справа № 462/3411/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до територіальної громади міста
Львова в особі Львівської міської ради
(третя особа: Реєстраційна служба
Львівського міського управління
юстиції) про визнання права власності в
прядку спадкування,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати за ним право
власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1
в порядку спадкування за законом. Свої
вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер його батько ОСОБА_2, який був його
батьком та власником половини квартири
АДРЕСА_1 та мав свідоцтво про право на
спадщину вказаного житлового
приміщення після смерті своєї дружини
співвласниці його квартири. На
підставі ст.1261 ЦК України, як син
померлої, як спадкоємець першої черги
за законом, він звернувся до нотаріуса
з заявою про видачу на підставі ст.1296 ЦК
України свідоцтва про право на
спадщину за законом. Однак нотаріус
відмовив йому у видачі вказаного
правовстановлюючого документу на всю
квартиру. Відмова у видачі свідоцтва на
другу половину полягала в тому, що його
батько за життя не зареєстрував
свідоцтво про право на спадщину після
смерті своєї дружини. Тому нотаріус
вважає, що в силу ст. 331 ЦК України
батько був лише фактичним власником
половини квартири. Державна
реєстраційна служба не зареєструє в
даний час свідоцтво про право на
спадщину видане на ім'я батька, бо це
було порушення ст.25 ЦК України, тому він
вимушений звернутися до суду з даним
позовом. Нотаріус видав йому свідоцтво
про право на спадщину за законом лише
на батькову половину квартири. В
зв'язку з наведеним, просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, дав пояснення аналогічні
вищенаведеному, просить позов
задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу без
участі представника відповідача, який
у судове засідання не з'явився, проте
подав до суду заяву, в якій проти позову
не заперечив, просить справу
розглядати без його участі /а.с.114/.

Також, суд ухвалив справу розглядати
без участі третьої особи, який у судове
засідання не з'явився, будучи належним
чином повідомлений про час та місце
судового засідання, проте матеріалів
справи достатньо для розгляду справи
по суті та прийняття рішення.

Заслухавши позивача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що з 10.08.1943 року
ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_3
/а.с.93/. В шлюбі в них народився позивач
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.107/.

Згідно зі свідоцтвом про право
власності на житло НОМЕР_1, виданого
Львівською міською адміністрацією
20.10.1993 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала
на праві власності квартира АДРЕСА_1
/а.с.3/, тобто, беручи до уваги положення
чинного законодавства, що частки
кожного із співвласників у праві
спільної сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними, законом або рішенням суду,
кожному з подружжя належало по 1/2 часки
зазначеної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР
(оскільки спадщина відкрилася і була
прийнята до 01.01.2004 року) часом
відкриття спадщини визнається день
смерті спадкодавця, а при оголошенні
його померлим - день, зазначений в
статті 21 цього Кодексу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 померла /а.с.92
зворот/, таким чином, у день її смерті
відкрилася спадщина на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до п.п.1,2 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями
першої черги за законом були її син -
позивач, який відмовився від спадщини,
подавши до Другої Львівської державної
нотаріальної контори заяву від 06.02.2003
року /а.с.92/, та її чоловік ОСОБА_4, який
21.11.2002 року звернувся до Другої
Львівської державної нотаріальної
контори зі заявою про видачу свідоцтва
про право на спадщину /а.с.91/.

21.02.2003 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво
про право на спадщину за законом на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, що належала
його померлій дружині на підставі
свідоцтва про право власності на житло
НОМЕР_1, виданого Львівською міською
адміністрацією 20.10.1993 року /а.с.4/.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер
/а.с.54/, не встигши здійснити державну
реєстрацію права власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, яка залишилася після
смерті його дружини.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

19.02.2013 року позивач звернувся до
приватного нотаріуса Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
зі заявою про прийняття спадщини за
законом, зазначивши у ній, що після
смерті його батька залишилося спадкове
майно, зокрема квартира АДРЕСА_1 /а.с.105/.

У матеріалах справи, а також у
матеріалах спадкової справи відсутні
докази про існування інших спадкоємців
за заповітом або законом, які б
претендували на спадкове майно, яке
залишилося після смерті ОСОБА_4.

Проте, 19.02.2014 року приватний нотаріус
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 винесла постанову, якою
відмовила позивачу у видачі свідоцтва
про право на спадщину за законом на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1, мотивуючи це
тим, що зазначене свідоцтво неможливо
видати, оскільки державна реєстрація
права власності на вищевказане
спадкове майно за ОСОБА_4 в
установленому порядку не проведене
/а.с.9/. зазначена постанова нотаріуса
узгоджується з положеннями чинного
законодавства.

За таких обставин, суд, беручи до уваги
те, що позивач є єдиним спадкоємцем за
законом до майна ОСОБА_4, який не встиг
здійснити за собою державну реєстрацію
права власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, що належала померлій його
дружині, що в свою чергу унеможливлює
отримання позивачем свідоцтва про
право на спадщину за законом з підстав
зазначених у постанові нотаріуса,
приходить до висновку про під
ставність позовних вимог, а відтак
права та інтереси позивача, як
спадкоємця, можуть бути захищенні лише
у су.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши
докази у їх сукупності, вважає, що за
позивачем слід визнати право власності
на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, що
належала його матері, та яку успадкував
його батько після її смерті.

Керуючись ст.ст. 10,11,130,174,209,212,214-215 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя:

Оригінал рішення.