Номер провадження: 22-ц/785/4441/14
Номер справи місцевого суду: 501/2006/13-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді
Комлевої О.С.

суддів
Косогор Г.О., Ісаєвої Н.В.

при
секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_2, а також
ОСОБА_3, представника ОСОБА_4 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 21 лютого 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_2, виконавчого комітету
Іллічівської міської ради Одеської
області, треті особи КП Іллічівське
бюро технічної інвентаризації,
Іллічівське міське управління юстиції
про визнання недійсним реєстраційного
посвідчення, визнання незаконним
рішення виконавчого комітету, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житлові будинки, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, витребування
майна,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, який неодноразово був
уточнений та остаточно поданий до
ОСОБА_5, ОСОБА_2, виконавчого комітету
Іллічівської міської ради Одеської
області, треті особи КП Іллічівське
бюро технічної інвентаризації,
Іллічівське міське управління юстиції
про визнання недійсним реєстраційного
посвідчення, визнання незаконним
рішення виконавчого комітету, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житлові будинки, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, витребування
майна, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є
спадкоємицею ОСОБА_6, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідачем ОСОБА_5 було оформлене
право власності на спірні будівлі на
підставі рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від
22.10.2009 р., яке скасовано рішенням
апеляційного суду Одеської області від
15.01.2013 р.

11.03.2013 р. ОСОБА_5 продав спірні будинки
та споруди ОСОБА_2

Також позивачка зазначила, що спірні
будівлі належали ОСОБА_6 на підставі
свідоцтва про право власності від
25.10.1996 р., свідоцтва про право власності
на спадщину за законом від 25.10.1996 р., а
самочинні споруди були збудовані за
життя ОСОБА_6 на земельній ділянці,
наданій їй у приватну власність за
рішенням виконкому Малодолинської
сільської ради № 22 від 16.02.1998 р., за
кошти, належні ОСОБА_6, в зв'язку з чим
просила суд визнати недійсним
реєстраційне посвідчення від 09.11.2009
року, видане КП Бюро технічної
інвентаризації», визнати незаконним
рішення виконавчого комітету
Іллічівської міської ради №737 від
29.11.2012 року, визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
житлові будинки, видане комітетом
Іллічівської міської ради 11.12.2012 року
за №36698, визнати недійсним договір
купівлі-продажу від 11.03.2013 року,
укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також
визнати право власності в порядку
спадкування за законом за ОСОБА_4 на
житлові будинки, господарські будівлі
та споруди.

05.02.2014 року від Виконавчого комітету
Іллічівської міської ради надійшло
клопотання з проханням закрити
провадження у справі в частині
позовних вимог щодо визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради від 29.11.2012 року №737.

В судовому засіданні представники
позивачки позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги не
визнав.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник
позовні вимоги не визнали.

Представники виконкому Іллічівської
міської ради, КП «Бюро технічної
інвентаризації» м. Іллічівська,
Іллічівського міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явилися, про слухання справи були
повідомлені належним чином.

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 лютого 2014 року у
задоволені клопотання Виконавчого
комітету Іллічівської міської ради про
закриття провадження у справі в
частині позовних вимог щодо визнання
незаконним та скасування рішення
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради від 29.11.2012 року №737
відмовлено.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 лютого 2014 року
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2,
виконавчого комітету Іллічівської
міської ради Одеської області, треті
особи КП Іллічівське бюро технічної
інвентаризації, Іллічівське міське
управління юстиції про визнання
недійсним реєстраційного посвідчення,
визнання незаконним рішення
виконавчого комітету, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житлові будинки, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, витребування
майна задоволений частково.

Визнано недійсним реєстраційне
посвідчення від 09.11.2009 р., видане КП
«Бюро технічної інвентаризації» м.
Іллічівська за реєстровим номером 429
реєстрової книги №М6 сторінка №284.

Визнано незаконним та скасоване
рішення виконавчого комітету
Іллічівської міської ради Одеської
області №737 від 29.11.2012 р. «Про видачу
ОСОБА_5 свідоцтва про право власності
на житлові будинки садибного типу з
прибудовами, господарчими будівлями і
спорудами за адресою: АДРЕСА_2».

Визнано недійсним свідоцтво про право
власності на житлові будинки, видане
11.12.2012 р. виконавчим комітетом
Іллічівської міської ради за №36698.

Визнаний недійсним договір
купівлі-продажу від 11.03.2013 р., укладений
між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_7
за реєстровим номером 1104.

Припинено право власності ОСОБА_2 на
житлові будинки, господарчі будівлі та
споруди.

Скасований у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно запис
про реєстрацію права власності за
ОСОБА_2 на житлові будинки, господарчі
будівлі та споруди за адресою: АДРЕСА_2.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_4 відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду змінити, посилаючись на
те, висновки суду не відповідають
обставинам справи, а також, що судом
порушені норми процесуального права.

Також ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу
на ухвалу Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 лютого 2014 року
про відмову у задоволені клопотання
про закриття провадження, в якій
просить скасувати ухвалу суду,
постановити нову, якою задовольнити
клопотання відповідача та закрити
провадження у справі в частині
позовних вимог стосовно рішення
виконкому від 29.11.2012 року № 737.

ОСОБА_3, представник ОСОБА_4 також на
рішення суду подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду змінити,
посилаючись на те, що судом неповно
з'ясовані обставини справи, недоведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, а також, що судом
порушені норми матеріального та
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційних скарг та заперечень на них,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
та ухвали суду в межах доводів
апеляційних скарг і заявлених вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
матеріали справи, надані сторонами
докази, правильно визначив юридичну
природу спірних правовідносин і закон,
який їх регулює.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до спадковій справі №304/2009
до Іллічівської міської нотаріальної
контори надійшла заява ОСОБА_4 про
прийняття спадщини за законом після
смерті тітки ОСОБА_6, що після смерті
ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, яке
складається із квартири АДРЕСА_1,
господарчих та побутових будівель та
споруд, земельної ділянки, що
знаходяться в с. Малодолинському м.
Іллічівська, грошей у сумі 136350 грн.
згідно договору позики між ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 від 31.10.2006 р.

Позивачем та її представником суду не
були надані інші копії матеріалів
спадкової справи, докази щодо родинних
відносин ОСОБА_4 з померлою ОСОБА_6,
наявності інших спадкоємців, наслідків
розгляду вищевказаної заяви в
нотаріальному порядку.

Із ухвали апеляційного суду Одеської
області від 29.05. 2013 р. по справі за
позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_10 про
усунення від права спадкування за
законом вбачається, що після смерті
ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини
подав і ОСОБА_10, який є племінником
померлої.

На підставі копії рішення виконкому
Малодолинської сільської ради № 75 від
29.08.1996 було видано свідоцтво за
реєстровим №429 про право власності
ОСОБА_11 на житловий будинок з належними
до нього спорудами за адресою: АДРЕСА_3.

25.10.1996 р. державним нотаріусом Стрижак
З.І. були видані свідоцтва про право
власності ОСОБА_6 на 1/2 частину в
спільному майні подружжя, про право на
спадщину по закону після смерті
чоловіка ОСОБА_11 на 1/2 частину
вищевказаного будинку. Із цих свідоцтв
слідує, що ОСОБА_6 належали житловий
будинок житловою площею 12 кв. м з
господарчими спорудами: «Б» - навіс,
«В», «Г», «Д», «Ж» - сараї, «З» - підвал,
«И» - вбиральня, « 1-3» - дворові споруди,
які розташовані в АДРЕСА_3.

Відповідно до цих свідоцтв органом
технічної інвентаризації було видано
реєстраційне посвідчення на ім'я
ОСОБА_6

Рішенням виконкому Малодолинської
сільської ради за № 22 від 16.02.1998 р. було
передано ОСОБА_6 в приватну власність
раніше виділену в постійне безкоштовне
користування земельну ділянку для
обслуговування житлового будинку та
господарських споруд розміром 0,10 га у
АДРЕСА_3.

