Номер провадження: 22-ц/785/913/14
Номер справи місцевого суду: 523/7822/13-ц
Головуючий у першій інстанції Бабаков
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів Кравця Ю.І., Журавльова О.Г.

при секретарі Счастлівцевої Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Суворовського районного
суду Одеської області від 21 жовтня
2013 року, по справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним , визнання часток у спільній
сумісній власності та визнання права
власності,-

В С Т А Н
О В И Л А

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідачів про визнання
договору купівлі-продажу дійсним,
визначення часток у спільній сумісній
власності та визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
12.04.1991 року позивачка уклала шлюб, з
ОСОБА_7,

Під час шлюбу 11.04.1994 року ОСОБА_7, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року з одного боку і
відповідач ОСОБА_6 з іншого боку уклали
договір купівлі - продажу квартири
АДРЕСА_1. Купівля - продаж квартири
здійснювалась та зареєстрована на
Одеській товарній біржі. Вказаний
договір був зареєстрований КП «ОМБТІ
та Рон».

В теперішній час спадкоємці мають
намір отримати в спадщину після смерті
ОСОБА_7 його частку у вказаній квартирі,
та їй стало відомо що договір
купівлі-продажу квартири не
зарєстрований нотаріально тому
позивачка просить суд визнати договір
купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від
11.04.1994 року дійсним. Крім того, оскільки
вказана квартира придбана під час
шлюбу та є спільною сумісною сністю
позивачки та ОСОБА_7, позивачка просить
суд визначити частки у спільній
сумісної власності, а також визнати за
нею право власності на 1/2 частину
вказаної квартири.

Позивачка та її представник позов
підтримали, наполягали на його
задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов
визнали, та не заперечували проти його
задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 та його
представник позов не визнали, просили в
задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове
засідання не зявився.

Рішенням Суворовського районного
суду Одеської області від 21 жовтня
2013 року, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4.
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнанші
договору купівлі-продажу дійсним,
визначення часток у спільній сумісній
власності та визнання права власності
задоволено.

Суд визнав дійсним договір купівлі -
продажу квартири, загальною корисною
площею 34,4 кв.м., яка складається з
однієї кімнати житловою площею 17.4 кв.м.,
під АДРЕСА_1, від 11 квітня 1994 р.
укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
зареєстрований на Одеській товарній
біржі , під реєстраційним № 2454 від 11
квітня 1994 року.

Суд визначив ідеальні частки у
спільному сумісному майні ОСОБА_7 та
ОСОБА_3 - квартирі АДРЕСА_1 загальною
корисною площею 34,4 кв.м., яка
складається з однієї кімнати житловою
площею 17- кв.м., по ? частки за кожним.

Суд визнав за ОСОБА_3 право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1,
загальною корисною площею 34,4 кв.м.. яка
складається з однієї кімнати житловою
площею 17,4 кв.м.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати , постановити
нове рішення яким у позові ОСОБА_3 -
відмовити, посилаючись на те , що судом
порушеній вимоги матеріального та
процесуального права, суд не дослідив
всіх обставин справи, не врахував що
позивач пропустив строк для звернення
до суду, порушені його права
спадкоємця.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю доповідача,
перевіривши доводи скарги, судова
колегія вважає, що скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції.

Відповідно ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає , що суд першої інстанції
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та
всебічно з'ясував всі обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
обґрунтовано керувався нормами ЦПК
України.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи, що
згідно договору купівлі - продажу від
11.04.1994 року ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7,
купив квартиру АДРЕСА_1

Вказаний договір зареєстрований в КП
«ОМБТІ» 10.05.1994 року.В 2009 року шлюб між
позивачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 було
розірвано . ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7
помер.

Відповідно до ст. 334 ч.З ЦК України
право власності на майно по договору,
який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально им.

Договір купівлі - продажу був
виконаний у відповідності зі ст. 203 ЦК
України з дотриманням усіх необхідних
вимог для дійсності угоди, а саме:
договір складений в письмовії формі та
зареєстрований на Одеській товарній
біржі та в КП «ОМБТІ», після укладення
договори ОСОБА_7, уплатив вартість
квартири відповідачу ОСОБА_6, після
чого прийняв вказану квартиру.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу
України, майно, набуте подружжям за час
шлюбу. належить дружині та чоловікові
на праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один і них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку (доходу).

Згідно з ч. З ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньоші спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Вказана квартира придбана ОСОБА_7 під
час шлюбу з позивачкою, а тому вона є їх
спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 372 ЦК України частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності у рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або законом.

Згідно ст.. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Відповідач ОСОБА_2 не визнає права
власності позивачки на 1/2 частину
спірної квартири, а тому вона
звернулася до суду з позовом про
визнання за нею права власності на 1/2
частину спірної квартири.

Постановляючи рішення суд
обґрунтовано керувався нормами
матеріального та процесуального права,
належним чином перевірив права і
обов'язки сторін.

Зі спадкової справи вбачається , що 09.03
2010 року позивачка звернулась до
нотаріальної контори з заявою в якої
зазначено , що спірна квартира була
придбана в період шлюбу та вона бажає
отримати свідоцтво про право власності
на ? частку в спільному майні подружжя
(а.с. 86).

Ці обставини свідчать , що позивачка
не відмовлялась від свого права на
частину квартиру.

26.04.2013 року нотаріус повідомив
позивачу , що не має можливості видати
свідоцтва про право власності
колишньому чоловіку (дружині) (а.с.113).

За таких обставин , затвердження
відповідача , що ОСОБА_3 пропустила
строк позовної давності на звернення
до суду не відповідає обставинам
справи.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214
,215 ЦПК України і підстав для його
скасування немає.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються матеріалами справи та
висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається
апелянт в скарзі, були предметом
дослідження судом першої інстанції та
додаткового правового аналізу не
потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
обгрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.

Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції розглянув справу
відповідно до ст. 11 ЦПК України: за
зверненням фізичних осіб, в межах
заявлених ними вимог та на підставі
наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315,
319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И
Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Суворовського районного
суду Одеської області від 21 жовтня
2013 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення , однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
О.В.
Оверіна

Судді

О.Г.Журавльов

Ю.І.
Кравець