Ухвала

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням та
вселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5
до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 27 січня 2014
року та рішення апеляційного суду м.
Києва від 13 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод у користуванні жилим
приміщенням і вселення. Позов
обґрунтував тим, що до травня 2012 року
проживав у АДРЕСА_1, яка належить на
праві власності його колишній дружині
ОСОБА_6, яка 24 грудня 2012 року продала
зазначену квартиру ОСОБА_5 Вважає, що в
зв'язку із протиправними діями ОСОБА_6,
позивач з травня 2012 року позбавлений
можливості користуватися вказаним
житлом, тому просив позов задовольнити.

У листопаді 2013 року ОСОБА_5 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
на підставі ст. 391 ЦК України.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 27 січня 2014 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, а також відмовлено в
задоволенні зустрічних позовних вимог
ОСОБА_5 до ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
13 травня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано в частині відмови
в задоволенні зустрічних позовних
вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням та
ухвалено в цій частині нове рішення про
задоволення позову. Визнано ОСОБА_4
таким, що втратив право користування
квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання
розподілу судових витрат. В решті
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні первісного позову та
рішення апеляційного суду в повному
обсязі, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, і просить
ухвалити у справі нове рішення, яким
його позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відповідно до ч. 1 статті 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до вимог статей 16, 391, 386 ЦК
України власник має право звернутися
до суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Згідно статтею 383 ЦК України власник
житлового будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб.

При цьому, права власника житлового
будинку, квартири визначені
статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК
України, які передбачають право
власника використовувати житло для
власного проживання, проживання членів
сім'ї, інших осіб і розпоряджатися
своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в права
власника можливе лише з підстав,
передбачених законом.

Скасовуючи рішення місцевого суду в
частині відмови в задоволенні
зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 та
ухвалюючи рішення про їх задоволення,
апеляційний суд виходив із того, що
ОСОБА_5 набув право власності на спірну
квартиру на законних підставах, тому у
зв'язку з втратою ОСОБА_4 правових
підстав для проживання у квартирі,
відсутністю у останнього статусу члена
сім'ї власника квартири, наявні правові
підстави для визнання ОСОБА_4 таким, що
втратив право користування вказаною
квартирою.

Доводи касаційної скарги не впливають
на законність та обґрунтованість
судових рішень у справі.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції у не скасованій
частині та апеляційним судом при
розгляді справи дотримано вимоги
закону, у зв'язку з чим колегія суддів
вважає за необхідне касаційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції у не скасованій частині та
рішення апеляційного суду залишити без
змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 27 січня 2014 року у
нескасованій частині та рішення
апеляційного суду м. Києва від 13 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська