Справа № 714/769/14-ц
Провадження № 2/714/283/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2014 р. Герцаївський
районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючий-суддя:
Козловська Л.Д.

секретар:
Конецька Д.Г.

за участю:

позивача:
ОСОБА_1

свідків:
ОСОБА_2, ОСОБА_3

перекладача:
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Герца цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до Герцаївської міської ради
Чернівецької області про визнання
права власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
в порядку спадкування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

15.08.2014 року позивачі звернулися до суду
з вищезазначеним позовом, посилаючись
на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_10 помер їхній батько ОСОБА_8.
22 серпня 1997 року на ім'я останнього, за
період життя, ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_11, був укладений заповіт,
яким передбачено, що все своє майно, де
б воно не було та з чого воно не
складалося, і взагалі все те що їй буде
належати на день смерті і на що за
Законом буде мати право заповідає
ОСОБА_8.

Після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_8 прийняв
спадщину шляхом подачі у встановлений
законом строк заяви про прийняття
спадщини до Герцаївської державної
нотаріальної контори.

Заповідачка постійно проживала та була
зареєстрована в АДРЕСА_1 по день смерті.
За її останнім місцем проживання
залишилось спадкове майно, яке
складається з наступного
домоволодіння: житлового будинку літер
«А» загальною площею 64,20 кв.м., у т.ч.
житловою - 41,30 кв.м., підсобною - 22,90 кв.м.,
та господарських будівель і споруд:
сараю літер «Б» площею 24,70 кв.м. та
погрібу літер «ПГ» площею 17,10 кв.м., що
вбачається з технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) будинок
АДРЕСА_1, вартістю в цінах 2014 року 69 104
(шістдесят дев'ять тисяч сто чотири)
гривні.

ОСОБА_8 за період життя не оформив право
власності на відповідний житловий
будинок як спадкоємець по заповіту.

Після смерті останнього єдиними
спадкоємцями які прийняли спадщину
являються позивачі по справі. Інших
спадкоємці за заповітом, за законом та
таких що мають обов'язкову частку у
спадщині немає.

При зверненні позивачів до
Герцаївської державної нотаріальної
контори з заявами про видачу їм
свідоцтва про право власності на
спадщину на вищезазначене
домоволодіння їм було відмовлено у
зв'язку з відсутністюоригіналів
правовстановлюючих документів на
житловий будинок, а також у зв'язку з
тим, що у вищевказаному заповіті,
прізвище заповідача записано «ОСОБА_9»,
а у її свідоцтві про смерть НОМЕР_1
виданого 14 лютого 2003 року відділом РАЦС
Герцаївського РУЮ Чернівецької
області у графіті «прізвище» записано
«ОСОБА_9», що не може бути
підтвердженням і доказом належності
вищевказаного
заповіту-заповідачу(спадкодавцю)
ОСОБА_9, чому й змушені були звернутися
в суд за захистом їх порушених прав з
вимогою визнати за ними право
приватної власності на вищезазначене
домоволодіння.

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове
засідання не з'явилися хоча належним
чином були повідомлені про місце і час
розгляду справи, однак від них надійшли
до суду письмові заяви про розгляд
справи у їх відсутності та просили суд
задовольнити позовні вимоги з підстав
наведених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
дав показання з підстав наведених у
позовній заяві та просив суд
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач - Герцаївська міська рада в
судове засідання свого представника не
направила, хоча належним чином
повідомлялась про час та місце
розгляду справи, однак до суду надійшла
заяву про розгляд справи у відсутності
їх представника. Також зазначили що
підтримують позовні вимоги та проти їх
задоволення не заперечують.

Свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому
засіданні показали, що вони проживали і
наданий час живуть по сусідству з
домоволодінням АДРЕСА_1. У даному
домоволодінні проживали як подружжя
ОСОБА_12 та ОСОБА_9. Після смерті ОСОБА_12,
ОСОБА_9 проживала там же до самої
смерті. Інших сімей по зазначеній
вулиці з прізвищем «ОСОБА_9», окрім
даної не було. Їхню фамілію вимовляли
як «ОСОБА_9», «ОСОБА_9», «ОСОБА_9», і всі
знали хто вони такі тому що з такою
фамілією вони були єдиними в м.Герца.

Суд, дослідивши матеріали спадкових
справ та інші документи по справі,
дійшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10
помер ОСОБА_8 про що в книзі реєстрації
смертей 20 вересня 2005 року був зроблений
актовий запис №18, відповідно до
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу
України у першу чергу право на
спадкування мають діти спадкодавця, у
тому числі зачаті за життя спадкодавця
та народжені після його смерті, той з
подружжя який його пережив, та батьки.

Згідно матеріалів спадкової справи №136
Герцаївської державної нотаріальної
контори встановлено, що єдиними
спадкоємцями першої черги які прийняли
спадщину після смерті ОСОБА_8 являються
позивачі по справі - його рідні діти:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Мати покійного - ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4,
відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України,
відмовилась від частки у спадщині.
Інших спадкоємців першої черги за
законом або заповітом та які б мали
право на обов'язкову часту у спадщині
немає.

22 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_8, за
період життя, ОСОБА_9, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_11 згідно свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3, був укладений
заповіт, яким передбачено, що все своє
майно, де б воно не було та з чого воно
не складалося, і взагалі все те що їй
буде належати на день смерті і на що за
законом буде мати право заповідає
ОСОБА_8.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України, акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Згідно ч.3 цієї ж статті,
якщо цивільні відносини виникли раніше
і регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Виходячи з вищевказаних норм закону, на
момент відкриття спадщини, яка
відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_9,
відносини спадкування регулювалися
нормами ЦК УРСР від 18.07.1963 року (надалі -
ЦК УРСР), який діяв в період відкриття
спадщини, а тому для регулювання
відповідних відносин підлягають
застосуванню норми цього кодексу.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР, для
придбання спадщини необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв. Прийняття
спадщини визначається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Згідно ст.525 ЦК УРСР часом
відкриття спадщини вважається день
смерті спадкодавця. Ст.549 ЦК УРСР
визначає 2 способи прийняття спадщини:
1)шляхом подачі заяву про прийняття
спадщини до державної нотаріальної
контори за місцем відкриття спадщини,
та 2) шляхом вступу в управління або
володіння спадковим майном. Зазначені
дії повинні були вчинятись протягом
шести місяців з дня відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №23
заведеної 20.02.2003 року на покійну ОСОБА_9,
встановлено, що ОСОБА_8 прийняв
спадщину як спадкоємець по заповіту
шляхом подачі у встановлений ст.549 ЦК
УРСР термін заяви про прийняття
спадщини в Герцаївську державну
нотаріальну контору. Спадкоємців які б
мали право на обов'язкову частку у
спадщині немає.

Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця. Згідно ч.1ст. 17
ЦК УРСР місцем проживання визнається
те місце, де громадянин постійно або
переважно проживає.

Згідно довідки Герцаївської міської
ради № 51 від 07.02.2014 року ОСОБА_9,
постійно проживала та була
зареєстрована в АДРЕСА_1 по день смерті
- ІНФОРМАЦІЯ_11

За останнім місцем проживання покійної
ОСОБА_9 залишилось спадкове майно яке
складається з наступного
домоволодіння: житлового будинку літер
«А» загальною площею 64,20 кв.м., у т.ч.
житловою - 41,30 кв.м., підсобною - 22,90 кв.м.,
та господарських будівель і споруд:
сараю літер «Б» площею 24,70 кв.м. та
погрібу літер «ПГ» площею 17,10 кв.м., що
вбачається з технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) будинок
АДРЕСА_1 Згідно висновку про вартість
майна від 02 квітня 2014 року, ринкова
вартість відповідного домоволодіння
складає 69 104 (шістдесят дев'ять тисяч
сто чотири) гривні.

Відповідне домоволодіння було куплене
чоловіком ОСОБА_9 - покійним ОСОБА_12, та
цей факт підтверджується рішенням
виконкому Герцаївської міської Ради
депутатів трудящих №15/5 від 27.03.1957р.,
відповідно до якого громадянину
ОСОБА_12, проживаючому АДРЕСА_2
продовжено строк виплати затвердженої
суми за придбаний ним будинок по
АДРЕСА_2 на шість місяців, до 1 вересня
1957 року, та з негайною виплатою 20% від
вартості будинку і 100% вартості
технічної документації. Надалі назва
вулиці та номерів будинків була
перейменована на підставі рішення
Герцаївської міської ради депутатів
трудящих №44/13 від 17 липня 1957 року з
«АДРЕСА_2» на « АДРЕСА_2». Згідно довідки
Герцаївської міської ради
Чернівецької області №60 від 12.02.2014
року, вулиця « АДРЕСА_2» перейменована
на вулицю «АДРЕСА_1» на підставі
рішення міської ради від 30.01.1991 року, а
номер будинку змінено з «АДРЕСА_2» на
«АДРЕСА_1», що відповідає останньому
місцю проживанню покійної ОСОБА_9 та її
покійного чоловіка ОСОБА_12

Факт приналежності будинку ОСОБА_12 на
праві особистої власності також
підтверджується страховими
свідоцтвами по обов'язковому окладному
страхуванню Інспекції державного
страхування Глибоцького району
Чернівецької області Головного
управління держаного страхування УРСР:
№141 від 09.03.1963р.; №57 від 15.01.1964 року; №102
від 20.01.1972р.; №102 від 21.01.1973р.; №153 від
20.01.1975р.; №153 від 15.01.1978 року; №153 від
05.03.1979 року. Відповідні страхові
свідоцтва надавалися страхувальнику -
власнику застрахованого майна, а саме
покійному гр. ОСОБА_12, який на підставі
Закону СРСР від 4 квітня 1940 року «Про
обов'язкове окладне страхування»
вносив на рахунок інспекції державного
страхування страхові платежі, що також
підтверджується платіжними
квитанціями №73241 від 12.11.1973 року, №913132
від 09.08.1971 року, №865568 від 11.04.1964 року та
№988214 від 20.05.1963 року, чим застрахував
будівлю яка належала йому на праві
особистої власності на випадок
загибелі або пошкодження від вогню,
удару блискавки, вибуху, попоні,
землетрусу, бур, ураганів,злив, граду,
обвалів і зсувів. Відповідного до
даного закону, страхувальником міг
бути лише власник застрахованого
майна.

У зазначених вище документах прізвище
власника вказано як ОСОБА_12, а у
свідоцтві про смерть його прізвище
записано як ОСОБА_12. ОСОБА_12 та ОСОБА_12
являється однією і тією ж особою, та
відповідний факт знайшов своє
підтвердження у судовому засіданні
виходячи з наступного: у свідоцтві про
народження його сина - ОСОБА_15,
ІНФОРМАЦІЯ_6, серії НОМЕР_4 від 12 червня
2009 року виданого повторно відділом
РАЦС Герцаївського РУЮ, прізвище його
батьків зазначене як ОСОБА_9 та ОСОБА_12;
випискою Герцаївського районного
відділу РАЦС записа акта про шлюб №27
від 19 листопада 1955 року встановлено, що
шлюб був укладений між ОСОБА_12 та
ОСОБА_9, де їхні прізвища значаться як
«ОСОБА_9»; постійним місцем проживання
ОСОБА_12, відповідно до Запису акта про
смерть№9 від 06.08.1986 року Герцаївського
райвідділу РАЦС, являлося АДРЕСА_2, що
збігається з адресою купленого ним
будинку; фактом прийняття після смерті
ОСОБА_12 його дружиною ОСОБА_9 спадщини;
фактом постійного проживання
останньої за тією ж самою адресою що й
її чоловік-ОСОБА_12; рішенням
Герцаївського районного суду №2-о-13/2010
року, в мотивувальній частині якої
згідно показів свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19,
рідного сина - ОСОБА_15 та матеріалів
справи, з яких вбачається, що ОСОБА_12
являється покійним батьком останнього,
в місті їхнє прізвище вимовляли як
ОСОБА_12, ОСОБА_15, різниці не було, і всі
знали хто вони, бо такими прізвищами
вони були єдиними в місті Герца; також
показами свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які
в судовому засіданні показали, що вони
проживали і наданий час живуть по
сусідству з домоволодінням АДРЕСА_1. У
даному домоволодінні проживали як
подружжя ОСОБА_12 та ОСОБА_9, яких дуже
добре знали. Після смерті ОСОБА_12,
ОСОБА_9 проживала там же до самої
смерті. Інших людей та сімей по
зазначеній вулиці з їхнім прізвищем,
окрім останніх не було. Їхню фамілію
вимовляли як «ОСОБА_9», «ОСОБА_9»,
«ОСОБА_9», і всі знали хто вони такі тому
що з такою фамілією вони були єдиними в
м.Герца.

Як вбачається з довідки Герцаївської
міської ради №288 від 23 липня 2014 року,
ОСОБА_12 та ОСОБА_12, останнє місце
проживання якого значиться АДРЕСА_2,
являється однією і тією ж особою та
чоловіком покійної ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_11.

Виходячи з рішення Герцаївської
міської ради депутатів трудящих ся №15/5
від 27.03.1957 року, ОСОБА_12 купив
домоволодіння в 1957 року. На той період
відносини щодо права власності,
купівлі-продажу регулювалися Указом
Президії Верховної Ради СРСР від 26
серпня 1948 року «Про право громадян на
купівлю і будівництво індивідуальних
житлових будинків». Згідно зі статтею 1
Указу від 26 серпня 1948 року кожен
громадян і кожна громадянка мали право
купити або збудувати для себе на праві
особистої власності жилий будинок на
один або два поверхи з числом кімнат
від однієї до п'яти, як у місті так і
поза містом.

Таким чином, з моменту купівлі даного
будинку ОСОБА_12 набув статусу власника
житлового будинку та згідно зі статтею
58 ЦК УРСР 1922 року, який діяв на період
придбання будинку по АДРЕСА_2, він набув
право в межах, установлених законом,
володіння, користування й
розпорядженням цим майном.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та
Постановою від 26 серпня 1948 року
підставою виникнення у громадянина
права власності на жилий будинок був
сам факт купівлі відповідного
домоволодіння з додержанням вимог цих
актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували
виникнення права власності на житловий
будинок із проведенням його
реєстрації.

Відповідно до статті 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів.

Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 ЦК
УРСР 1963 року, який діяв на час володіння
спадкодавцями домоволодінням,
громадяни могли мати у власності
житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК УРСР
визначалось, що в особистій власності
громадян може бути зокрема і жилий
будинок. При цьому глава десята цього
кодексу не пов'язувала наявність
такого права з його обов'язковою
державною реєстрацією. Та навпаки,
ст.128 ЦК УРСР визначався момент
виникнення права власності у набувача
майна за договором з моменту передачі
речі.

Зазначені вище документи свідчать про
належне володіння спадкодавцем майном,
яке було придбано на законних
підставах, не є самочинним
будівництвом та документи були
зареєстровані відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
придбання цього майна.

Статтею 101 ЦК УРСР 1963 року встановлено,
що у подружжя, яке проживає спільно
може бути тільки один житловий будинок
(або його частка), що належить на праві
власності одному з них, або є в їх
спільній власності. Право власності
одного або кількох громадян на частину
будинку з числа зазначених не
позбавляє права інших з цих громадян
мати у власності другу частину
(частини) цього ж будинку.

Згідно ст. 125 Кодекс законів про сім'ю,
опіку, шлюб і акти громадянського стану
УРСР від 30 травня 1926 р. який діяв на
момент придбання домоволодіння в
АДРЕСА_1 та укладення шлюбу між ОСОБА_12
та ОСОБА_9, майно, придбане подружжям
спільною працею в період
зареєстрованого шлюбу вважається
таким, що належить обом із подружжя на
правах спільної власності в рівних
частках (ст.61-65 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та
сім'ю від 20.06.1969 року, який діяв в період
проживання останніх у шлюбі, майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю. Кожен з
подружжя має рівні права володіння,
користування і розпорядження цим
майном.

Оскільки вищезазначений житловий
будинок ОСОБА_12 був куплений в період
проживання у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_9, житловий будинок АДРЕСА_1
належав обом на праві спільної
сумісної власності подружжя.

Після смерті ОСОБА_12, з заявами про
прийняття спадщини у встановлений
6-місячний термін ніхто зі спадкоємців
не звертався, та спадкова справа не
заводилася, що підтверджується
довідкою Державної нотаріальної
контори Чернівецької області №231/01-16
від 27.07.2014 року.

Відповідно до довідки Герцаївської
міської ради №119 від 18 березня 2014 року,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 своєчасно прийняла
спадщину шляхом вступу в управління та
володіння майном після смерті свого
чоловіка ОСОБА_12, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_12, так як на час його смерті
постійно проживала разом із ним та по
день своєї смерті - 18.09.2002 року в будинку
АДРЕСА_1. Вона була єдиною спадкоємицею
яка прийняла спадщину у встановленому
Законом порядку.

Померлий ОСОБА_8, після смерті ОСОБА_9,
прийняв спадщину у встановлений
законом термін, але не звернувся до
нотаріальної контори з приводу
одержання свідоцтва про право
власності на спадщину, та для
оформлення право власності на
вищевказане домоволодіння.

Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України,
у разі спадкування, права та обов'язки
спадкодавця переходять до спадкоємців.
Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.
Згідно вказаних норм, до позивачів по
справі перейшло право їхнього
покійного батька на звернення до
відповідних органів державної влади
для оформлення права приватної
власності та державної реєстрації
вищевказаного спадкового майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно
від часу прийняття спадщини вона
належить спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

13.02.2014 року, позивачі по справі
звернулися до Герцаївської державної
нотаріальної контори з заявами про
видачу нам свідоцтва про право
власності на спадщину на житловий
будинок АДРЕСА_1.

Згідно постанови державного нотаріуса
від 13.02.2014 року, нотаріус відмовив у
видачі свідоцтв про право на спадщину
за законом на вищезазначений житловий
будинок, у зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
житловий будинок, а також у зв'язку з
тим, що у вищевказаному заповіті,
прізвище заповідача записано «ОСОБА_9»,
а у її свідоцтві про смерть серії
НОМЕР_5 виданого 14 лютого 2003 року
відділом РАЦС Герцаївського РУЮ
Чернівецької області у графіті
«прізвище» записано «ОСОБА_9»,
вказуючи, що це не може бути
підтвердженням і доказом належності
вищевказаного
заповіту-заповідачу(спадкодавцю)
ОСОБА_9.

Заочним рішенням Герцаївського
районного суду № 2-о-13 від 2010 року
встановлено, що померла 18.09.2002 року
ОСОБА_9, ОСОБА_9 та ОСОБА_9 була однією і
тією ж особою, що і є підтвердженням і
доказом належності вищевказаного
заповіту-заповідачу(спадкодавцю)
ОСОБА_9. Доказом належності заповіту
заповідачу також підтверджується
рішенням Герцаївського районного суду
№2-9/2012 року та матеріалами відповідної
справи, якими оспарювалося дійсність
заповіту укладеного саме ОСОБА_9.
Враховуючи наведене, факт належності
заповіту заповідачу не підлягає
підтвердженню.

Згідно ст. 392 ЦК України, право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що за позивачам слід визнати
право власності на вищезазначений
житловий будинок з належними до нього
господарськими будівлями і спорудами.
Водночас, суд приймає визнання позову
відповідачем Герцаївською міською
радою, оскільки це не суперечить
законові, а також правам та інтересам
сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

На підставі наведеного, та керуючись
ст.ст. 17, 100-101, 126, 525, 526, 541, 544, 548 ЦК УРСР 1963
року, ст. 125 Кодекс законів про сім'ю,
опіку, шлюб і акти громадянського стану
УРСР від 30 травня 1926 р., ст.22 Кодексу по
шлюб та сім'ю від 20.06.1969 року, ст.ст. , 5, 392,
1216-1223, 1233-1236, 1268-1270, 1273, 1296-1298 ЦК України,
ст.ст. 3, 10, 11, 174, 208-209, 212-215, 294, 124, 258 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
приватної власності на 1/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 з належними до
нього господарськими та побутовими
будівлями та спорудами розташоване по
АДРЕСА_1, що складається з: житлового
будинку літер «А» загальною площею 64,20
кв.м., у т.ч. житловою - 41,30 кв.м.,
підсобною - 22,90 кв.м., та господарських
будівель і споруд: сараю літер «Б»
площею 24,70 кв.м. та погрібу літер «ПГ»
площею 17,10 кв.м., загальною вартістю 69 104
(шістдесят дев'ять тисяч сто чотири)
гривні.

Визнати за ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, право
приватної власності на 1/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 з належними до
нього господарськими та побутовими
будівлями та спорудами розташоване по
АДРЕСА_1, що складається з: житлового
будинку літер «А» загальною площею 64,20
кв.м., у т.ч. житловою - 41,30 кв.м.,
підсобною - 22,90 кв.м., та господарських
будівель і споруд: сараю літер «Б»
площею 24,70 кв.м. та погрібу літер «ПГ»
площею 17,10 кв.м., загальною вартістю 69 104
(шістдесят дев'ять тисяч сто чотири)
гривні.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, право
приватної власності на 1/3 частки
домоволодіння АДРЕСА_1 з належними до
нього господарськими та побутовими
будівлями та спорудами розташоване по
АДРЕСА_1, що складається з: житлового
будинку літер «А» загальною площею 64,20
кв.м., у т.ч. житловою - 41,30 кв.м.,
підсобною - 22,90 кв.м., та господарських
будівель і споруд: сараю літер «Б»
площею 24,70 кв.м. та погрібу літер «ПГ»
площею 17,10 кв.м., загальною вартістю 69 104
(шістдесят дев'ять тисяч сто чотири)
гривні.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Чернівецької області через
Герцаївський районний суд
Чернівецької області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10-ти днів з
дня його проголошення. Особи, які не
брали участь у справі та не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10-ти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: