У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2014 рокум. КиївКолегія
суддів судової палати у цивільних
справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Олійник А.С.

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.

Парінової І.К.,
Савченко В.О.

розглянувши у судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_5, про
повернення земельної ділянки,
приведення її у попередній стан шляхом
знесення самочинно збудованого
нерухомого майна за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 27
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 7 жовтня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до
суду із зазначеним позовом, який згодом
уточнила, і остаточно просила
зобов'язати відповідача повернути їй
земельну ділянку площею 0,0038 га, що у
межах земельної ділянки по АДРЕСА_1, по
лінії межі від точки 6 до точки 7 та
привести зазначену земельну ділянку у
первинний стан шляхом знесення за
рахунок відповідача частини
двоповерхової будівлі (будинку) літ.
«А» площею 0,002 га, частини гаражу літ.
«Б» площею 0,0011 га та інших будов, що
знаходяться на ній.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що на
земельній ділянці площею 0,0038 га по
АДРЕСА_1, яка належить їй на праві
власності, розташована частина
самовільно побудованого будинку та
гаража відповідача, що порушує її право
власності, позбавляє можливості
самостійно використовувати належну їй
земельну ділянку.

Рішенням Нахімовського районного суду
м. Севастополя від 27 червня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м.
Севастополя від 7 жовтня 2013 року, позов
задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути земельну
ділянку площею 0,0038 га, що у межах
земельної ділянки по АДРЕСА_1, власнику
ОСОБА_3 по лінії межі від точки 6 до
точки 7 та привести зазначену земельну
ділянку у первинний стан шляхом
знесення частини двоповерхової
будівлі (будинку) літ. «А» площею
0,002 га, частини гаражу літ. «Б» площею
0,0011 га та інших будов, що знаходяться на
ній, зафарбованих червоним кольором на
схемі розташування земельних ділянок,
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 617
від 1 жовтня 2012 року.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 27
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 7 жовтня 2013 року
і ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову, мотивуючи свої
вимоги порушенням судами норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_4
самовільно зайняла частину земельної
ділянки ОСОБА_3 і захист її порушеного
права власності на земельну ділянку
слід здійснити шляхом відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення права.

Такі висновки суду ґрунтуються на
фактичних обставинах, встановлених
судом, і відповідають вимогам закону.

Судами встановлено, що ОСОБА_3
відповідно до договору купівлі-продажу
від 1 липня 2008 року та державного акта
на право власності на земельну ділянку
від 8 липня 2008 року є власником
земельної ділянки площею 0,0599 га по
АДРЕСА_1.

Власником суміжної земельної ділянки
по АДРЕСА_2 площею 0,0785 га є ОСОБА_4 на
підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку від 5
червня 2007 року.

ОСОБА_4 у 2006 році розпочала
реконструкцію будинку та гаражу по
АДРЕСА_2, унаслідок якої старий будинок
зруйновано, а на іншому місці
побудовано новий.

Згідно з висновками судової
комплексної будівельно-технічної та
землевпорядної експертизи № 617 від 1
жовтня 2012 року на земельній ділянці
ОСОБА_3 розташована частина будівель та
споруд ОСОБА_4, при цьому основу
двоповерхового будинку літ. «А»
складає 0,0056 га, з них на ділянці по
АДРЕСА_1 площа основи - 0,002 га. Площа
основи гаражу літ. «Б» складає 0,0025 га, з
них на ділянці по АДРЕСА_1 площа основи -
0,0011 га. Таким чином, частина будинку та
гаражу розташовані на земельній
ділянці ОСОБА_3 Площа земельної ділянки
позивача, яка зайнята будівлями
відповідача, складає 0,0038 га, яку ОСОБА_3
просила повернути їй з незаконного
володіння відповідача.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
право приватної власності непорушне,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю.

Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю.

Самовільно зайняті земельні ділянки за
рішенням суду відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.
212 ЗК України підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам
без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.

Оскільки судами встановлено, що
будівлі, зведені відповідачем на
частині земельної ділянки по АДРЕСА_1, є
самочинними і цю частину земельної
ділянки ОСОБА_4 зайняла самовільно,
суди дійшли правильного висновку про
виникнення у позивача права вимагати
повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки та приведення її у
попередній стан шляхом знесення
самочинно збудованого нерухомого
майна.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні судів першої та
апеляційної інстанції чи відкинуті
ними, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу та про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й суд апеляційної
інстанції, дослідивши докази у справі,
дав їм належну оцінку і, з урахуванням
встановлених обставин справи і вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано
дійшов висновку про наявність у
позивача права на повернення
самовільно зайнятої відповідачем
земельної ділянки, приведення її у
попередній стан шляхом знесення
самочинно збудованого нерухомого
майна.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при розгляді справи
судами допущено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які призвели до неправильного
вирішення спору, оскільки висновків
судів попередніх інстанцій не
спростовують і зводяться до переоцінки
доказів, їх належності та допустимості.
Проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд
касаційної інстанції не вправі
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішенні чи відкинуті ним, вирішувати
питання про достовірність або
недостовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної
оцінки наданих сторонами доказів повно
встановлено фактичні обставини справи
та вірно застосовано норми
матеріального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Нахімовського
районного суду м. Севастополя від 27
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду м. Севастополя від 7 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
А.С.Олійник

Судді:
В.І.Амелін

С.О.Карпенко

І.К.Парінова

В.О.Савченко