АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2231/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 5 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. РІШЕННЯ
21 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренка Ю. В.суддівМагди Л.
Ф. , Міщенка С. В. при секретарі
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_5 та її представника
ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 8 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5
до Черкаської міської ради,
Виконавчого комітету Черкаської
міської ради, ОСОБА_8, Реєстраційної
служби Черкаського міського
управління юстиції про скасування
свідоцтва про право власності на майно
та зобов'язання вчинити дії,-
в с т а н о в и л а :
березні 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5
звернулись до суду із зазначеним
позовом, посилаючись на те, що вони та
відповідачка ОСОБА_8 є спадкоємцями
померлого ОСОБА_9 і кожний із них є
власником 1/3 частини спадкового майна,
яке складається з житлового будинку з
надвірними спорудами по АДРЕСА_1, у м.
Право власності ОСОБА_8 на будинок літ.
«Ж-І» по АДРЕСА_2 в м. Черкаси
виникло на підставі свідоцтва про
право власності на майно № 593 від 06.08.1998
року, яке в свою чергу, було видане на
підставі рішення Виконавчого комітету
Черкаської міської ради № 629 від 21.07.1998
Вказане рішенням виконавчого комітету
постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 26 грудня 2012
року, залишеною без змін в цій частині
постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 4 червня 2013
року, визнано незаконним та скасоване.
Враховуючи наведене, позивачі просили
суд скасувати свідоцтво про право
власності № 593 від 06.08.1998 року, видане
на ім'я ОСОБА_8 та зобов'язати
реєстраційну службу Черкаського
міського управління юстиції скасувати
в Державному реєстрі прав на нерухоме
майно запис щодо права власності
ОСОБА_8 на нерухоме майно літ. Ж-І по
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 8 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_5
та його представник ОСОБА_6 подали
апеляційну скаргу, де посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просять дане рішення скасувати та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги позивачів.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в порядку
статті 303 ЦПК України, колегія суддів
судової палати приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено,
що рішення повинно бути законним і
обгрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги і заперечення,
якими доказами вони підтверджуються;
чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене
судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими;

3) невідповідність висновків суду
обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також розгляд і
вирішення справи неповноважним судом;
участь в ухваленні рішення судді, якому
було заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про його
відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення чи
підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Судом встановлено, що рішенням
Виконавчого комітету Черкаської
міської ради № 629 від 21.07.1998 року
розділено землекористування по
АДРЕСА_1 в м.Черкаси на два окремих та
надано право користування земельними
ділянками:

- ОСОБА_8 - земельну ділянку площею
1387,30 кв.м., з них: 500 кв.м. в постійне
користування для обслуговування
жилого будинку літер «Ж-І»,
господарських будівель і споруд, 887,30
кв.м. в тимчасове короткострокове
користування на 3 роки під город без
права забудови, без відшкодування
понесених затрат і збитків,
збудованому жилому будинку літер «Ж-І»
привласнити АДРЕСА_2

- За жилим будинком літер «А-І»,
власник якого ОСОБА_9 помер, залишено
земельну ділянку для оформлення
спадщини площею 1467 кв.м., з них: 500 кв.м. в
постійне користування для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, 967
кв.м. в тимчасове короткострокове
користування на 3 роки під город без
права забудови, без відшкодування
понесених затрат і збитків. Жилому
будинку літер «А-І» залишено АДРЕСА_1
(а.с. 41).

На підставі вказаного рішення
Виконавчого комітету Черкаської
міської ради 6 серпня 1998 року ОСОБА_8
отримала свідоцтво про право власності
№ 593 на домоволодіння по АДРЕСА_2 в
м.Черкаси (а.с. 5).

Постановою Соснівського районного
суду м. Черкаси від 26 грудня 2012 року
визнано незаконним та скасоване
рішення виконавчого комітету
Черкаської міської ради № 629 від 21.07.1998
року (а.с. 6-9). Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 4 червня 2013 року вказана постанова в
цій частині залишена без змін (а.с. 10-13).

Таким чином, рішення органу місцевого
самоврядування, на підставі якого
відповідачці ОСОБА_8 видане свідоцтво
про право власності на вищезазначене
нерухоме майно визнане недійсним та
скасоване в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку, що позивачами не надано
доказів, що підтверджують скасування
рішення виконавчого комітету
Соснівської районної ради народних
депутатів № 446 від 27.08.1997 року, яким
прийнято в експлуатацію, оформлено
право власності на будинок АДРЕСА_1 за
ОСОБА_8, житловою площею 43,5 кв.м.,
корисною - 74,5 кв.м. (а.с. 44).

Однак, такий висновок суду першої
інстанції є помилковим, так як
оскаржуване свідоцтво про право
власності видане на підставі рішення
Виконкому Черкаської міської ради № 629
від 21.07.1998 року, а не рішення
Виконавчого комітету Соснівської
районної ради народних депутатів № 446
від 27.08.1997 року, та на домоволодіння по
АДРЕСА_1 як вказано у рішенні № 446 від
27.08.1997 р.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 та
ОСОБА_5 в зазначеній частині є
доведеними та підлягають до часткового
задоволення.

На думку колегії суддів, позовні вимоги
про зобов'язання реєстраційної служби
Черкаського міського управління
юстиції скасувати в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно запис
щодо права власності ОСОБА_8 на
нерухоме майно літ. Ж-І по АДРЕСА_2,
задоволенню не підлягають.

Так, відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, регулюються Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» та відповідними
підзаконними актами. Внесення даних до
реєстру речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень відноситься до
компетенції реєстраційної служби.

На даний час відсутні докази порушення
прав позивачів реєстраційною службою
Черкаського міського управління
юстиції щодо не внесення відповідних
відомостей до вказаного Реєстру, тому
відсутні і підстави для задоволення
вимоги про скасування запису щодо
права власності ОСОБА_8 на нерухоме
майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення позову, визнання недійсним
свідоцтва про право власності № 593 від
06.08.1998 року на домоволодіння по АДРЕСА_2,
видане на ім'я ОСОБА_8. В задоволенні
решти позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в
матеріалах справи міститься заява
представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 про
застосування до спірних правовідносин
строків позовної давності (а.с. 46), що
свідчить про визнання відповідачкою
порушеного права позивачів.

Разом із цим відповідно до ст. 256 ЦК
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Ст. 260 ЦК України встановлено, що
позовна давність обчислюється за
загальними правилами визначення
строків, встановленими статтями 253 - 255
цього Кодексу.

Відповідно ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Згідно ч.1 ст. 257, 261 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю в три роки. Перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Під час розгляду справи за
адміністративним позовом ОСОБА_7 до
Виконавчого комітету Черкаської
міської ради про визнання незаконними
та скасування рішень Соснівським
районним судом м. Черкаси та Київським
апеляційним адміністративним судом
встановлено, що про існування рішення
Виконавчого комітету Черкаської
міської ради позивач дізнався під час
розгляду цивільної справи про поділ
житлового будинку по АДРЕСА_1 між
співвласниками та виділення частки в
натурі (а.с. 6-13).

Крім того, рішення Виконавчого
комітету Черкаської міської ради № 629
від 21.07.1998 року, на підставі якого
видане спірне свідоцтво про право
власності, визнане незаконним та
скасоване у 2012 році.

Тому колегія суддів приходить до
висновку щодо відсутності підстав для
застосування строків позовної
давності у даній справі.

З огляду на викладене, оскільки судом
першої інстанції ухвалено рішення при
неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи,
невідповідності висновків суду
обставинам справи та з неправильним
застосування норм матеріального
права, колегія суддів апеляційну
скаргу ОСОБА_5 та її представника
ОСОБА_6 задовольняє частково,
оскаржуване рішення по даній справі
скасовує та ухвалює нове, яким позовні
вимоги задовольняє частково, визнає
недійсним свідоцтво про право
власності № 593 від 06.08.1998 року на
домоволодіння по АДРЕСА_2 в м. Черкаси,
видане на ім'я ОСОБА_8 на підставі
рішення Виконавчого комітету
Черкаської міської ради № 629 від 21
липня 1998 року. В решті в задоволенні
позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та її
представника ОСОБА_6 - задовольнити
частково.

Рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 8 липня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7, ОСОБА_5 до Черкаської
міської ради, Виконавчого комітету
Черкаської міської ради, ОСОБА_8,
Реєстраційної служби Черкаського
міського управління юстиції про
скасування свідоцтва про право
власності на майно та зобов'язання
вчинити дії - скасувати та ухвалити
нове.

Позов ОСОБА_7, ОСОБА_5 задовольнити
частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності № 593 від 6 серпня 1998 року на
домоволодіння по АДРЕСА_2 в м. Черкаси,
видане на ім'я ОСОБА_8 на підставі
рішення Виконавчого комітету
Черкаської міської ради № 629 від 21
липня 1998 року.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :