АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/1644/14
Головуючий в суді
1 інстанції: Майдан С.І.
Доповідач: Склярська І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року травня місяця 19 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

Слюсаренко О.В.

При секретарі: Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 08 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з вказаною позовною заявою
посилаючись на те, що постановою
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 12.07.2013 року у справі за
скаргою приватного обвинувачення
ОСОБА_4 у скоєнні відносно ОСОБА_3
злочину, передбаченого ч. 2. ст. 125 КК
України, провадження було закрито зі
звільненням ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК
України у зв'язку з примиренням, із
затвердженням мирової угоди, згідно
якої на відшкодування заявлених ОСОБА_3
позовних вимог ОСОБА_4 сплачує 7000 грн.:
до 12.08.2013 року - 2300 грн., до 12.09.2013 року - 2300
грн., до 12.10.2013 року - 2400 грн. Враховуючи
те, що відповідач прострочила
виконання свого грошового зобов'язання
перед позивачем та на теперішній час
сплатила лише 2300 грн., після уточнення
позовних вимог просила:

1) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
4700 грн.

2) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
неустойку (пеню) у розмірі 152,25 грн. за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань та понесені судові витрати
у розмірі 229,41 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду міста Херсона від 08 квітня 2014 року
в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Письмові заперечення до суду
апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів прийшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, з таких підстав.

З аналізу ч. 1 ст. 3 ЦПК України, 1 ст. 15 ЦК
України випливає, що на звернення до
суду за захистом наділена особа в разі
порушення, невизнання або оспорювання
саме її прав, свобод чи інтересів, а
також у разі звернення до суду органів
і осіб, яким надано право захищати
права, свободи та інтереси інших осіб
або державні та суспільні інтереси.
Слід установити, чи були порушені,
невизнані або оспорені права, свободи
чи інтереси цих осіб, і залежно від
установленого вирішити питання про
задоволення позовних вимог або відмову
в їх задоволенні.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, 14.03.2012 року за
скаргою приватного обвинувачення
ОСОБА_3 за фактом завдання їй легких
тілесних ушкоджень, що спричинили
короткочасний розлад здоров'я, була
порушена кримінальна справа відносно
ОСОБА_4 у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (т.1
а.к.с.1). У зазначеній справі ОСОБА_3 було
визнано потерпілою, останньою заявлено
цивільний позов про відшкодування
заданої матеріальної та моральної
шкоди (т.1 а.к.с.41-47,86), подана заява з
вирішенням питання щодо відшкодування
матеріальної та моральної шкоди шляхом
підписання мирової угоди (т.2 а.к.с.40),
умови якої наголошені в судовому
засіданні та зафіксовані протоколом
судового засідання (т.2 а.к.с.114)

Постановою Комсомольського районного
суду міста Херсона від 12.07.2013 року
провадження по справі за скаргою
приватного обвинувачення ОСОБА_4
закрито зі звільненням ОСОБА_4 від
кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 125 КК України у зв'язку з
примиренням, із затвердженням мирової
угоди, згідно якої на відшкодування
заявлених ОСОБА_3 позовних вимог ОСОБА_4
сплачує 7000 грн.: до 12.08.2013 року - 2300 грн.,
до 12.09.2013 року - 2300 грн., до 12.10.2013 року - 2400
грн. (а.с.4).

Відповідно до ст. 403 КПК України (1960
року) вирок, ухвала і постанова суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
для всіх державних і громадських
підприємств, установ і організацій,
посадових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Постановою державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Комсомольського районного управління
юстиції у м. Херсоні від 19.11.2013 року
відмовлено у прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 667/3971 від
13.11.2013 року, виданого Комсомольським
районним судом м. Херсона про
затвердження мирової угоди згідно якої
на відшкодування заявлених ОСОБА_3
позовних вимог ОСОБА_4 сплачує 7000 грн.:
до 12.08.2013 року - 2300 грн., до 12.09.2013 року - 2300
грн., до 12.10.2013 року - 2400 грн. з підстав не
відповідності виконавчого листа
вимогам ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження», а саме
відсутності у виконавчому документі
примусового характеру виконання
рішення суду (а.с.6).

Вказана постанова державного
виконавця ОСОБА_3 не оскаржувала.

Відповідно ст. 124 Конституції України,
403 КПК України (1960 року), ст. 13 Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" судові рішення що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Чинним законодавством України у разі
невиконання судових рішень, які
набрали законної сили, передбачена
процедура їх примусового виконання.

При цьому, згідно частини 3 статті 404 КПК
України (1960 року), у разі якщо вирок або
його частина підлягає виконанню
органами державної виконавчої служби,
суд видає виконавчий лист, який
надсилається на виконання органам
державної виконавчої служби
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження".

Так, ст. 1 Закону України "Про виконавче
провадження" (чинного на час ухвалення
постанови) визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України (ст. 2
цього Закону).

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження", примусове
виконання рішень державною виконавчою
службою здійснюється на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом, зокрема ухвали, постанови
судів у цивільних, господарських,
адміністративних та кримінальних
справах у випадках, передбачених
законом. Виконавчими документами є
такі документи, що відповідають
вимогам, зазначеним у ст. 19 цього
Закону.

Статтею 18 вказаного Закону визначено
підстави відкриття виконавчого
провадження.

Згідно зі ст. 24 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання і
цей документ відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом, та
пред'явлений до виконання до органу
державної виконавчої служби за
належним місцем виконання рішення.

Підстави відмови у відкритті
виконавчого провадження, зокрема
невідповідність виконавчого документа
вимогам ст.19 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлені ст.
26 цього Закону.

Про відмову у відкритті виконавчого
провадження державний виконавець у
3-денний строк після надходження до
нього виконавчого документа виносить
постанову, яка може бути оскаржена у
визначеному законом порядку.

Отже, на час ухвалення постанови
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 12.07.2013 року із
затвердженням мирової угоди між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 існував законодавчо
визначений порядок виконання умов
мирової угоди.

Таким чином, встановивши, що позивач
розпорядилася своїм правом на
пред'явлення позову про відшкодування
шкоди, вибравши спосіб захисту шляхом
його пред'явлення при розгляді
кримінальної справи до підсудної та
питання про відшкодування завданих
збитків вирішено постановою суду про
закриття кримінальної справи, а тому
відмова у відкритті виконавчого
провадження, постанова по якій не
оскаржена, не є підставою для
звернення до суду з позовом про
стягнення завданої злочином шкоди в
порядку цивільного судочинства, а
також підставою для задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов вірного та обґрунтованого
висновку про відмову в задоволені
позовних вимог.

Посилання апелянта на те, що постановою
Комсомольського районного суду міста
Херсона від 12.07.2013 року спір між
сторонами вирішений не був, грошові
кошти з підсудної в рахунок
відшкодування завданої шкоди вказаним
судовим рішенням стягнуто не було, а
тому затвердження мирової угоди є
підставою для врегулювання спору між
сторонами на власний розсуд, до уваги
колегією суддів не беруться, як такі, що
не ґрунтуються на вимогах закону,
оскільки на час ухвалення
вищезазначеної постанови існував
законодавчо визначений порядок
виконання умов мирової угоди та
винесення державним виконавцем
постанови про відмову у відкритті
виконавчого провадження, яка ОСОБА_3 не
оскаржена, не є підставою для
задоволення позовних вимог про
стягнення грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги, що мирова
угода укладена сторонами в
кримінальному судочинстві є
правочином внаслідок чого позивач
обрав спосіб захисту: примусове
виконання обов'язку в натурі, колегія
суддів до уваги не приймає, як такі що
не ґрунтуються на нормах матеріального
права, правовідносинам, які виникли між
сторонами та встановленим обставинам
справи.

Крім того, за правовідносинами, які
виникли між сторонами нарахування
пені законом не передбачено, а тому
підстав для її стягнення, колегія
суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги
колегією суддів не приймаються до
уваги як такі, що не підтверджені
належними доказами, не ґрунтуються на
вимогах закону, що регулюють спірні
правовідносини, та не спростовують
мотивованих висновків суду.

Таким чином, висновки місцевого суду
щодо відсутності правових підстав для
задоволення позову належним чином
мотивовані, підтверджуються
матеріалами справи, узгоджуються з
нормами матеріального права, що
регулюють спірні правовідносини. При
цьому, суд дав належну оцінку зібраним
у справі доказам, висновки щодо яких
обґрунтовано виклав в мотивувальній
частині рішення.

Оскільки судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено рішення з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
не вбачає підстав для скасування
рішень суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду міста Херсона від 08 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: