Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.08.2014 року
м. Бар

Барський районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого, судді Хитрука
В.М.

при секретарі Грабчак І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бар Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання нікчемного
правочину купівлі-продажу нерухомого
майна дійсним, визнання права
власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду позивач
вказав, що 20.03.2014 року купив у
відповідача земельну ділянку площею
0,1000 га та земельну ділянку площею 0,0333
га, які розташований по АДРЕСА_1. Одразу
після укладення договору відбулась
передача грошей продавцю та відповідно
позивачу було передано
правовстановлюючі документи на
земельні ділянки, якими він
користується. Відповідач зобов'язався
посвідчити даний договір в
нотаріальній конторі на протязі місяця
з моменту передачі грошей, що
підтверджується розпискою. Після
укладення договору позивач
неодноразово звертався до відповідача
про належне оформлення придбаного
майна, але останній ухиляється від
взятого на себе зобов'язання. Як
наслідок позивач не може провести
державну реєстрацію нерухомого майна
та стати його власником. А тому
звернувся до суду з позовом та просить
ухвалити рішення, яким визнати
нікчемний правочин купівлі-продажу
житлового будинку, укладений між ним та
відповідачем дійсним, визнати за ним
право приватної власності на земельні
ділянки, які розташовані по АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не
з'явився, надав суду письмову заяву, в
якій зазначив, що свої позовні вимоги
підтримує повністю та наполягає на їх
задоволенні, просить справу розглянути
без його участі.

Відповідач по справі ОСОБА_2 позов
визнав повністю, не заперечує проти
його задоволення, просить справу
розглядати без його участі, про що
надав до суду письмову заяву.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалося,
оскільки сторони не з'явилися у судове
засідання.

Суд, дослідивши та оцінивши
матеріали справи, прийнявши визнання
позову відповідачами, оскільки це не
буде суперечити закону і не
порушуватиме прав сторін та свобод чи
інтересів інших осіб, вважає, що позов
доведений та обґрунтований і його
необхідно задовольнити в повному
обсязі. До такого висновку суд дійшов з
наступного.

20.03.2014 року ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2
земельні ділянки, які розташовані по
АДРЕСА_1 за 60 000 гривень. Дане
підтверджується особистою розпискою
відповідача.

Належність ОСОБА_2 земельної ділянки
площею 0,1000 га (кадастровий номер
:01:161:0058) з цільовим призначенням
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд та її вартість в сумі
63 390 гривень, підтверджується державним
актом на право власності на земельну
ділянку серія ЯИ № 553249 від 05.08.2010року
та витягом відділу Держземагенства у
Барському районі № 03-24/1859 від 06.08.2014
року.

Належність відповідачу земельної
ділянки площею 0,0333 га (кадастровий
номер :01:161:0059) з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства та її
вартість в сумі 529 гривень,
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серія ЯИ № 553250 від 05.08.2010року та
витягом відділу Держземагенства у
Барському районі № 03-24/1860 від 06.08.2014
року.

Після укладення угоди та передачі
грошей відповідач передав позивачу
правовстановлюючі документи на
земельні ділянки і позивач почав
користуватись вказаним майном.

Сторонами у справі вказані
обставини не заперечуються і вони
підтверджуються належними та
допустимими доказами, що є у матеріалах
справи. Крім того, відповідач визнав
позов і таке визнання не суперечить
вимогам закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі - продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другої сторони (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Однак, ОСОБА_2 не виконав умов договору,
оскільки, отримавши гроші він
ухиляється від оформлення договору
купівлі - продажу в нотаріальній
конторі. За таких обставин юридично
оформити договір купівлі - продажу
позивач не має можливості. Як наслідок,
він позбавлений можливості вільно
володіти, розпоряджатися та
користуватися придбаним майном.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку або іншого нерухомого майна
укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

Враховуючи те, що придбані позивачем
об'єкти є нерухомим майном, до нього
застосовуються положення ст. 657 ЦК
України щодо форми договору купівлі -
продажу, тобто при укладанні даного
договору не може бути застосована
проста письмова форма, а обов'язкове
нотаріальне посвідчення.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу. Продавець повинен
одночасно з товаром передати покупцеві
його приналежності та документи
(технічний паспорт, сертифікат якості
тощо), що стосуються товару та
підлягають переданню разом із товаром
відповідно до договору або актів
цивільного законодавства.

Правова норма, а саме частина 3 статті 640
ЦК України, на час розгляду справи та на
час звернення позивача до суду була
змінена і положення щодо моменту
укладення договору який підлягає
нотаріальному посвідченню і державній
реєстрації - з моменту державної
реєстрації, втратило силу з 1 січня 2012
року, згідно із Законом від 11 лютого 2010
року №1878- VІ, а в силу змін внесених
Законом від 9 грудня 2011 року - з 1 січня
2013 року.

Після внесених змін до частини 3 статті
640 ЦК України її положенням
встановлено, що договір, що підлягає
нотаріальному посвідченню, є
укладеним з дня такого посвідчення, а
тому позов про визнання дійсним
договору купівлі-продажу за правилами
частини 2 статті 220 ЦК України не
суперечить цій нормі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. Відповідно до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст.220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимог закону
про нотаріальне посвідчення договору,
такий договір є нікчемним. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов
договору, що підтверджується
письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору,
але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
разі наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

В силу ст.215 ч.2 ЦПК України у разі, якщо
недійсність правочину встановлена
законом, такий правочин є нікчемним,
однак нікчемний правочин може бути
визнаний судом дійсним.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму
Верховного Суду України 06.11.2009 № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» у зв'язку з недодержанням
вимог закону про нотаріальне
посвідчення правочину договір може
бути визнано дійсним лише з підстав,
встановлених статтями 218 та 220 ЦК
України.

Відповідно до ч.2 ст. 218 ЦК України якщо
правочин, для якого законом
встановлена його недійсність у разі
недодержання вимоги щодо письмової
форми, укладений усно і одна із сторін
вчинила дію, а друга сторона
підтвердила її вчинення, зокрема
шляхом прийняття виконання, такий
правочин у разі спору може бути
визнаний судом дійсним.

Судом встановлено, що
волевиявлення учасників правочину
було вільним і відповідало їх
внутрішній волі. Правочин був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
як вимагає ст.203 п.3 ЦК України.
Відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним. Позивачем виконано всі,
передбачені законом, умови договору.

За таких обставин суд, керуючись
ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ст. 655, 657, 662, 629,
392, 203, 204, 215, 218,220, 331 ЦК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України 06.11.2009 № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати нікчемний договір,
укладений 20.03.2014 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 щодо купівлі-продажу земельних
ділянок, які розташовані по АДРЕСА_1,
дійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної
власності на нерухоме майно
розташоване по АДРЕСА_1, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,1000 га
(кадастровий номер :01:161:0058) з
цільовим призначенням для будівництва
та обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд;

- земельну ділянку площею 0,0333 га
(кадастровий номер :01:161:0059) з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а неприсутніми особами в
той же строк з дня отримання копії
рішення, шляхом подачі апеляційної
скарги до Апеляційного суду Вінницької
області через Барський районний суд
Вінницької області.

Суддя: