У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

Головуючого Василевича В.С.

Суддів: Бондаренко
Н.В.,Малько О.С.

при секретарі Пиляй І.С.

з участю позивачки ОСОБА_1,
її представника

ОСОБА_2, представника
Квасилівської сільської ради

Матюхіної А.О.,
представника відповідачів ОСОБА_4,

ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_4 на рішення Рівненського
районного суду від 04 червня 2014 року в
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Квасилівської селищної ради
Рівненського району, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
встановлення факту проживання однією
сім"єю та визнання права власності на
житло,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного
суду від 04 червня 2014 року позов у даній
справі задоволено частково .

Встановлено факт проживання
однією сім"єю з 13 лютого 2004 року по 10
вересня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7, який
помер 10 вересня 2010 року.

Визнано 32/100 житлового блоку
АДРЕСА_1, об"єктом права спільної
сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1

Визнано за ОСОБА_1 право на ?
частки частини житлової кімнати площею
11, 4 кв.м. та ? частини балкону площею 1,1
кв.м. від 32/100 житлового блоку АДРЕСА_1.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір
в розмірі 229,40 солідарно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
доводить про незаконність та
необгрунтованість рішення через
неправильне застосування норм
матеріального права та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи.

__________________________________________________________________

Провадження № 22-ц /787/17322014
Головуючий суддя 1 інстанції:
Гнатущенко Ю.В.

Суддя-доповідач : ОСОБА_8

Вказує, що суд прийшов до
помилкового висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог, оскільки позивач не довела
належними та допустимими доказами факт
проживання з ОСОБА_7 однією сім»єю.
Зазначає, що суд повинен був
оцінити критично показання свідків,
оскільки їх показання не знайшли
документального підтвердження в
судовому засіданні.

Вважає, що покликання в рішенні
суду, як на докази спільного
проживання, на наявність у позивача
квитанцій про сплату комунальних
послуг, свідчать лише про факт
понесення нею витрат на утримання
житла.

Зазначає, що покійний ОСОБА_7
проживав в спірному помешканні один,
фактичних шлюбних відносин з
позивачкою не мав, даний факт
підтверджується довідками
Квасилівської селищної ради, зокрема
про склад його сім»ї, довідками РОВКП
ВГК «Рівнеоблводоканалу»,
рахунком-фактурою ПАТ
«Рівнеобленерго», поясненнями свідка
ОСОБА_9, проте зазначене судом
враховано не було.

По наведених підставах просить
рішення скасувати, та ухвалити нове про
відмову у позові в повному обсязі.

В судовому засіданні
представник відповідачки ОСОБА_4
апеляційну скаргу підтримала, привівши
наведені у ній доводи. Представник
Квасилівської селищної ради теж
погодилась з доводами апеляційної
скарги.

Позивачка ОСОБА_1 та її
представник апеляційну скаргу
заперечили.

Відповідач ОСОБА_5 у судове
засідання не з»явився, надіслав
письмове пояснення, за змістом якого
він погоджується з апеляційною скаргою
ОСОБА_4

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, що з"явились у судове
засідання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги.

Встановлено, що ОСОБА_7 проживав у
житловому блоці АДРЕСА_1. За життя він
приватизував кімнату №5, площею 11.4
кв.м., отримавши свідоцтво про право
власності (а.с.110-111)

10.09.2011 року він помер (а.с.9).

Від шлюбу мав двох дітей -
відповідачів по справі - ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_4 після смерті
батька подала до Рівненської РДНК
заяву про прийняття спадщини,
відповідач ОСОБА_5 відмовився від
належної йому частки спадщини на
користь сестри - ОСОБА_4, про що подав
відповідну заяву.

Позивач ОСОБА_1 21.02.2012 року також
подала до Рівненської РДНК заяву про
прийняття спадщини після ОСОБА_7, з яким
перебувала в незареєстрованому шлюбі,
проживаючи з ним у спірному житлі.

Вирішуючи питання про право
власності на частку у приватизованому
житлі, суд правильно виходив із
доведеності позовних вимог.

Так, показаннями свідків
ОСОБА_10-батька померлого ОСОБА_7,
ОСОБА_11- матері, ОСОБА_12, ОСОБА_13
доведено спільне проживання позивачки
разом із її сином у спірній кімнаті
гуртожитку.

Подаючи заяву про передачу у
приватну власність кімнати в
гуртожитку ОСОБА_7 вказував на
спільну сумісну і часткову власність
(а.с.-114). В свідоцтві про право
власності, видане виконавчим комітетом
Квасилівської сільської від 29 червня
2011 року, теж визначена форма власності
як «приватна спільна часткова»
(а.с.-110).

На час приватизації житла діючою
була ч.5 ст.61 СК України, якою було
передбачено, що об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя є
житло, набуте одним з подружжя під час
шлюбу внаслідок приватизації
державного житлового фонду. Відповідно
до ст.74 СК України якщо чоловік і жінка
проживають однією сім»єю, але не
перебувають у шлюбі між собою, майно
набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Посилання в апеляційній скарзі на
неправильну оцінку доказів не
заслуговують на увагу, оскільки їх
оцінка проведена з дотриманням правил
ст.212 ЦПК України.

Враховуючи, що рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права і доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують підстав для його
скасування немає.

Керуючись п.1 ч.1.ст. 307, ст. 308, ст.ст.
313-315, ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и
л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити.

Рішення Рівненського районного
суду від 04 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею чинності.

Головуючий
Василевич В.С.

Судді :
Бондаренко Н.В.

Малько О.С.