Справа № 645/4779/14-ц
Провадження №
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 серпня 2014 року Фрунзенський районний
суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Шевченко Г.С.,
при секретарі - Рало Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Харківського комунального
підприємства «Міськелектротранс»,
Комунального підприємства
«Тролейбусне депо № 2», треті особи:
Департамент транспорту Харківської
міської ради, Департамент праці та
соціальної політики Харківської
міської ради, про відшкодування шкоди,
спричиненої здоров'ю,
У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до ХКП
«Міськелектротранс», КП «Тролейбусне
депо № 2», треті особи: Департамент
транспорту Харківської міської ради,
Департамент праці та соціальної
політики Харківської міської ради, про
відшкодування шкоди, спричиненої
здоров'ю, в якому після уточнення
позовних вимог просить суд стягнути з
КП «Тролейбусне депо № 2» одноразово у
відшкодування шкоди, спричиненої її
стягувати з КП «Тролейбусне депо № 2»
грошову компенсацію у відшкодування
шкоди, спричиненої її здоров'ю, у
розмірі мінімальної заробітної плати.
В обґрунтування позову позивач
зазначила, що 07.12.1976 року з вини водія
ХКП «Міськелектротранс» відбулась ДТП,
в результаті якої вона стала інвалідом
2-ї групи та непрацездатною особою.
03 вересня 1993 року Фрунзенським
районним судом м. Харкова винесено
рішення, відповідно до якого з ХКП
«Міськелектротранс» на користь
позивачки щомісячно з 01.08.1993 року
стягується відшкодування шкоди її
здоров'ю безстроково у розмірі 14145 крб.
з обов'язковою зміною розміру
відшкодування шкоди, спричиненої
здоров'ю ОСОБА_1, у зв'язку зі зміною
мінімальної заробітної плати.

До квітня 2012 року відповідач ХКП
«Міськелектротранс» проводив їй
виплати у відшкодування шкоди,
спричиненої здоров'ю, щомісячно у
розмірі мінімальної заробітної плати,
яка встановлюється Законом України
«Про державний бюджет України» на
відповідний рік. Але з квітня 2012 року ці
виплати позивачка не отримує, що вважає
неправомірним.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не
з'явилася, надала заяву про розгляд
справи без її участі, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Відповідачі ХКП «Міськелектротранс»,
КП «Тролейбусне депо № 2» та третя
особа - Департамент транспорту
Харківської міської ради у судове
засідання не з'явилися, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
не повідомили.

Представник Департаменту праці та
соціальної політики Харківської
міської ради Каденко Н.М. у судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1
підтримала у повному обзязі та просила
їх задовольнити.

Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок ДТП, яка
сталася 07.12.1976 року з вини водія
Харківського комунального
підприємства «Міськелектротранс», є
інвалідом 2-ї групи (з 05.10.1994 року -
безстроково). Згідно довідки
Фрунзенської МСЕК від 05.10.1994 р. № 318323
ОСОБА_1 є непрацездатною особою.

Вироком Народного суду Фрунзенського
району м. Харкова від 24 березня 1977 року
укримінальній справі № 31-39 за
обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. II ст. 215 КК
УРСР задоволений цивільний позов
ОСОБА_1про стягнення з 2-го
тролейбусного депо ХТТУ на її користь 94
руб. в рахунок відшкодування витрат на
додаткове харчування; по 40 руб.
щомісячно, починаючи з 10 березня 77 р. до
її переогляду, в рахунок відшкодування
витрат по догляду за нею - 172 руб. 25 коп.
та крім цієї суми по 43 руб. щомісячно,
починаючи з 2-го березня 77 року до
перегляду на ВТЕК, в рахунок
відшкодування шкоди спричиненої
каліцтвом; 393 руб. в рахунок
відшкодування приведеного у
непридатність одягу; 32 руб. в рахунок
відшкодування витрат на юридичну
допомогу.

Згідно наказу Тролейбусного депо № 2
ХКП «Міськелектротранс» від 23.03.2000 № 93
«Про відшкодування шкоди втраченої
працездатності», відповідно до рішення
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 03.09.1993 року відповідач
виплачував позивачу грошову
компенсацію по відшкодуванню шкоди,
спричиненої її здоров'ю у розмірі
мінімальної заробітної плати.

Зазначені виплати проводились
щомісячно до квітня 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного
процесуального кодексу України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

11 червня 2013 року постановою
Господарського суду Харківської
області по справі за заявою управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова,
Основ'янської міжрайонної державної
податкової інспекції м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби про визнання
банкрутом Харківського комунального
підприємства «Міськелектротранс»
ордена Трудового Червоного Прапора ім.
60-річчя Радянської України зазначене
підприємство визнано банкрутом та
відкрита ліквідаційна процедура.

Статтею 1187 Цивільного кодексу України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» під володільцем
джерела підвищеної небезпеки
розуміється юридична особа або
громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки

в силу права власності, повного
господарського відання, оперативного
управління або з інших підстав
(договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до Статуту Харківського
комунального підприємства
«Міськелектротранс» ордена Трудового
Червоного Прапора їм. 60-річчя
Радянської України та Статуту
комунального підприємства
«Тролейбусне депо № 2» майно
підприємств, в т.ч. рухомий склад, є
власністю територіальної громади
міста Харкова і передано відповідачам
на праві господарського відання.

З договору про передачу майна в
господарське відання № 1492 від 12.08.2011
року між управлінням комунального
майна та приватизації Департаменту
економіки та комунального майна
Харківської міської ради і КП
«Тролейбусне депо № 2», розпорядження
управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради від 16.09.2011 № 1709 «Про
внесення змін в договір передачі майна
в господарське відання № 669 від 11.12.1995 р.
з ХКП «Міськелектротранс» та внесення
змін в договір передачі майна в
господарське відання № 1492 від 12.08.2011 р.
з КП «Тролейбусне депо № 2» (з актом
приймання-передачі основних засобів),
розпорядження управління комунального
майна та приватизації Департаменту
економіки та комунального майна
Харківської міської ради від 20.09.2011 р. №
1720 «Про внесення змін в договір
передачі майна в господарське відання
№ 669 від 11.12.1995р. з ХКП
«Міськелектротранс» та внесення змін в
договір передачі майна в господарське
відання № 1492 від 12.08.2011 р. з КП
«Тролейбусне депо № 2» (з актом
приймання-передачі основних засобів)
вбачається, що майно від ХКП
«Міськелектротранс» було передано до
КП «Тролейбусне депо № 2».

КП «Тролейбусне депо № 2» на праві
господарського відання є володільцем
джерела підвищеної небезпеки, яке
спричинило шкоду здоров'ю ОСОБА_1,
внаслідок чого вона стала інвалідом 2
групи довічно, тому повинно
відшкодовувати спричинену її здоров'ю
шкоду.

Статтею 1195 Цивільного кодексу України
визначено, що фізична або юридична
особа, яка завдала шкоди каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я фізичній
особі, зобов'язана відшкодувати
потерпілому заробіток (дохід),
втрачений ним внаслідок втрати чи
зменшення професійної або загальної
працездатності, а також відшкодувати
додаткові витрати, викликані
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я фізичної особи, яка в момент
завдання шкоди не працювала, розмір
відшкодування визначається виходячи з
розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, відшкодовується без
урахування пенсії, призначеної у
зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії,
яку вона одержувала до цього, а також
інших доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1202 Цивільного
кодексу України відшкодування шкоди,
завданої каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю потерпілого,
здійснюється щомісячними платежами.

З квітня 2012 року по серпень 2014 року
позивачка не отримала належні їй
відшкодування втраченого заробітку в
розмірі 32319,00 грн.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 197, 209, 212-215, 218,
224-226 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
«Тролейбусне депо № 2» одноразово у
відшкодування шкоди здоров'ю 32 319
(тридцять дві тисячі триста
дев'ятнадцять) грн. 00 коп.

Стягувати з Комунального підприємства
«Тролейбусне депо № 2» на користь
ОСОБА_1 грошову компенсацію по
відшкодуванню шкоди, спричиненої її
здоров'ю, у розмірі мінімальної
заробітної плати щомісячно починаючи з
01 серпня 2014 року.

Стягнути з Комунального підприємства
«Тролейбусне депо № 2» на користь
держави судовий збір у розмірі 323
(триста двадцять три) грн. 19 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подання
апеляційної скарги до апеляційного
суду Харківської області через
Фрунзенський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
Г.С. Шевченко