У Х В А Л А

18 серпня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Іваненко Ю.Г.,
Наумчука М.І.,

Парінової І.К., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - комунальне підприємство
Київської обласної ради «Макарівське
бюро технічної інвентаризації», про
визнання житлового будинку об'єктом
права спільної сумісної власності,
визнання права власності на Ѕ частку
будинку,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_4, у якому просив визнати житловий
будинок по АДРЕСА_1 об'єктом права
спільної сумісної власності; визнати
за ним право власності на Ѕ
частку зазначеного будинку. В
обґрунтування вимог зазначив, що 24
квітня 1999 року між ним та ОСОБА_4
зареєстровано шлюб, вони проживають
разом, мають від шлюбу двох дітей та
ведуть спільне господарство, проте між
ними виник спір щодо житлового будинку
по АДРЕСА_1. Відповідач одержала
спірний житловий будинок у дар від
свого батька на підставі договору
дарування від 19 липня 2006 року, проте він
своїми зусиллями, вклавши свою працю та
кошти одержані від продажу земельних
ділянок, кошти своїх батьків,
відбудував та реконструював будинок,
привів його у придатний для проживання
стан. Оскільки, вартість будинку
істотно збільшилась, що є наслідком
виникнення права спільної власності,
просив позов задовольнити.

Рішенням Макарівського районного суду
Київської області від 30
грудня 2013 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 31 березня 2014 року рішення
Макарівського районного суду
Київської області від 30 грудня
2013 року скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено з інших підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_6 про перегляд зазначеної ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ст. 60 СК України та ст. 331 ЦК
України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції вказаних норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на постанову судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 20 червня 2012 року про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 11 січня 2012 року
в справі про визнання права спільної
сумісної власності.

У п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» зазначено, що судовими
рішенням на які заявник посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України, Вищого господарського суду
України; судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені, як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V. Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

Оскільки зазначена вище постанова
Верховного Суду України постановлена в
порядку ст. ст. 355, 360-3, 360-5 ЦПК України та
не є судовим рішенням, ухваленим як
судом касаційної інстанції, тому на
вказану постанову не може
здійснюватися посилання як на
підтвердження підстави, передбаченої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Також, як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції вказаних норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник додав ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 січня 2012 року в
справі № 6-42165св13 за позовом про
визнання майна спільною сумісною
власністю.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353 - 360 ЦПК України» неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Із змісту заяви та долученої до заяви
копії судового рішення, на яке
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, не вбачається неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права судом касаційної
інстанції, зокрема, судові рішення
ухвалені у справах, в яких предмет і
підстави позову не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

Оскільки неоднакове застування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах відсутнє, у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа - комунальне
підприємство Київської обласної ради
«Макарівське бюро технічної
інвентаризації», про визнання
житлового будинку об'єктом права
спільної сумісної власності, визнання
права власності на Ѕ частку будинку, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 28 квітня 2014 року до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.А.
Горелкіна

Судді:
Ю.Г. Іваненко

М.І.
Наумчук

І.К. Парінова

І.М. Фаловська