У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О.,
Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, за
касаційними скаргами ОСОБА_6, який діє
від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який діє від
імені ОСОБА_5, на заочне рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 19 квітня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Київської області
від 24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в особі Київської регіональної
дирекції звернулося до суду з указаним
позовом. Зазначало, що між ним та ОСОБА_4
19 лютого 2008 року було укладено
кредитний договір № 014/2564/81/68152, згідно
якого позивач надав відповідачу у
тимчасове користування грошові кошти у
сумі 200 000 доларів США, строком до 19
лютого 2016 року зі сплатою відсотків. На
забезпечення виконання зобов'язання за
кредитним договором між позивачем та
відповідачами було укладено договір
іпотеки садового будинку та земельних
ділянок в с. Нові Безрадичі
Обухівського району, Київської
області. ОСОБА_4, отримавши кошти, свої
зобов'язання не виконував, на претензії
позивача не відповідав, а тому останній
просив у рахунок погашення
заборгованості звернути стягнення на
предмет іпотеки для задоволення вимог
по кредитному договору.

Заочним рішенням Обухівського
районного суду Київської області від
19 квітня 2013 року, залишеним без
змін ухвалою апеляційного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року,
позов задоволено. У рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Київської регіональної дирекції по
кредитному договору № 014/2564/81/6815 від 19
лютого 2008 року у розмірі 1930276 грн 35 коп.,
звернуто стягнення на предмет іпотеки -
садовий будинок АДРЕСА_1; земельну
ділянку НОМЕР_1 площею 0,0722 га, що
розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка
належить на праві власності ОСОБА_5 на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії
І-КВ № 014489; земельну ділянку
НОМЕР_2 площею 0,0597 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві
власності ОСОБА_4 на підставі
державного акта на право приватної
власності на землю серії І-КВ
№ 014490, шляхом продажу даного предмета
іпотеки на прилюдних торгах. Визначено
початкову ціну предмета іпотеки для
його подальшої реалізації в розмірі
1690295 грн 60 коп. Вирішено питання про
відшкодування судових витрат.

У касаційних скаргах ОСОБА_6, який діє
від імені ОСОБА_4 та від імені ОСОБА_5,
просить скасувати рішення суду першої
та апеляційної інстанцій, посилаючись
на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Касаційні скарги підлягають
частковому задоволенню з таких
підстав.

Судами встановлено, що 19 лютого 2008 року
між публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4
укладено кредитний договір №
014/2564/81/68152, згідно якого позивач надав
відповідачу у тимчасове користування
грошові кошти у розмірі 200 000 доларів
США, строком до 19 лютого 2016 року.

30 грудня 2009 року, 22 травня 2012 року та 12
червня 2012 року до кредитного договору
було укладено додаткові угоди.

На забезпечення виконання зобов'язання
за кредитним договором між позивачем
та ОСОБА_4, ОСОБА_5 19 лютого 2008 року
укладено іпотечний договір, предметом
якого було нерухоме майно, а саме:
АДРЕСА_1, земельна ділянка під номером
НОМЕР_1, площею 0,0722 та земельна ділянка
під номером НОМЕР_2, площею 0,0597 га, що
розташовані за адресою АДРЕСА_2,
передані для ведення садівництва.

Позичальник свої зобов'язання за
кредитним договором не виконує.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» у разі задоволення судом
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для його
подальшої реалізації.

Задовольняючи позов суди у рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_4 перед
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернули
стягнення на предмет іпотеки - АДРЕСА_1,
земельну ділянку НОМЕР_1, земельну
ділянку НОМЕР_2 та зазначили, що
початкова ціна предмета іпотеки для
подальшої його реалізації становить
1690295 грн 60 коп.

Однак як вбачається, із договору
іпотеки, що і встановлено судами,
предметом іпотеки були три окремі
об'єкти.

Враховуючи наведене, початкова ціна
повинна була бути встановлена по
кожному з них окремо, оскільки вони є
самостійними об'єктами права
власності.

Та обставина, що в п. 4. 4 договору
іпотеки визначена загальна вартість
всіх об'єктів правового значення немає.

Таким чином, у порушення вимог ст. 39
Закону України «Про іпотеку»,
ухвалюючи рішення та задовольняючи
вимоги про звернення стягнення на
предмет іпотеки, суди не зазначили
початкову ціну кожного об'єкта, який
був предметом іпотеки, для їх
подальшої реалізації.

Порушення норм процесуального права
(ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, тому рішення судів
першої та апеляційної інстанції не
можуть вважатись законними і
обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК
України підлягають скасуванню з
передачею справи на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційні скарги ОСОБА_6, який діє від
імені ОСОБА_4 та ОСОБА_6, який діє від
імені ОСОБА_5, задовольнити частково.

Заочне рішення Обухівського районного
суду Київської області від 19 квітня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Київської області від 24 грудня 2013 року
скасувати, а справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: В.І. Амелін Т.П.
Дербенцева С.О. Карпенко
М.І. Наумчук