Справа № 758/7394/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Гребенюка В. В. ,

при секретарях - Шабатин Н. А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, про поділ спільного майна
подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
(надалі за текстом - відповідач), про
поділ спільного майна подружжя.

Позивач зазначила, що позивач з
відповідачем зареєструвала шлюб 27.01.1979
року, від шлюбу мають сина - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1. 28.02.2013 року Рішенням
Подільського районного суду м. Києва
шлюб було розірвано. За час шлюбу
позивачем та відповідачем спільно було
придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1,
яку обслуговує ЖБК «Київ-9». Пай за
вказану квартиру було виплачено за
спільні кошти подружжя в період з 1986
року по 1994 рік та зареєстровано право
власності на квартиру в БТІ м. Києва на
відповідача згідно реєстраційного
посвідчення № 844 від 18.02.1994 року. В
вищезазначеній квартирі зареєстровані
та проживають три особи, зокрема
позивач, відповідач та їх син.
Відповідно до положень ст. 71 СК України
позивач просила виділити їй частину із
спільного майна, а саме 1/2 частину
трикімнатної квартири, яка знаходиться
в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 72,6
кв.м., а іншу частину 1/2 квартири
виділити відповідачу. Відповідач
відмовляється провести поділ
спільного сумісного майна подружжя, у
зв'язку з чим позивач звернулась до
суду за захистом порушеного права.

В судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні проти
задоволення позову про поділ спільного
майна подружжя не заперечував, однак,
зазначив про безпідставність
стягнення з нього судового збору.

Вислухавши пояснення позивача та
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Перевіряючи обставини справи, судом
було встановлено, що сторони
перебували в зареєстровано шлюбі з
27.01.1979 року по 28.02.2013 року (а.с. 9, 13).

За період шлюбу подружжям було
придбано трьохкімнатну квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 72,6
кв.м., жилою площею 40,96 кв.м., яка на праві
власності зареєстрована за
відповідачем на підставі
реєстраційного посвідчення, виданого
Київським міським бюро технічної
інвентаризації від 18.02.1994 року (а.с. 10).

У відповідності до довідки форми № 3
виданої ЖБК «Київ-9» позивач та
відповідач зареєстровані в спірній
квартирі, також за даною адресою
зареєстрований ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.
11).

Частиною 1 статті 70 СК України
передбачено, що у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловікам є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що
є у сумісній власності, може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві сумісної власності є рівними,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними або законом. За рішенням суду
частка співвласника може бути
збільшена або зменшена з урахуванням
обставин, які мають істотне значення.

В судовому засіданні було встановлено,
що домовленості між сторонами про
поділ майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя у
запропонованому позивачем варіанті не
було, шлюбний договір між сторонами не
укладався.

Згідно ст. 368 ЦК України, майно, набуте
подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю.

Як відзначає Пленум Верховного Суду
України у п. 23 Постанови від 21.12.2007 р. № 11
вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що вищевказане майно
набуте сторонами під час шлюбу, такий
розподіл майна подружжя не суперечить
вимогам чинного законодавства України,
не порушує прав та інтересів сторін, а
тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача слід
стягнути судовий збір в сумі 3 500 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 355, 365, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 69, 70
СК України, ст. 10, 59, 60, 88, 209, 213 - 215, 218, 223,
294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ
спільного майна подружжя -
задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1;

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_1;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 3 500 (три тисячі
п'ятсот) гривень;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. В. Гребенюк