Справа № 161/2453/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Івасюта Л.В. Провадження №
22-ц/773/1165/14 Категорія: 43 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Подолюка В.А.,

при секретарі Захаровій Н.А.

з участю прокурора Супрунюк Т.А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом прокурора м. Луцьк в
інтересах малолітнього ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Луцької міської
ради, відділення публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» Луцьке РУ, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради та визнання недійсним
договору іпотеки за апеляційними
скаргами відповідача публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» та представника
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 червня 2014
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 12 червня 2014
року позов прокурора м. Луцьк в
інтересах малолітнього ОСОБА_3 до
виконавчого комітету Луцької міської
ради, відділення публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» Луцьке РУ, ОСОБА_4, ОСОБА_5
про визнання незаконним та скасування
рішення виконавчого комітету Луцької
міської ради та визнання недійсним
договору іпотеки задоволено.

Ухвалено визнати незаконним та
скасувати рішення виконавчого
комітету Луцької міської ради №248-7 від
10.04.2008 «Про дозвіл на заставу квартири»,
що знаходиться у АДРЕСА_1.

Визнати недійсним договір іпотеки № 1602
від 14.07.2008, укладений між відкритим
акціонерним товариством комерційний
банк «Надра» (правонаступник - ПАТ
«Комерційний банк «Надра») та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та малолітнім ОСОБА_3, від імені
якого діяв ОСОБА_4.

Вирішено питання щодо стягнення
судового збору.

В порядку ст. 1057-1 ЦК України накладено
арешт на майно, що перебуває в заставі
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра», а саме: на
квартиру, що складається з двох кімнат,
загальною пл. 50,0 кв. м., житловою пл. 29,1,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 на
праві спільної часткової власності, -
по 1/3 частині кожному, на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого відділом по приватизації
житлового фонду виконавчого комітету
Луцької міської ради Волинської
області від 23.08.2002 року на підставі
розпорядження виконкому тієї ж ради №
532-р від 23.08.2002 р., Договору про поділ
нерухомого майна, що є спільною
сумісною власністю, посвідченого
27.06.2008р. за р. № 3460 приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області ОСОБА_6

Не погоджуючись із ухваленим судовим
рішенням, відповідач публічне
акціонерного товариство «Комерційний
банк «Надра» подало апеляційну скаргу.
Посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для страви, просить
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким в задоволені позову
відмовити.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням
в частині накладення арешту на предмет
застави та вважаючи, що на частку
житлового приміщення, належну
неповнолітньому, не може бути
накладено арешт, представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення змінити, накласти арешт на
предмет застави, що перебуває в іпотеці
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Надра», а саме на 2/3
частини квартири, що складається з двох
кімнат, загальною площею 50.0 кв.м.,
житловою площею 29.1. кв.м., яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
належить ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві
власності.

В судовому засіданні представник банку
ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_5
ОСОБА_2 апеляційні скарги підтримали,
прокурор Супрунюк Т.А. апеляційні
скарги заперечила.

Заслухавши осіб, які брали участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги підлягають відхиленню з
наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину, відповідно до вимог
ст. 203 ЦК України не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Судом першої інстанції встановлено і
це відповідає фактичним обставинам
справи, що відповідно до свідоцтва про
право власності на житло від 23.08.2002р.,
виданого виконавчим комітетом Луцької
міської ради, квартира АДРЕСА_1,
належить на праві спільної сумісної
власності громадянину ОСОБА_4 , ОСОБА_5
та неповнолітньому ОСОБА_3.

14.07.2008р. між ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ
«Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та малолітнім ОСОБА_3, від імені
якого діяв ОСОБА_4, укладено договір
іпотеки, згідно з умовами якого в
забезпечення належного виконання
позичальником ОСОБА_4 перед банком умов
кредитного договору №17-П/6- В від
14.07.2008р., іпотекодавцями передано в
іпотеку належне їм на праві спільної
часткової власності нерухоме майно -
квартиру, що складається з двох кімнат,
загальною площею 50 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
вартість якої становить 421600 грн.
(чотириста двадцять одна тисяча
шістсот гривень).

Статтею 12 Закону України «Про основи
соціального захисту бездомних осіб і
безпритульних дітей» гарантовано зі
сторони держави охорону і захист прав і
інтересів дітей під час вчинення
правочинів щодо нерухомого майна. Цей
Закон застерігає про недопустимість
зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо житлових
приміщень.

Згідно частини 4 ст. 177 Сімейного
кодексу України, дозвіл на вчинення
правочинів щодо нерухомого майна
дитини надається органом опіки та
піклування після перевірки, що
проводиться протягом одного місяця, і
лише в разі гарантування збереження
права дитини на житло.

Виконавчим комітетом Луцької міської
ради прийнято рішення №248-7 від 10.04.2008р.,
у відповідності до якого ОСОБА_4
дозволено заставити предмет іпотеки та
дозволено передати в заставу предмет
іпотеки від імені малолітнього сина.
Рішенням Луцької міської ради №431-1 від
27.06.2008р. надано дозвіл на виділення 1/3
частки майна (квартири, яка знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1) у спільній
сумісній власності малолітнього
ОСОБА_3.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що вищезазначене рішення
виконкому Луцької міської ради
прийняте з порушенням вимог п. 1.7 Правил
опіки та піклування, затверджених
наказом Державного комітету України у
справах сім'ї та молоді, Міністерства
освіти України, Міністерства охорони
здоров"я України, Міністерства праці та
соціальної політики України № 34/166/131/88
від 26.05.1999, яким передбачено, що органи
опіки та піклування вживають заходи
щодо захисту особистих та майнових
прав неповнолітніх дітей і осіб, які
перебувають під опікою (піклуванням).
Винесене рішення не сприяло збереженню
майна дитини.

Укладаючи вищевказаний договір
іпотеки, батьки неповнолітнього ОСОБА_4
порушили житлові права своєї дитини, що
в подальшому може призвести до
виселення неповнолітнього із
займаного приміщення та залишення
останнього без житла.

Договір іпотеки суперечить моральним
засадам суспільства, відображеним в
Конституції України та Сімейному
кодексі України, щодо обов'язку батьків
дбати про своїх дітей, недопустимість
зловживати наданим їм правом, вимогам
Конвенції про права дитини від 20.11.1989,
ратифікованої в Україні 27.02.1991р. щодо
недоторканності житла дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами,
прийшов до вірного висновку про
часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги банку про те,
що рішення органу опіки і піклування
про згоду на передачу в заставу житла,
яке належить неповнолітній особі,
прийняте за наявності гарантії
забезпечення житлових прав дитини її
батьками, не підтверджуються
будь-якими доказами, інші доводи також
не спростовують висновків суду.

Доводи апеляційної скарги
представника відповідача ОСОБА_2 щодо
накладення арешту на квартиру не
заслуговують на увагу, оскільки стаття
1057-1 не містить обмежень щодо
накладення арешту на майно
неповнолітнього.

Рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційних скарг не
спростовують висновків суду та не
впливають на законність оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги відповідача
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» та
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 12 червня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: