Волноваський районний суд Донецької
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 року
м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді
Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання
Денисенко Н.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Волноваського
районного суду Донецької області
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до дочірнього підприємства
«Ілліч-Агро-Донбасс» відкритого
акціонерного товариства «ММК ім.
Ілліча», третя особа ОСОБА_2, про
розірвання договору оренди земельної
ділянки та повернення земельної
ділянки,

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до дочірнього
підприємства «Ілліч-Агро-Донбасс»
відкритого акціонерного товариства
«ММК ім. Ілліча», третя особа ОСОБА_2 про
розірвання договору оренди земельної
ділянки та повернення земельної
ділянки.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначив, що 08.11.2013 року між ним та
ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу земельних ділянок
площею 4,61 га та площею 1,2600 га, які
розташовані на території
Новоолексіївскьої ради Волноваського
району Донецької області та призначені
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва. В
пункті 10 Договору продавець
підтвердив, що вказані земельні
ділянки в оренду не здані. Розпочавши
на початку 2014 року земельні роботи на
земельних ділянках позивач дізнався,
що вони знаходяться в оренді у
відповідача, до якого він звернувся з
вимогою розірвати договір оренди,
однак йому було відмовлено. У зв'язку з
тим, що ОСОБА_2 будучи попереднім
власником земельних ділянок, не
переєстрував договір оренди, він не
може бути орендодавцем, тому позивач,
як власник не бажаючи здавати дані
земельні ділянки в оренду просив
розірвати договір оренди земельної
ділянки від 01.01.2010 року №79, укладений
між дочірнім підприємством
«Ілліч-Агро-Донбасс» відкритого
акціонерного товариства «ММК ім.
Ілліча» та ОСОБА_3 та зобов'язати
відповідача повернути йому земельну
ділянку площею 4,61 га та 1,2600 га.

У судовому засіданні позивач на
заявлених позовних вимогах наполягав,
надав відповідні пояснення.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, надав заяву про
розгляд справи без його присутності,
позовні вимоги не визнав та просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог. В свої запереченнях посилався на
те, що між ним та ОСОБА_3 укладено
договір оренди землі, який в
установленому законом порядку та 27.12.2010
року зроблено відповідний запис.
Згідно умов договору орендодавець
передала орендареві земельну ділянку
площею 5,87 га строком на 12 років. Пунктом
8.4 Договору визначено, що при переході
права власності на землю від
орендодавця до іншої особи, договір
оренди зберігає свою силу для нового
власника, у зв'язку з чим після переходу
права власності від ОСОБА_2 до позивача
Договір зберіг свою силу, а тому
підстави для його розірвання відсутні.
Зокрема відповідач сумлінно виконує
умови Договору та своєчасно в повному
обсязі сплачує орендну плату.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
також не з'явився, про причини неявки
суду не повідомив, про день та час
проведення судового засідання
повідомлявся згідно статті 74 ЦПК
України через оголошення у пресі.

Суд вислухавши пояснення позивача,
дослідивши, проаналізувавши всі
зібрані по справі докази у їх
сукупності, прийшов до висновку, що в
задоволенні позову необхідно
відмовити, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до положень статті 10
Цивільного процесуального кодексу
України (далі-ЦПК України), цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України
встановлено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Судом встановлено такі факти і
відповідні їм правовідносини.

Відповідно частини 4 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, здійснюється за
договором оренди між власником
земельної ділянки і орендарем.
Підставою для укладення договору
оренди може бути цивільно-правовий
договір про відчуження права оренди.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно статті 526 цього Кодексу
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 1 Закону України «Про
оренду землі» (далі Закон) визначено, що
Оренда землі - це засноване на
договорі строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності

У відповідності до вимог статтей
18, 20 Закону ( в редакції, що діяла на
момент укладення Договору) договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації. Укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації. Державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться у порядку, встановленому
законом.

01жовтня 2010 року між ОСОБА_3 та дочірнім
підприємством «Ілліч-Агро-Донбасс»
відкритого акціонерного товариства
«ММК ім. Ілліча» укладено Договір
оренди землі №79, з якого вбачається що
орендодавець передає орендарю в оренду
земельну ділянку площею 5,87 га, яка
належить їй на праві приватної
власності на підставі Державного акту
на право власності на земельну ділянку
ДН 173521 1 серпня 2005 року та розташована
на території Новоолексіївської ради
Волноваського району Донецької
області (а.с.4).

Договір зареєстровано у ВРВДРФ ДП
«Центр державного земельного кадастру
при Державному комітеті України по
земельним ресурсам» про що у книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди вчинено запис №
96 від 27 грудня 2010 року (а.с.5
зворотній бік)

Статтею 32 Закону передбачено, що
перехід права власності на орендовану
земельну ділянку до іншої особи, а
також реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставами для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Згідно пункту 8.1 Договору орендодавець,
якою в даному випадку була ОСОБА_3,
передала орендареві - відповідачу
земельну ділянку площею 5,87 га строком
на 12 років, тобто до 01 січня 2022 року
(а.с.5).

Пунктом 8.4 Договору визначено, що при
переході права власності на землю від
орендодавця до іншої особи, договір
оренди зберігає свою силу для нового
власника (а.с.5)

Як вбачається зі свідоцтв про право на
спадщину за заповітом від 08 жовтня 2013
року спадкоємцем майна у вигляді
земельних ділянок площею 4,6100 га та
площею 1,2600 га, які розташовані на
території Новоолексіївської ради
Волноваського району Донецької
області та призначені для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які належали померлій
ОСОБА_3 є її син ОСОБА_2 (а.с.6).

08 листопада 2013 року між позивачем
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір
купівлі-продажу зазначених земельних
ділянок площею 4,61 га та площею 1,2600 га.
(а.с.8), який зареєстровано в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності (а.с.10,11).

Враховуючи викладене, після переходу
права власності від ОСОБА_2 до позивача
Договір зберіг свою силу, а тому дана
обставина не може бути підставою для
його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК
України договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

Частиною першою статті 32 Закону
передбачено, що на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону, які як встановлено судом
в даному випадку відповідачем
виконуються, та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

Твердження позивача ОСОБА_1 про те, що
відповідачем грубо порушено пункт 5.3
Договору оренди та не сплачено орендну
плату за 2012 та 2013 роки, що є підставою
для дострокового розірвання договору,
спростовуються довідкою про
нараховану та виплачену орендну
плату(а.с.27), відомостями на виплату
грошей (а.с.29,3033,34,36), заявами ОСОБА_3 (а.с.
28,32,35).

З урахуванням вищенаведеного суд
вважає, що обставини, зазначені
позивачем не можуть бути підставою для
розірвання зазначеного Договору
оренди землі а тому в задоволенні
позову необхідно відмовити у зв'язку з
його необґрунтованістю.

На підставі викладеного, статей 526, 629, 651
ЦК України, 124 ЗК України, 1, 2, 6, 9, 18, 20, 32
Закону України «Про оренд землі» та
керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212, 213-215,218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
дочірнього підприємства
«Ілліч-Агро-Донбасс» відкритого
акціонерного товариства «ММК ім.
Ілліча», третя особа ОСОБА_2, про
розірвання договору оренди земельної
ділянки та повернення земельної
ділянки, та стягнення судових витрат -
відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України, набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Донецької області через
Волноваський районний суд Донецької
області шляхом подання в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10-денного строку з дня
отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 11
серпня 2014 року

Суддя: В.І.Аксьоненко

11.08.2014