Із копії рішення виконкому
Іллічівської міської ради за №107 від
28.02.2008 р. вбачається, що було
впорядковано нумерацію об'єктів,
розташованих по АДРЕСА_3, і адреса
будинку ОСОБА_6 була змінена на АДРЕСА_2.

Після смерті ОСОБА_6 був оформлений
технічний паспорт на житловий будинок
за адресою: АДРЕСА_2. Із цього паспорту
та копії інвентаризаційної справи БТІ
вбачається, що були збудовані
самочинно у 2007 р. (тобто за життя ОСОБА_6)
двоповерховий будинок літ. «К» з
прибудовою і що за життя ОСОБА_6 не були
оформлені документи на нову забудову і
не проведена державна реєстрація права
власності на ці об'єкти.

Вищевказані докази та копія договору
позики, копія боргової розписки, копії
кошторису, акту свідчать, що всі спірні
споруди були збудовані за життя ОСОБА_6
та на її кошти.

Сторона позивача не надала суду дозвіл
на будівництво, затверджений проект,
акт введення в експлуатацію будівель,
зазначених у вищевказаному
техпаспорті як самочинні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України при
здійсненні спадкодавцем самочинного
будівництва до спадкоємців переходить
право власності на будівельні
матеріали, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва.

Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 30.03.2012 р. № 6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)», п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30.05.2008 р. №7
«Про судову практику у справах про
спадкування» слідує, що права
спадкоємців щодо самочинно
збудованого майна визначаються
відповідно до ст.ст. 376, 1216, 1218 ЦК
України, що якщо право звернутися з
вимогою про визнання права власності
на об'єкти самочинного будівництва
належало спадкодавцеві відповідно до
ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України, воно також
належить спадкоємцеві, який прийняв
спадщину.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4
про визнання недійсним реєстраційного
посвідчення, визнання незаконним
рішення виконавчого комітету, визнання
недійсним свідоцтва про право
власності на житлові будинки, визнання
договору купівлі-продажу недійсним,
визнання права власності в порядку
спадкування за законом, витребування
майна, суд першої інстанції виходив з
наступного.

Земельна ділянка, на якій знаходяться
спірні споруди, належала ОСОБА_5 на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯЛ
№211523, виданого відділом Держкомзему у
м. Іллічівськ Одеської області на
підставі рішення Іллічівської міської
ради Одеської області від 27.11.2009 р.,
заяви про розподіл земельної ділянки
від 27.05.2010 р., посвідченої у
нотаріальному порядку; що за договором
купівлі-продажу від 11.03.2013 р. ділянка
площею 0,1325 га, яка розташована за
адресою: АДРЕСА_2 була відчужена ОСОБА_5
ОСОБА_2

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 22.10.2009 р. був
задоволений позов ОСОБА_5 до
Іллічівської міської ради Одеської
області, визнаний договір довічного
утримання від 03.08.2008 р., укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений
нотаріально, дійсним, визнано за ОСОБА_5
право власності на об'єкти нерухомості,
які розташовані на земельній ділянці
площею 0,2019 га за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі цього рішення суду було
видане 09.11.2009 р. реєстраційне
посвідчення та прийнято рішення
виконкому Іллічівської міської ради за
№737 від 29.11.2012 р. «Про видачу ОСОБА_5
свідоцтва про право власності на
житлові будинки садибного типу з
прибудовами, господарчими будівлями і
спорудами за адресою: АДРЕСА_2».

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 15.01.2013 р. було задоволено
апеляційну скаргу ОСОБА_4 та скасовано
рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 22.10.2009 р., ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_5 до Іллічівської міської ради
про визнання договору дійсним та
визнання права власності на житлові
будинки з господарчими будівлями та
спорудами відмовлено.

Після скасування рішення суду від
22.10.2009 р. ОСОБА_5 уклав договір
купівлі-продажу 11.03.2013 р., відповідно до
якого передав у власність ОСОБА_2
житлові будинки, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_2, які в цілому
складаються з житлового будинку літ.
«А» садибного типу з прибудовами літ.
«а, а 1» загальною площею 30,3 кв. м, у тому
числі житлова площа 12 кв. м, з житлового
будинку літ. «К» садибного типу з
прибудовою літ. «К1» загальною площею
155,2 кв. м, у тому числі житлова площа 77,6
кв. м, господарчі будівлі: навіс літ.
«Б», сарай літ. «В», підвал літ. «З»,
вбиральня літ. «И»; споруди: №1, 4 -
огорожі, №2, 5 - хвіртки, №3 - цистерну, №6
- ворота, зазначена нерухомість
розташована на земельній ділянці
площею 0,1325 га. Із вказаного договору
вбачається, що на спірні будівлі ОСОБА_5
було видане свідоцтво про право
власності №36698 від 11.12.2012 р. виконавчим
комітетом Іллічівської міської ради
згідно рішенню №737 від 29.11.2012 р.

Суд обґрунтовано погоджується з
доводами сторони позивача, що ОСОБА_5 не
було дотримано вимог ст. 658 ЦК України,
оскільки на час продажу спірних
будівель ОСОБА_2 він не був власником
спірних будівель і не мав законних
підстав розпоряджатися майном
померлої ОСОБА_6, і що відповідно до
положень ст. ст. 203, 215, 236 ЦК України
вищезазначений договір
купівлі-продажу підлягає визнанню
недійсним.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів
апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про
те, що ухвала Іллічівського міського
суду Одеської області від 21 лютого 2014
року про відмову у задоволені
клопотання про закриття провадження в
частині позовних вимог стосовно
рішення виконкому від 29.11.2012 року № 737,
підлягає скасуванню оскільки спір
стосовно рішення виконкому підлягає
розгляду у порядку адміністративного
судочинства, не приймається до уваги,
оскільки позовні вимоги безпосередньо
стосуються права власності, захист
цього права регулюється нормами
цивільного законодавства, в зв'язку з
чим спір підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

Також не приймаються доводи
апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно
того, що суд приймаючи рішення не
з'ясував всіх обставин справи, в зв'язку
з чим прийняв рішення та задовольнив
позовні вимоги особи, яка не має
яких-небудь прав на спірне майно,
оскільки на час продажу спірних
будівель ОСОБА_2, ОСОБА_5 не був
власником спірних будівель і не мав
законних підстав розпоряджатися
майном померлої ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3,
представника ОСОБА_4 про те, що судом
першої інстанції не надано належної
правової оцінки наявним у справі
доказам, оскільки в матеріалах справи
містяться документи, які безперечно
підтверджують право власності
померлої ОСОБА_6 на об'єкти, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, а тому
у суду першої інстанції не було підстав
у відмові позовних вимог щодо визнання
права власності на об'єкти, які
знаходяться за вищевказаною адресою за
ОСОБА_4, не приймаються до уваги,
оскільки спростовуються матеріалами
справи.

Інші доводи апеляційних скарг також не
приймаються до уваги, оскільки вони
також спростовуються матеріалами
справи, а письмових доказів на
підтвердження доводів апеляційних
скарг до суду апелянтами надано не
було.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів розглянувши справу в межах
позовних вимог та доводів апеляційних
скарг, вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального та
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, рішення суду
відповідає фактичним обставинам
справи, а наведені в апеляційних
скаргах доводи правильність висновків
суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційних
скарг на увагу не заслуговують, та
задоволенню не підлягають, підстав для
ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу
прийшла до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційний суд відхиляє апеляційні
скарги і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307 ч. 1 п. 1, 308,
313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника
ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 21 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку на протязі
двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________
О.С. Комлева

Судді ______________________________________
Г.О. Косогор

______________________________________ Н.В. Ісаєва