РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2014 року
Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Мазурок
О.В.

при
секретарі Овтіній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним, вказавши, що 6
грудня 1996 року Гусєвою Л.В. завідувачем
Першої Хмельницької державної
нотаріальної контори було посвідчено
договір дарування між ним і
відповідачем реєстраційний номер

1-6166. Згідно п. 1 вказаного договору
вбачається, що вона подарувала будинок
АДРЕСА_1 відповідачці по справі ОСОБА_2

10.11.2011 року відповідачка по справі
пред'явила до нього позов про усунення
перешкод в користуванні будинком
АДРЕСА_1 відповідачці по справі. Коли
він більш детально ознайомився з
вказаним договором та побачив, що
підпис, який стоїть в ньому навпроти
«Даритель» виконаний не його рукою.

Він ніколи не виявляв бажання
подарувати вказаний будинок
відповідачці і відповідно не
підписував його.

В ст. 203 ч. 3 ЦК України зазначено, що
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Тобто особа, яка є
стороною в договорі, повинна особисто
підписати договір, що буде свідчити про
її вільне волевиявлення.

В судовому засіданні позивач
позовні вимоги підтримав.

Відповідач та представник
відповідача в судовому засіданні
позовні вимоги не визнали повністю.

Заслухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
суд вважає, що позовна заява не
підлягає задоволенню з наступних
підстав: судом об'єктивно встановлено,
що 6 грудня 1996 року Гусєвою Л.В.
завідувачем Першої Хмельницької
державної нотаріальної контори було
посвідчено договір дарування між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, реєстраційний номер
1-6166.

Згідно з ч.3 ст. 203 ЦК України -
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

У відповідності до ст.. 215 ЦК
України - підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Зі сторони позивача не надано
доказів тому, що вказаний договір
дарування він не підписував особисто.

Крім того суд враховує, що судом двічі
призначалася почеркознавча
експертиза, однак ухвала суду була
повернута експертом без виконання,
оскільки зразки підпису ОСОБА_1 були
відсутні про що було направлено
відповідне клопотання ОСОБА_1, також не
проведено оплату за експертизу.

Відповідно до статті 146 ЦПК України -
у разі ухилення особи, яка бере участь у
справі, від подання експертам
необхідних матеріалів, документів або
від іншої участі в експертизі, якщо без
цього провести експертизу неможливо,
суд залежно від того, хто із цих осіб
ухиляється, а також яке для них ця
експертиза має значення, може визнати
факт, для з'ясування якого експертиза
була призначена, або відмовити у цього
визнанні.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст. ст. 203,215 ЦК України, ст.

ст. 10,11,60, 61, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору
дарування недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Хмельницького
апеляційного суду через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Суддя: