки. Державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право: проводити
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; здійснювати перевірку
виконання юридичними особами всіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами - підприємцями
рішень стосовно працюючих у них
боржників; з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні
для проведення виконавчих дій
пояснення, довідки та іншу інформацію,
у тому числі конфіденційну; звертатися
до суду, який видав виконавчий
документ, із заявою про роз'яснення
рішення, про видачу дубліката
виконавчого документа, про
встановлення чи зміну порядку і
способу виконання,про відстрочку та
розстрочку виконання рішення;
звертатися до органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ, про
роз'яснення змісту документа;
викликати фізичних осіб, посадових
осіб з приводу виконавчих документів,
що знаходяться у виконавчому
провадженні, а в разі неявки боржника
без поважних причин виносити постанову
про його привід через органи
внутрішніх справ; накладати стягнення
у вигляді штрафу на фізичних, юридичних
та посадових осіб у випадках,
передбачених законом; вимагати від
матеріально відповідальних і
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників – фізичних осіб
надання пояснень за фактами
невиконання рішень або законних вимог
державного виконавця чи іншого
порушення вимог законодавства про
виконавче провадження.

За приписами статті 17 Закону примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою такі
виконавчі документи: виконавчі листи,
що видаються судами, ухвали, постанови
судів у цивільних справах .

У відповідності до статті 19 Закону
державний виконавець відкриває
виконавче провадження на підставі
виконавчого документа, зазначеного в
статті 17 цього Закону: за заявою
стягувача або його представника про
примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
"Про виконавче провадження", у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржника
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору i витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Відповідно ч. 5 ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" копії постанови
про відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Закону України "Про
виконавче провадження" постанова про
відкриття виконавчого провадження
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. Боржник
вважається повідомленим про відкриття
виконавчого провадження, якщо йому
надіслано постанову про відкриття
виконавчого провадження за адресою,
зазначеною у виконавчому документі.

Тобто, державний виконавець розпочинає
примусове виконання рішення після
спливу строку на самостійне виконання
рішення за умови повідомлення боржника
про відкриття виконавчого провадження.

В матеріалах виконавчого провадження,
копії яких долучені до матеріалів
справи, відсутні докази направлення
постанови про відкриття виконавчого
провадження рекомендованим листом з
повідомленням про вручення на адреси
сторін, як того вимагає ст. 31 Закону
України "Про виконавче провадження".

Суд критично ставиться до пояснення
представника ВДВС щодо надсилання
постанови про відкриття виконавчого
провадження простою кореспонденцією
виходячи з наступного:

Відповідно до п. 207 Інструкції з
діловодства у Державній виконавчій
службі України, затвердженої Наказом
Державної виконавчої служби України
від 18.04.2012 року № 19/2, не допускається
надсилання або передача документів без
їх реєстрації у службі діловодства.

Згідно з п. 30 вказаної Інструкції,
Індексація документів полягає у
присвоєнні їм умовних позначень -
індексів, які надаються документам під
час їх реєстрації. Реєстраційний
індекс складається з порядкового
номера документа у межах групи
документів, що реєструються, який
доповнюється індексами, що
застосовуються в ДВС України, зокрема
індексами за номенклатурою справ,
структурного підрозділу,
кореспондентів, посадових осіб, які
розглядають або підписують документ,
виконавців, питань діяльності яких
стосується документ, тощо.

Відсутність супровідного листа з
реєстраційним номером свідчить про
відсутність фактичного відправлення
відділом державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції в Харківській області
вказаного листа до боржника та
стягувача.

Згідно п. 3.20. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої Наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5, копії
постанов державного виконавця та інші
документи виконавчого провадження, які
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами за адресами,
зазначеними у виконавчому документі,
або іншими адресами, про які стало
відомо державному виконавцю, або
зазначеними у письмовій заяві сторони
виконавчого провадження. Відповідно до
ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та спосіб, що
передбачені Конституцією України та
Законами України.

Тобто, всупереч положенням ст. ст. 25, 31
Закону України "Про виконавче
провадження" державний виконавець не
надіслав боржнику постанову про
відкриття виконавчого провадження до
початку здійснення виконавчих дій, чим
порушив права останнього, передбачені
ст. 12 Закону України "Про виконавче
провадження", та вимоги закону щодо
порядку здійснення виконавчих дій, а
саме права на самостійне виконання
рішення суду чи надання інших доказів.

Згідно з п. 20 ч. З ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження", державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Державний виконавець, у процесі
здійснення виконавчого провадження,
має право накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку (п.5 ч. З ст. 11
Закону України "Про виконавче
провадження").

Арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення (ч. 1 ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження").

Державним виконавцем не накладався
штраф на боржника за невиконання у
визначений строк рішення суду та не
звертався до правоохоронних органів із
поданням про кримінальне
правопорушення, чим було порушено п. 13.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень та ч. 3 ст. 5 Закону
України «Про виконавче провадження».

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин,
державний виконавець накладає на нього
штраф у подвійному розмірі та
звертається до правоохоронних органів
з поданням повідомлення про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.
Вказані вимоги передбачені ст. ст. 25, 75,
89, 90 Закону України «Про виконавче
провадження».

Згідно Постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 р. N 6 « Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи Державної виконавчої
служби від час виконання судових
рішень у цивільних справах» Відповідно
до частини п’ятої статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов’язковими до виконання на всій
території України. У пункті 9 частини
третьої статті 129 Конституції України
до основних засад судочинства
віднесено обов’язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної
сили, обов’язкові для всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов’язковість
яких надана Верховною Радою України, —
і за її межами.

Державний виконавець зобов’язаний
вживати передбачені Законом про
виконавче провадження заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії (частина
перша статті 11), а особи, які беруть
участь у виконавчому провадженні,
зобов’язані сумлінно користуватися
усіма наданими їм правами з метою
забезпечення своєчасного та в повному
обсязі вчинення виконавчих дій
(частина сьома статті 12).

Відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про
виконавче провадження при визначених
умовах у разі невиконання боржником
рішення самостійно державний
виконавець виносить постанови про
стягнення виконавчого збору, про
накладення штрафу та про стягнення
витрат, пов’язаних із організацією та
проведенням виконавчих дій.

Згідно із статтею 33 Закону про
виконавче провадження кілька
відкритих виконавчих проваджень про
стягнення коштів лише з одного
боржника об’єднуються у зведене
виконавче провадження.

При оскарженні бездіяльності
зазначених осіб у вигляді невжиття
заходів з примусового виконання
судового рішення до уваги може бути
взято ті обставини, що стягувач, який
подав до відповідного органу заяву про
відкриття виконавчого провадження і не
отримав у визначений законом строк (з
урахуванням поштового обігу)
задоволення своїх вимог, вважається
обізнаним про ймовірність порушення
його прав у виконавчому провадженні
незалежно від того, чи отримав він від
державного виконавця певні
процесуальні документи та чи
ознайомлений він із матеріалами
виконавчого провадження.

Судом установлено, що згідно
інформації про зведене виконавче
провадження, наявної на офіційному
сайті Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень № 44352067 в графі
«Дата створення зведеного виконавчого
провадження» є 01.08.2014 року (а.с. 44-45).

Тоді як Заявник звернувся у суд зі
Скаргою - 01 серпня 2014 року. Таким чином,
суд приходить до висновку, що Заявником
не було пропущено строк на звернення у
суд зі скаргою на бездіяльність
Державного виконавця.

Таким чином, внаслідок незаконних дій
органу ДВС було порушено права та
законні інтереси АК «Харківобленерго»,
що призвело до неотримання грошових
коштів за рішенням суду.

З огляду на встановлені обставини та
відповідні норми діючого
законодавства, суд знаходить доводи
скарги щодо бездіяльності державного
виконавця обґрунтованими, оскільки
відомостей про вчинення державним
виконавцем будь-яких дій у виконавчому
провадженні суду не представлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у
разі встановлення обґрунтованості
скарги суд визнає оскаржувані рішення,
дії чи бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

За таких обставин, вимога про визнання
порушеними прав АК «Харківобленерго» у
виконавчому провадженні внаслідок
бездіяльності з боку є обґрунтованою і
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 388 ЦПК України,
та п. 19 Постанови №6 пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07.02.2014 року судові витрати,
пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на відділ державної
виконавчої служби, якщо було
постановлено ухвалу про задоволення
скарги заявника.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 208-210, 383-387ЦПК
України, ст.ст. 19,124 Конституції України,
ст. ст. 1, 7, 8, 11, 19, 25, 31, 49, 50, 57, 59 Закону
України «Про виконавче провадження»,
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. № 512/5суд ,-

у х в а л и в:

Скаргу Акціонерної компанії
«Харківобленерго» в особі начальника
Лозівського районного відділення
енергозбуту АК «Харківобленерго»
ОСОБА_2 «На бездіяльність державного
виконавця в порядку ст. 383 ЦПК України» -
задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області ОСОБА_4 при
відкритті виконавчого провадження при
виконанні рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 24.12.2013 року по справі №
629/5243/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на
користь АК «Харківобленерго» вартості
використаної електричної енергії, не
облікованої внаслідок порушення
правил ПКЕЕН та судових витрат.

Стягнути з відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області, на користь
держави судовий збір в розмірі 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Лозівський міськрайонний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя:
О.І.Горчакова