У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого: Олійник А.С.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
Державного підприємства «Одеська
залізниця», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 9 квітня 2013
року та рішення апеляційного суду
Черкаської області від 26 липня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, який згодом уточнив, і
остаточно просив стягнути з Державного
підприємства «Одеська залізниця»,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відшкодування
майнової шкоди 2 821,71 грн та 10 000 грн - у
відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 23
березня 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
працівники локомотивної бригади
приміського електропоїзду, який
знаходився на стоянці 9-ї залізничної
колії ст. Цвіткове Одеської залізниці,
із застосуванням сили виштовхали його
з вагону на залізничний насип.
Унаслідок падіння він отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості.
Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 12 жовтня 2011
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5
звільнено від кримінальної
відповідальності за вчинення злочину,
передбаченого ст. 128 КК України, на
підставі Закону України «Про
амністію». ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є
працівниками Державного підприємства
«Одеська залізниця» і завдали йому
шкоду під час виконання ними трудових
обов'язків.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Рішенням Смілянського міськрайонного
суду Черкаської області від 9
квітня 2013 року позов задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди
по 39,68 грн з кожного.

У іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської
області від 26 липня 2013 року рішення
Смілянського міськрайонного суду
Черкаської області від 9 квітня 2013 року
в частині відмови у задоволенні позову
про відшкодування моральної шкоди
скасовано та ухвалено в цій частині
нове рішення про часткове задоволення
позову.

Стягнуто у солідарному порядку з
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 3 000
грн у відшкодування моральної шкоди.

У іншій частині рішення залишено без
змін.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 9 квітня 2013 року та рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 26 липня 2013 року і ухвалити нове
рішення про задоволення позову,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов у частині
вирішення позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із доведеності заподіяння
такої у сумі 79,36 грн.; відмовляючи у
задоволенні позову до Державного
підприємства «Одеська залізниця», суди
виходили із недоведеності заподіяння
позивачеві моральної шкоди
працівниками підприємства під час
виконання ними своїх трудових
обов'язків.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди та ухвалюючи в цій частині нове
рішення про часткове задоволення
позовних вимог, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що саме
внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 позивачеві спричиненні тілесні
ушкодження середньої тяжкості, тому,
виходячи із засад розумності та
справедливості, з останніх підлягає
стягненню у солідарному порядку
моральна шкода у сумі 3 000 грн.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судом, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що 23 березня 2009
року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 о 22 год30 хв,
перебуваючи у приміському
електропоїзді № 6344, який знаходився на
стоянці 9-ої залізничної колії ст.
Цвіткове Одеської залізниці, із
застосуванням сили виштовхали ОСОБА_3 з
вагону на залізничний насип. Унаслідок
падіння останній отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості.

Постановою Городищенського районного
суду Черкаської області від 12 жовтня
2011 року ОСОБА_4 і ОСОБА_5 звільнено від
кримінальної відповідальності за
вчинення злочину, передбаченого ст. 128
КК України, на підставі п. «в» ст. 1
Закону України «Про амністію».

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року № 6 "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди", розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов у частині
вирішення позовних вимог про
відшкодування майнової шкоди, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
дослідивши докази у справі, дав їм
належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин і вимог ст. ст. 10,
60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого
висновку про наявність правових
підстав для відшкодування ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 майнової шкоди у сумі 79,36 грн,
яка підтверджена належними та
допустимими доказами; відмовляючи у
задоволенні позову до Державного
підприємства «Одеська залізниця» про
відшкодування моральної шкоди, суди,
встановивши, що моральна шкода
завдана ОСОБА_3 не під час виконання
ОСОБА_4 і ОСОБА_5 своїх трудових
обов'язків, дійшли правильного
висновку про відсутність правових
підстав для покладення на Державне
підприємство «Одеська залізниця»
відповідальності за шкоду з визначених
ст. 1172 ЦК України підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині вирішення позовних
вимог про відшкодування моральної
шкоди, суд апеляційної інстанції,
встановивши що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначених осіб, дослідивши
докази у справі, дам їм належну оцінку
і, з урахуванням встановлених обставин
і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для відшкодування у
солідарному порядку ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 завданої моральної шкоди у сумі
3000 грн.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору, оскільки висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості,
проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної оцінки
наданих сторонами доказів повно
встановлено фактичні обставини справи
та вірно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Смілянського
міськрайонного суду Черкаської
області від 9 квітня 2013 року та рішення
апеляційного суду Черкаської
області від 26 липня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді
В.І.Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

В.О.Савченко