АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №210/9609/13-ц Головуючий в
провадження 22Ц/774/1689/К/14 Костенко
Категорія 30 (І) Доповідач -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Дніпропетровської області в
складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.,

суддів - ГрищенкоН.М.,
ТурікВ.П.

при секретарі- Бевзі М.О.

за участі: представника Публічного
акціонерного товариства

комерційний банк "ПриватБанк" -
Подолінного Романа Георгійовича

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк "ПриватБанк" на
рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 25 червня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" про стягнення
моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

20 грудня 2013 року ОСОБА_5 звернулася до
суду з позовом до ПАТ КБ " Приватбанк"
про стягнення моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовував тим, що ПАТ КБ
«ПриватБанк» до неї були пред'явлені
позовні вимоги про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ № DNH4КР95460431 від 15.11.2006 року. Внаслідок
чого рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від
11.04.2013 року з неї стягнуто на користь
банку заборгованість в розмірі 32581,94
грн. та судовий збір 325,82 грн. Однак,
зазначене рішення скасовано
апеляційним судом Дніпропетровської
області 04.06.2013 року та позивачеві ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено в задоволенні
позовних вимог. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних та кримінальних спраз від
23.10.2013 року рішення апеляційного суду
залишено без змін.

Позивач зазначає, що у зв'язку з
незаконними діями банку їй було
заподіяну моральну шкоду , оскільки
вона фактично кредитні кошти не
отримувала, кредитний договір не
підписл вала і не укладала, промислові
товари не отримувала. Позивач зазнала
тривалих душевних страждань, оскільки
вимушена була у судах різних інстанцій
відстоювати свою права. Внаслідок
неправомірних дій відповідача було
порушено стан її душевного спокою,
звичайний ритм її життя.

На підставі викладеного, позивачка
вважає, що відповідачем заподіяно їй
моральну шкоду, яку вона оцінює в 35 000
грн. і просила стягнути з відповідача.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 25 червня 2014 року
позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивачки у відшкодування моральної
шкоди 1000 грн. та понесені нею витрати на
сплату судового збору в сумі 10 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що позивач не надала
належних та допустимих доказів
спричинення їй моральної шкоди, не
довела вини Банку в спричинені їй
моральної шкоди, не довела наявність
причинного зв'язку із шкодою та діями
Банку.

В запереченнях на апеляційну
скарги позивач ОСОБА_4 просить рішення
суду залишити без змін, апеляційнії
скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог, доводів апеляційної
скарги та заперечень на неї, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на адресу
позивача надійшов лист ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 01.12.2009 року № ,
яким її повідомлено про те, що
внаслідок укладення нею кредитного
договору № DNH4КР95460431 від 15.11.2006 року у
неї виникла заборгованість в розмірі
25829,80 грн. (а.с.8а).

Проте, ОСОБА_4 07.04.2010 року звернулася
до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою, якою
повідомила банк про те, що мала намір у
2006 році придбати в кредит мобільний
телефон, однак коли дізналася про умови
кредитного договору не стала його
оформляти, кошти чи будь -які речі вона
не отримувала ні від банку, ні від
торгівельної організації (а.с.5).

Після чого, на її адресу надійшов
лист ПАТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0.0/2-6682879
від 26.05.2010 року зі змісту останнього
вбачається те, що заява ОСОБА_4
розглянута та за її результатами
встановлено те, що кредитний договір №
DNH4КР95460431 від 15.11.2006 року на її ім'я
дійсно було оформлено невідомою особою
та такі дії визнані банком , як
шахрайські (а.с.7).

Однак, згодом 11.06.2011 року з ПАТ КБ
«ПриватБанк» ОСОБА_4 було повідомлено
про заборгованість по кредитному
договору в сумі 19907,29 грн. та
запропоновано списати частину боргу, а
в іншій частини заплатити
заборгованість (а.с.8).

Рішенням Довгинцівського
районного суду м. Кривого Рогу від
11.04.2013 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в
розмірі 32581,94 грн. та судовий збір 325,82
грн. за кредитним договором № DNH4КР95460431
від 15.11.2006 року.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04.06.2013
року залишеного без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 23.10.2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено в задоволенні
позовних вимог в повному
обсязі(а.с.10-11, 12- 13, 14-15).

Відповідно до висновку служби
безпеки ПАТ КБ "ПриватБанк", а саме від
19.08.2008р та від 23.10.2012р. встановлено факт
кредитного шахрайства при оформленні
кредитного договору № DNH4KP95460431 від
15.11.2006р. на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 16-19).

Частково задовольняючи позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив з
факту заподіяння ПАТ КБ «Приват Банк»
позивачу моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її права. Моральна шкода
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Частиною другою п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 «Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (далі - Постанова)
визначено, що відповідно до загальних
підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Відповідно до ст..ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу від 11.04.2013 року з
ОСОБА_4 стягнуто на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість в розмірі
32581,94 грн. та судовий збір 325,82 грн. за
кредитним договором № DNH4КР95460431 від
15.11.2006 року.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04.06.2013
року залишеного без змін ухвалою
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ від 23.10.2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено в задоволенні
позовних вимог в повному
обсязі(а.с.10-11, 12- 13, 14-15).

Відповідно до висновку служби
безпеки ПАТ КБ "ПриватБанк" від 19.08.2008р
та від 23.10.2012р. відповідач визнав факт
кредитного шахрайства при оформленні
кредитного договору № DNH4KP95460431 від
15.11.2006р. на ім'я ОСОБА_4 (а.с. 16-19).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
спричинення позивачу моральної шкоди
та стягнення на користь ОСОБА_4
моральної шкоди.

Колегія суддів також погоджується із
визначеним судом першої інстанції
розміром відшкодування моральної
шкоди, стягнутої з відповідача на
користь позивача, який визначено ним,
виходячи із засад розумності,
виваженості та справедливості,
відповідно до п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 р. (з подальшими змінами) "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", яким
передбачено, що розмір моральної шкоди
суд визначає в залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи й
доводи представника відповідача щодо
відсутності підстав для відшкодування
ОСОБА_4 моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги, щодо
ненадання позивачем доказів
причинного зв'язку із заподіяною
шкодою та діями Банку спростовуються
вищевикладеними висновками суду.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору та дійшов
обґрунтованого висновку, що позовні
вимоги позивача доведені,
обґрунтовані, а тому, підлягають
задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія
суддів вважає, що рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду
м. Кривого Рогу від 25 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді:/підписи/