У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.

за участю ОСОБА_1 і її представника,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє як
законний представник ОСОБА_2, на
рішення Дубенського міськрайонного
суду від 4 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє як
законний представник ОСОБА_2, про поділ
житлового будинку і господарських
споруд в натурі між співвласниками
(виділення частки) та встановлення меж
суміжного землекористування,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 4 березня 2014 року зазначений
позов задоволено частково:

Виділено у власність ОСОБА_3, 1978 р.н.,
ідент. номер НОМЕР_1, 45/100 частин
житлового будинку з надвірними
будівлями в АДРЕСА_1, загальною
вартістю 57 219 гривень, який складається
згідно із висновком експерта № 30612/1_С
судової інженерно-технічної
експертизи від 28 жовтня 2013 року -

1.) по житловому будинку „А-1" з
прибудовою „а": 1-4 50% житлової кімнати,
площею 10,3 кв.м.; 2-1 коридор, площею 2,3
кв.м.; 2-2 коридор, площею 2,4 кв.м.; 2-3 кухня,
площею 11 кв.м.; 2-4 житлова кімната,
площею 13,7 кв.м., а всього загальною
площею 39,7 кв.м.;

2.) по надвірних будівлях: сарай „Б",
сарай „В", погріб „Г", вбиральня „У", 60%
огорожі „№-1".

Виділено у власність ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, 55/100 частин житлового
будинку з надвірними будівлями в
АДРЕСА_1 загальною вартістю 71 189
гривень, який складається згідно із
висновком експерта № 30612/1-С судової
інженерно-технічної експертизи від 28
жовтня 2013 року -

1.) по житловому будинку „А-1" з
прибудовою „а": 1-1 коридор, площею 4,9
кв.м.; 1-2 комора, площею 2,6 кв.м.; 1-3
житлова кімната, площею 13 кв.м.; 1-4 50%
житлової кімнати, площею 10,3 кв.м.; 1-5
кухня, площею 8,6 кв.м., а всього
загальною площею 39,4 кв.м.;

2.) по надвірних будівлях: літня кухня
„Б-1", 40 % огорожі № 1, колонка „К".

Стягнуто з ОСОБА_1 - матері
неповнолітньої ОСОБА_2 на користь
позивача 6 986 гривень компенсації за
відступлення від рівності часток у
будинку.

Зобов'язано ОСОБА_3 після набрання
рішенням законної сили влаштувати
перегородку, що ділить приміщення 1-4 на
дві частини, та влаштувати дверний
проріз між приміщенням 2-3 та 1-4 згідно з
висновком експерта.

Встановлено порядок користування
земельною ділянкою між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1:

- виділено в користування ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 по 442 кв.м. зазначеної земельної
ділянки, визначеної порядком
користуванням за варіантом № 2
розподілу житлового будинку, рисунок №
4 додатків до висновку експерта № 30612/1_С
судової інженерно-технічної
експертизи від 28 жовтня 2013 року.

Стягнуто з позивача в дохід держави
442,24 гривень недоплаченого судового
збору.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі ОСОБА_1 покликалась на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

На її обґрунтування зазначала про
неврахування судом вимог ч.3 ст. 61 ЦПК
України щодо преюдиційності обставин,
встановлених рішенням Дубенського
міськрайонного суду від 15 червня 2012
року. Оскільки цим рішенням визначено
за ОСОБА_2 782/1000 частки домоволодіння, а
за ОСОБА_3 - 218/1000 частки
будинковолодіння, тому розподіл
спірного будинку повинен
здійснюватись відповідно до наведених
часток, а не в співвідношенні ? частка
будинковолодіння до ? частки, як
визначив суд, взявши до уваги можливий
варіант розподілу на підставі судової
інженерно-технічної експертизи.

З цих підстав просила рішення
Дубенського міськрайонного суду від 4
березня 2014 року скасувати та ухвалити
нове - про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, думку
осіб, які беруть участь у справі і
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
законного представника ОСОБА_2, колегія
суддів прийшла до висновку про
відхилення апеляційної скарги,
виходячи з такого.

Частково задовольняючи вимоги
позивача, суд першої інстанції
правильно виходив з того, що частки
сторін у житловому будинку та
погосподарських спорудах на момент
укладення договорів, якими відчужено
на їхню користь спірне майно, були
рівними, тобто складали по 12 частині за
кожним. З урахуванням висновку
експерта в інженерно-технічній
експертизі виділено позивачу 45100
частин будинку, а ОСОБА_2 - 55100 частин з
відшкодуванням останньою на користь
ОСОБА_3 компенсації за відступлення від
рівності часток сторін.

Матеріалами справи встановлено, і ці
обставини сторонами не заперечуються,
що 11 серпня 2008 року ОСОБА_4 подарувала
позивачу, а остання прийняла в дар ?
частину одноповерхового цегляного
житлового будинку площею 47, 3 кв.м.,
загальною площею 79, 1 кв.м., з
відповідною частиною належних до нього
господарських будівель та споруд, що
знаходиться в АДРЕСА_1, на
неприватизованій земельній ділянці
(а.с. 7-7, зв., 6).

20 липня 2004 року ОСОБА_5 подарував на
користь ОСОБА_2, 1999 р.н., від імені якої
прийняли в дар її батьки - ОСОБА_6 і
ОСОБА_1, решту зазначеного житлового
будинку, тобто іншу - ? частину будинку
АДРЕСА_1 Рівненської області, житлова
площа якого складала 47, 3 кв.м., загальна
- 79, 1 кв.м. з приналежними до нього
господарськими будівлями та спорудами
(а.с. 19-19, зв., 20).

Ці договори заінтересованими особами
не оспорювалися і є правомірними.

Оскільки частки власників у житловому
будинку були ідеальними, а порядок
користування земельною ділянкою не
визначено, позивач у травні 2008 року
звернулася з позовом до малолітньої
ОСОБА_2, згодом замінивши відповідача
на її матір - ОСОБА_1, про поділ в натурі
житлового будинку і господарських
споруд, виділивши їй житлову площею 13, 1
кв.м., житлову - 13, 0 кв.м., кухню - 11, 0 кв.м.,
коридор - 2, 3 кв.м., коридор - 2, 4 кв.м.,
сарай, погріб, вбиральню та колонку, а
також просила встановити межі
сумісного землекористування на
ділянці площею 870 кв.м..

Відповідно до варіанту ІІ висновку
експерта №306121_С судової
інженерно-технічної експертизи від
28.10.2013 року пропонувалося стороні І
виділити у власність по житловому
будинку "А-1" з прибудовою "а": 1-1 коридор
площею 4, 9 кв.м., 1-2 комора площею 2, 6 кв.м.,
1-3 житлова площею 13 кв.м., 1-4 50% житлової
площею 10, 3 кв.м., 1-5 кухня площею 8, 6 кв.м.,
загальною площею 39, 4 кв.м.; по надвірних
будівлях: літня кухня "Б", 40% огорожі №1,
колонка "К", що разом складає 55100 частин
спірного житлового будинку з
надвірними будівлями загальною
вартістю 71 189 гривень. Стороні ІІ
виділити у власність по житловому
будинку "А-1" з прибудовою "а": 1-4 50%
житлова площею 10, 3 кв.м., 2-1 коридор
площею 2, 3 кв.м., 2-2 коридор площею 2, 4
кв.м., 2-3 кухня площею 11 кв.м., 2-4 житлова
площею 13, 7 кв.м., загальною площею 39, 7
кв.м.; по надвірних будівлях: сарай "Б",
сарай "В", погріб "Г", вбиральня "У", 60%
огорожі №1, що разом складає 45100 частин
спірного житлового будинку з
надвірними будівлями загальною
вартістю 57 219 гривень. Компенсація, яка
повинна бути виплачена власником
першої частини поліпшень власнику
другої частини становить 6 986 гривень. З
метою ізоляції квартир за цим
варіантом розподілу рекомендовано
провести влаштування перегородки, що
ділить приміщення 1-4 на дві частини
згідно з розмірами на рис. 2,
влаштування дверного прорізу між
приміщеннями 2-3 та 1-4 як показано на рис.
2, перерозподіл інженерного
забезпечення в поділеному приміщенні
1-4. Щодо земельної ділянки, експертом
запропоновано сторонам виділити їх у
користування площею по 442 кв.м. кожному,
що визначено порядком користування
земельною ділянкою до варіанту №2
розподілу житлового будинку, рис. №4
додатків до висновку експерта №306121_6
судової інженерно-технічної
експертизи від 28.10.2013 року (а.с. 180-213).

Зазначений поділ житлового будинку і
порядок користування земельною
ділянкою відповідають обставинам
справи та узгоджуються з вимогами
закону.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 358, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 367
ЦК України Право спільної часткової
власності здійснюється співвласниками
за їхньою згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен зі
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації. Співвласник має право на
виділ в натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Майно, що
є у спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між власниками
за домовленістю між ними. У разі поділу
спільного майна між співвласниками
право спільної часткової власності на
нього припиняється.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
особи на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про
нехтування обставинами, що встановлені
рішенням Дубенського міськрайонного
суду від 15 червня 2012 року, яке набрало
законної сили, не заслуговують на увагу
і обґрунтовано спростовані висновками
суду першої інстанції.

Так, зазначеним рішенням суду
встановлено ідеальні частки
співвласників будинку АДРЕСА_1
Рівненської області, визначивши за
ОСОБА_2 7821000 частки будинковолодіння, а
за ОСОБА_3 - 2181000 частки
будинковолодіння (а.с. 130-130, зв.).

Як правильно зазначено в оскаржуваному
рішенні, цим рішенням право власності
на самочинне будівництво не
визнавалося, а лише визначено ідеальні
частки сторін у будинку, що знаходяться
в їхньому користуванні, без урахування
правовідносин за договорами дарування
по 12 частині кожній.

Частина 4 ст. 357 ЦК України надає
співвласнику житлового будинку, іншої
будівлі, споруди право зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України
особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього.

За наведеного встановлені рішенням
Дубенського міськрайонного суду від 15
червня 2012 року обставини не є
преюдиційними в розумінні ч. 3 ст. 61 ЦПК
України і використовуватися при поділі
житлового будинку не повинні.

Тому місцевим судом при вирішенні
спірних відносин обґрунтовано їх не
було враховано.

Решту покликань ОСОБА_1 на порушення
норм матеріального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи колегія суддів
вважає необґрунтованими і не може з
ними погодитися.

Підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення згідно з ч. 1 ст.
308 ЦПК України є додержання вимог
закону судом першої інстанції при
ухваленні оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Дубенського міськрайонного
суду від 4 березня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
Судді: