АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 вересня 2014 року колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду міста Києва в
складі:

головуючого судді
Оніщука М.І.,

суддів
Українець Л.Д., Шебуєвої В А.,

при секретарі Троц
В.О.,

за участю:

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Оболонського
районного суду м. Києва від 7 липня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_3, в якому
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на навчання доньки
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини
усіх видів заробітку (доходу)
відповідача до досягнення нею двадцяти
трьох років або до закінчення навчання,
але не менше 1500 грн. на місяць.

В обґрунтування заявлених вимог
вказувала, що вона з відповідачем
перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від
шлюбу мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка продовжує навчання у
Видавничо-поліграфічному інституті
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» на денному відділенні і
потребує матеріальної допомоги, яку
відповідач не надає.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 07.07.2014 позов задоволено
частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх
видів заробітку (доходу), щомісяця,
починаючи з 14.04.2014 і до досягнення
двадцяти трьох років або припинення
навчання.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким стягнути аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 500 грн. Вважає,
що суд першої інстанції при визначені
розміру аліментів не врахував чи є
потреба у матеріальній допомозі та чи є
у нього можливість надавати
матеріальну допомогу у визначеному
розмірі.

В судовому засіданні представник
відповідача підтримав апеляційну
скаргу з викладених в ній підстав та
просив її задовольнити.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлялись
належним чином, а відтак колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу
за відсутності осіб, які не з'явились
оскільки їх неявка не перешкоджає
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, вивчивши та дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
в межах доводів апеляційної скарги,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК
України, апеляційний суд перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції врахував матеріальне
становище відповідача та інші
обставини, які мають значення для
визначення розміру аліментів та
виходив з того, що дитина потребує
матеріальної допомоги у зв'язку з
навчанням, яку відповідач зобов'язаний
та має можливість надавати.

Вказаний висновок суду є законним та
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, що сторони з 29.11.1986
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
що підтверджується свідоцтвом про шлюб
(а.с. 12).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з
матір'ю і продовжує навчання у
Видавничо-поліграфічному інституті
Національного технічного університету
України «Київський політехнічний
інститут» на денному відділенні та
потребує матеріальної допомоги у
зв'язку з навчанням.

Також судом встановлено, що відповідач
працює приватним підприємцем та має
регулярний дохід, а відтак має
можливість надавати донці матеріальну
допомогу.

Згідно із ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: стан здоров'я та матеріальне
становище дитини; стан здоров'я та
матеріальне становище платника
аліментів; наявність у платника
аліментів інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
інші обставини, що мають істотне
значення.

У відповідності до ст. 198 СК України
батьки зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо
повнолітні дочка, син продовжують
навчання і у зв'язку з цим потребують
матеріальної допомоги, батьки
зобов'язані утримувати їх до
досягнення двадцяти трьох років за
умови, що вони можуть надавати
матеріальну допомогу. Право на
утримання припиняється у разі
припинення навчання. Право на
звернення до суду з позовом про
стягнення аліментів має той з батьків,
з ким проживає дочка, син, а також самі
дочка, син, які продовжують надання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає
розмір аліментів на повнолітніх дочку,
сина у твердій грошовій сумі і (або) у
частці від заробітку (доходу) платника
аліментів з урахуванням обставин,
зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При
визначенні розміру аліментів з одного
з батьків суд бере до уваги можливість
надання утримання другим з батьків,
своїми дружиною, чоловіком та
повнолітніми дочкою, сином.

Таким чином, встановивши вищевказані
фактичні обставини справи, належним
чином дослідивши наявні у справі
докази, в їх сукупності, та
проаналізувавши означені вище норми
закону, які регулюють виниклі
правовідносини сторін, суд першої
інстанції дійшов цілком законних та
обґрунтованих висновків про обов'язок
відповідача утримувати повнолітню
дитину, яка продовжує навчання та про
стягнення аліментів у частці від
заробітку (доходу) відповідача саме в ј
частині.

Визначаючи розмір аліментів судом
дотримано вимог ст.ст. 182, 199, 200 СК
України.

При цьому, колегія суддів вважає за
необхідне наголосити на тому, що менший
розмір аліментів на навчання не зможе в
достатній мірі забезпечити належне
утримання дитини у зв'язку з навчанням.

Підсумовуючи викладене, слід
зазначити, що доводи апеляційної
скарги щодо неправильного
застосування норм матеріального права
є безпідставними, так як не ґрунтуються
на фактичних обставинах справи,
наявних у справі доказах та вимогах
закону. Також не заслуговують на увагу
й твердження апелянта про те, що суд
першої інстанції при визначені розміру
аліментів не врахував чи є потреба у
матеріальній допомозі та чи є у нього
можливість надавати матеріальну
допомогу у визначеному розмірі,
оскільки вказані обставини були
досліджені та враховані судом.

Таким чином доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та на
законність рішення не впливають.

Разом з цим, слід зазначити, що ст. 192 СК
України закріплено, право платника
аліментів або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення здоров'я, тощо
звернення до суду з позовом про
зменшення або збільшення розміру
аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності та постановив законне,
правильне по суті і справедливе
рішення.

При апеляційному розгляді справи
порушень норм матеріального і
процесуального права, які є підставою
для скасування рішення, в справі не
виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
при цьому, не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Отже, з огляду вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відхилення апеляційної скарги та
залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст. ст.
218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м.
Києва від 7 липня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та протягом двадцяти
днів може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді