Справа № 338/941/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1886/2014
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого-судді: Вакарук В.М.

суддів: Горейко М.Д.,
Ясеновенко Л.В.,

секретаря: Гавриляк
Є.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, за апеляційною скаргою
представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на
рішення Богородчанського районного
суду від 21 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішення Богородчанського районного
суду від 21 липня 2014 року відмовлено в
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором в розмірі 27440,70 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ
КБ «ПриватБанк», посилаючись на
незаконність та обґрунтованість
рішення суду, неповне з'ясування
обставин справи, які мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права,
зазначає, що ОСОБА_2, 03.06.2008 року
отримала кредит у розмірі 7000 грн. з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає терміну дії картки, а
договір укладений належним чином, з
додержанням всіх передбачених
законодавством вимог, є правомірним та
дійсним. Сторонами погоджено, що термін
дії договору припиняється в момент
повного виконання зобов'язань
сторонами, а відтак досягнення
домовленості вважається таким, що
настало в момент його підписання. Таким
чином, у відповідності із ст.253, ч.5 ст.261
ЦК України строк позовної давності
банком не пропущено. Вказує, що судом не
вірно трактовано вимоги ЦК України
стосовно початку перебігу строку
позовної давності щодо позовних вимог
про стягнення заборгованості та
неустойки (штрафу та пені), що і
призвело до винесення незаконного
рішення. Разом з тим, не взято до уваги
докази, що надавалися позивачем у
справі та свідчили про наявність в
умовах кредитного договору п.9.12, де
міститься домовленість сторін про те,
що договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна із сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонговується на такий
же термін. З цих обставин, просить
рішення скасувати, ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В засіданні апеляційної інстанції
представник апелянта Рокетська С.В.
вимоги скарги підтримала, відповідачка
в судове засідання не з'явилася з
невідомих суду причин, хоча про день та
час розгляду справи була повідомлена у
встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що 03.06.2008 року між
позивачем та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір, згідно якого позивач надав
останній кредит в сумі 1200 грн., який в
жовтні 2008 року був збільшений до 7000 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом (а.с. 6-9).

Вказана угода являє собою Заяву, яка
була підписана відповідачем,Тарифи
Приватбанку,Умови і правилами надання
банківських послуг, Пам"ятка клієнта
(а.с. 7, 8-11).

Згідно з розрахунком заборгованості,
наданим банком, заборгованість
відповідачки за кредитним договором
від 03.06.2008 року станом на 31.05.2014 року
склала 27 440,70, з яких 6993,99 грн. -
заборгованість за кредитом; 14285,87-грн.
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 4616,04 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до умов кредитного
договору; 250 грн. - штраф (фіксована
частина); 1294,80 грн. - штраф (процентна
складова) /а.с.8-15/.

З матеріалів справи вбачається, що з
позовом про стягнення заборгованості
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся 26 червня
2014 року, в той час як кредитна картка
діяла 12 місяців з часу підписання
договору, тобто до 03.06.2009 року (а.с.18-29).

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, до
вимог про стягнення неустойки (пені,
штрафу) застосовується позовна
давність в один рік.

Згідно ч.1,5 ст.261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права,
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За умовами та правилами надання
банківських послуг кредит ОСОБА_2
виданий на строк дії кредитної картки,
яку вона отримала 03 червня 2008 року.
Після закінчення строку дії картки, на
вимогу клієнта клієнту повинна
видаватися нова карта, якщо від нього
не поступала заява про закриття
картрахунку (п.п.3.1.1.,3.1.2., 3.1.3 Умов) /а.с.27,
28/.

Дія карти ОСОБА_2 закінчилась 03.06.2009
року року і строк її дії позивачем не
продовжений.

Пунктом 9.12 договору передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з дня
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не повідомила іншу
сторону про припинення дії договору, то
він автоматично лонгується на такий же
строк /а.с.26/.

Однак, такі умови не свідчать про те, що
договір не має строку виконання, а
зазначені положення договору не
відповідають вимогам ст. ст 251, 252 ЦК
України.

Колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що п.п. 9.3, 9.4, 9.6,
9.7, 3.1.1., 3.1.2., 3.1.3 Умов та правил надання
банківських послуг свідчать про
встановлення строку дії кредитного
договору та початок перебігу строку, з
якого дія кредитної карти
припиняється, а банк набуває права
вимоги за договором, а також настає
початок строку, з якого у банку виникає
право на звернення до суду з позовом
про стягнення заборгованості

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачка заявила клопотання про
застосування строку позовної давності,
що відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України
є підставою для відмови у позові /а.с.45/.

Крім того, Пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у постанові від 30 березня 2012 року
№ 5 "Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
роз'яснив, що з урахуванням п. 7 ч. 13 ст. 11
Закону України "Про захист прав
споживачів", суди мають виходити з того,
що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув.

Оскільки строк позовної давності на
вимогу про сплату заборгованості за
кредитним договором сплив, а з позовом
до суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся
26.06.2014 року і вимог про поновлення цих
строків не заявляв, то наявні підстави
для застосування строків позовної
давності і відмови у задоволенні
позову саме з цих підстав.

Така правова позиція висловлена в
постанові Верховного Суду України від
19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка в силу ст.
360-7 ЦПК України є обов'язковою для
судів.

За наведених обставин не вбачається
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції з мотивів, наведених у
апеляційній скарзі.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу, в межах поданої
заяви та в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що рішення судом ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстав
для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Публічного акціонерного товариства КБ
«ПриватБанк» відхилити, а рішення
Богородчанського районного суду від 21
липня 2014 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:
В.М. Вакарук

Судді: М.Д. Горейко

Л.В. Ясеновенко