Справа № 638/8468/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
Дзержинський районний суд м. Харкова в
складі:

Головуючого - судді Шишкіна О.В.,

секретаря - Голуб Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дзержинського
районного суду м. Харкова з позовом
про стягнення суми боргу, посилаючись
на наступне. В червні 2010 року між
позивачем та ОСОБА_2 було укладено
договір позики грошових коштів.
Відповідно до договору відповідачка
отримала в борг грошові кошти в розмірі
80 000 доларів США та 39 000 євро. Отримання
відповідачкою грошових коштів за
договором позики, підтверджується
банківськими квитанціями. Відповідно
до домовленостей між позивачем та
відповідачкою, остання зобов'язана
виконати зобов'язання щодо повернення
позивачу позики за першою його
вимогою. В серпні 2013 року позивач
звернувся з вимогою до відповідача про
повернення всієї суми боргу, однак
остання від своїх зобов'язань
ухилилась, зайняті кошти не повернула.
Позивачем зазначено, що дії
відповідача суперечать існуючим
домовленостям та вимогам цивільного
законодавства, порушують його права, що
дає підстави для стягнення з останніх
суми боргу в судовому порядку.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та просив його задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не
з'явилась, про дату та час проведення
судового засідання повідомлена
належним чином, заяв та клопотань про
слухання справи у її відсутності до
суду не надано.

Всебічно з'ясувавши обставини справи,
вивчивши її матеріали, дослідивши
надані у справі докази у сукупності,
суд дійшов до висновку, що заявлений
позов підлягає частковому
задоволенню на підставі встановлених
фактичних обставин справи та
відповідних їм правовідносин.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного
процесуального кодексу України,
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, мають рівні
права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України,
під час ухвалення рішення суд вирішує
чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю
встановлено наступне.

В червні 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2
було укладено договір позики грошових
коштів. Відповідно до договору
відповідач (для придбання власної
квартири в м. Києві) отримала в борг
грошові кошти в розмірі 80 000 доларів США
, що еквівалентно 940 800 грн. 00 коп. грн. за
курсом НБУ та 39 000 євро, що еквівалентно
628 680 грн. 00 коп. за курсом НБУ.

Отримання відповідачем грошових
коштів за договором позики
підтверджується банківськими
квитанціями (а.с.18-25).

Відповідно до банківських квитанцій
позивач 15.06.2010 року на розрахунковий
рахунок відповідача, відкритий в АКБ
«Укрсоцбанк» перерахував грошові
кошти в сумі 40 000 доларів США, що станом
на час подання позовної заяви
еквівалентно 470 400 грн. 00 коп. за курсом
НБУ, 28.06.2010 року на цей же рахунок
перерахував 40 000 доларів США, що станом
на час подання позовної заяви
еквівалентно 470 000 грн.00 коп. за курсом
НБУ), а 31.07.2010 року перерахував 39 000 євро,
що станом на час подання позовної заяви
еквівалентно 628 680 грн. 00 коп. за курсом
НБУ.

Відповідно до домовленостей між
позивачем та відповідачем, остання
зобов'язана виконати зобов'язання щодо
повернення позивачу позики за першою
його вимогою.

У серпні 2013 року позивач звернувся з
вимогою до відповідачки про повернення
всієї суми боргу, однак відповідачка
від своїх зобов'язань ухилилась і
отримані кошти не повернула.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначеного змістом зобов'язання.

Згідно до ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні (
позичальникові) грошові кошти або інші
речі , визначенні родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів ( суму позики) або ж таку
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей
визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України
підтвердженням укладення договору
позики зокрема може бути розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк
передбачений у договорі. Якщо
договором не встановлений строк
повернення позики або цей строк
визначений моментом пред'явлення
вимоги, позика має бути повернена
позичальником протягом тридцяти днів
від дня пред'явлення позикодавцем
вимоги про це, якщо інше не встановлено
договором.

Оскільки позивач звернувся з вимогою
до відповідачки про повернення суми
позики, то остання зобов'язана була
вчасно повернути грошові кошти
виконавши існуючи домовленості, чого
зроблено не було.

При такому положенні суд вважає
встановленим факту порушення
відповідачкою вищевказаних норм
закону та приймає рішення про
задоволення позовної заяви у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з
відповідачки ОСОБА_2 на користь
позивача повинно бути стягнуто судові
витрати по справі, а саме судовий збір у
розмірі 3897,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 11, 88, 209, 212-215, 223, 228, 233, 294-296 ЦПК
України, ст. ст. 610, 1046, 1047, 1049 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу у розмірі 1 569 480,00 грн. (один
мільйон п'ятсот шістдесят дев'ять тисяч
чотириста вісімдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 3897,60 грн. (три
тисячі вісімсот дев'яносто сім) грн. 60
коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення складено і віддруковано суддею
в нарадчій кімнаті.

Головуючий: суддя