АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1626/14
суді 1 інстанції: Рядча Т.І.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця 12 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Вейтас І.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Дніпровського районного суду міста
Херсона від 09 квітня 2014 року у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» звернулося до суду з
вказаною позовною заявою посилаючись
на те, що 10.11.2006 року між ним та
відповідачем був укладений кредитний
договір № DNH4KS68800333, відповідно до якого
ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 15535,95
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом. Враховуючи те, що відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, внаслідок
чого станом на 25.10.2013 рік останній має
заборгованість у розмірі 72267,16 грн., яка
складається з: заборгованості за
кредитом - 12312,86 грн.; заборгованості по
процентам за користування кредитом -
25204,04 грн.; пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання за договором -
30832,78 грн.; штраф (фіксована частина) -500
грн.; штраф (процентна складова) - 3417,48
грн., просив:

1) стягнути з відповідача на користь
ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у
розмірі 72267,16 грн. за кредитним
договором № DNH4KS68800333 від 10.11.2006 року;

2) стягнути з відповідача на користь ПАТ
КБ «ПриватБанк» судові витрати у
розмірі 722,67 грн. судовий збір.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Херсона від 09 квітня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПриватБанк» посилаючись на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили. В
судовому засіданні ОСОБА_3 доводи
скарги не визнав, рішення суду просив
залишити без змін. Пояснив, що кредитні
кошти, які банк перерахував на рахунок
ПП «ПВВ-ЮГ» для придбання вікон, на
прохання позичальника були повернуті
суб'єктом підприємницької діяльності
банку, оскільки із-за несвоєчасного
перерахування потреба в них відпала.
На підтвердження зазначеного, керівник
філіалу банку видав йому довідку про
погашення кредиту, оригінал якого
відповідач надавав суду. Крім, того,
зазначив, що банк без його дозволу
здійснював списання коштів з його
інших рахунків - карток, наданий
розрахунок заборгованості не
відповідає дійсності.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
зазначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що відповідач підтвердив
довідкою факт відсутності
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно, до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 ЦК України).

Так судом встановлено і з матеріалів
справи вбачається, що між позивачем та
відповідачем був укладений кредитний
договір № DNH4KS68800333 від 10.11.2006 року, який
складається з заяви та анкети
позичальника та Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам. (
а.с. 4,5,7-10).

За умовами договору, які викладені в
заяві, кредит надається у сумі 15535,96 грн.
на строк 24 місяця по 10.11.2008 року зі
сплатою відсотків за його користування
у розмірі 2,09 % у місяць на суму залишку
заборгованості по кредиту в обмін на
зобов'язання позичальника по
поверненню кредиту, сплати процентів, в
обумовлених у Заяві та Умовах строки, а
також сплаті комісії, яка зазначена в
Умовах. Погашення заборгованості
здійснюється щомісячним платежем у
сумі 832 грн.52 коп., яка складається із
заборгованості за кредитом ,
відсотками, комісією, а також іншими
витратами згідно Умов, у період з « 21»
по « 28» число кожного місяця (а.с.4).

Відповідно до п.2.1. Умов, строк, термін
повернення, розмір кредиту, цілі,
відсотки, винагороди, розмір
щомісячного платежу та період уплати
платежів визначені в заяві
позичальника (а.с.7).

Крім того, як зазначено в Заяві, згідно
п.4.2. Умов, при порушенні позичальником
зобов'язань по погашенню кредиту,
позичальник сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 6,00% на
місяць, розрахованих від суми залишку
непогашеної заборгованості за
кредитом (а.с.4).

Разом з тим, п.4.2. Умов визначає
нарахування відсотків у подвійному
розміру зазначеному у Тарифах та
Заяві. Розраховані відповідно до п.4.2.
Умов відсотки сплачуються
позичальником окремо понад зазначену
в Заяві суму щомісячного платежу по
кредиту, разом з несплаченим залишком
попереднього щомісячного платежу (а.с.9
о.с.). Тарифи банком не надавалися.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснює особам, які
беруть участь у справі їх права та
обов'язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень .

Враховуючи принцип змагальності
сторін та свободи в надані ними суду
своїх доказів і в доведеності перед
судом їх переконливості, колегія
суддів роз'яснювала сторонам про
надання належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх вимог
та заперечень.

Разом з тим, наданий банком розрахунок
заборгованості (а.с.3), виписка по
рахунку (а.с.60-67) не узгоджуються між
собою в сплачених сумах. Так, з виписки
по рахунку вбачається що 25.04.2007року
позичальником була сплачена сума 4 000
грн. (а.с.60). Разом з тим, розрахунок
заборгованості не містить розподіл
цієї суми по видам платежів за вказаний
період (а.с.4) Розрахунок заборгованості
не узгоджується з умовами Заяви, щодо
суми щомісячного платежу 832 грн. 52 коп.
та сальдо заборгованості з-за несплати
цієї суми, а також розміру відсотків по
сумам прострочених платежів, оскільки
його розмір в Заяві та п.4.2. Умов є
різним.

Як пояснив в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції представник
апелянта, штрафи нараховані за
порушення строку сплати за кредитними
зобов'язаннями, а пеня нарахована за
несвоєчасну сплату за кредитними
зобов'язаннями.

На думку судової колегії це є тотожними
поняттями і виключає застосування
подвійної відповідальності при
наявності одного порушення.

Не погоджується колегія суддів і з
твердженнями представника апелянта, що
банком правомірно нарахована
процентна складова штрафу як на суму
тіла кредиту і відсотків, так і на суму
нарахованої пені.

Нарахування банком пені без
урахування обмежень встановлених п. 5.3
Умов представником апелянта в суді
апеляційної інстанції також не
доведено.

Заперечення відповідача щодо
відсутності кредитної заборгованості
підтверджені оригіналом довідки
банку за №06/07.4-92/1424 від 20.12.2006року (а.с.118
), копією виписку по рахунку (а.с.102),
оригіналом виписки по рахунку (а.с.119,122)
та представником банку не спростовані.

Так заперечення відповідача, що банк
безпідставно здійснював списання
коштів з його карток в 2007 році та він
вимушений був доводити
безпідставність списання і повернення
коштів банком, підтверджується
оригіналом виписки по рахунку (а.с.122 )
Також відповідач пояснив, що
поверненням коштів в сумі 2000 грн., які
банк безпідставно списав з його
карткового рахунку в 2011 році, займатися
не став, а закрив всі рахунки у банку.

Враховуючи, що достатність та взаємний
зв'язок наданих банком доказів у їх
сукупності унеможливлюють визначення
наявності заборгованості, інші належні
та допустимі докази банком не надані, а
надані відповідачем та не спростовані
позивачем докази про повернення
кредитних коштів, свідчать про
відсутність заборгованості за
кредитним договором, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволені позову.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги про те, що судом
помилково прийнято до уваги
відсутність заборгованості за
наявності дій позичальника по його
частковій сплаті, колегія суддів до
уваги не приймає, як такі що не
відповідають встановленим обставинам
справи.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення ухвалено судом
з додержанням норм матеріального та
процесуального права і підстави для
його скасування та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.303, ч.1 п.1 ст.307, ст.ст.308,315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
міста Херсона від 09 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: