Справа №489/7460/13-ц 21.08.2014 21.08.2014 21.08.2014
Провадження №22-ц/784/2367/14
інстанції-Коваленко І.В.
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Ямкової О.О.,

при секретарі - Кудрі В.М.,

за участю представника позивачки -
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра»

на рішення Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 15 липня 2014 року у
цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (далі - КБ
«Надра»)

про визнання дій неправомірними

У С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулася з
позовом до КБ «Надра» про визнання дій
неправомірними та стягнення
безпідставно списаних грошових коштів.
Третьою особою до участі у справі
залучено ОСОБА_3

Позивачка зазначала, що 18 березня 2008
року між КБ «Надра» та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір № 08/03/2008/840
К 737, відповідно до умов якого ОСОБА_3
отримав кредит у сумі 706 000 доларів США
строком до 19 лютого 2009 року. 18 березня
2008 року між банком та нею, ОСОБА_2,
укладено договір застави № 08/03/2008/840-ДЗ
009 майнових прав по депозитному
договору «Класичний з поповненням» №
824858 від 20 лютого 2008 року, вартість яких
визначена у 4 460 000 грн. У
встановлений строк ОСОБА_3 кредит не
повернув та повідомив банк про
неможливість виконання кредитних
зобов'язань. Проте у лютому 2009 року КБ
«Надра» не задовольнив свої вимоги за
рахунок заставленої нею суми
депозитного вкладу та продовжував
нарахування процентів та пені за
кредитним договором, а 15 липня 2009 року
списав з її депозитного рахунку 4 863 412,45
грн. за кредитним договором від 18
березня 2008 року, що, у будь-якому разі,
перевищує розмір застави на 403 412,45 грн.

Позивачка ОСОБА_2 неодноразово
уточнювала та змінювала позовні
вимоги, частина яких була розглянута
судом з ухваленням рішень.

Справа неодноразово розглядалась
судами.

У липні 2014 року представник ОСОБА_2
уточнила позовні вимоги та просила
визнати неправомірними дії банку щодо
додаткового нарахування за кредитним
договором від 18 березня 2008 року за
період з 20 лютого 2009 року по 15 липня 2009
року процентів в розмірі 42 141,28 доларів
США, пені в розмірі 71 911,82 доларів США, а
також списання цих сум з її депозитного
рахунку з направленням цих коштів на
погашення основного боргу. Крім того,
зазначивши, що на виконання попередніх
рішень відповідач перерахував
позивачу 403 412,45 грн., представник
відмовився від вимог про їх стягнення (
том 2 а.с.44-46).

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 липня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано
неправомірними дії банку із списання з
депозитного рахунку ОСОБА_2 403 412, 45 грн.
і направлення їх на погашення
заборгованості за кредитним договором
від 18 березня 2008 року № 08/03/2008/840 К 737. В
задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі КБ «Надра» просив
рішення скасувати та відмовити у
задоволенні позову, посилаючись на
невірну оцінку судом обставин справи, в
тому числі відсутності у позивачки, як
заставодавця, права на оспорення
розміру забезпеченого заставою
зобов'язання.

Перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів не вбачає підстав для її
задоволення, але вважає, що рішення
підлягає скасуванню в частині позовних
вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 20
лютого 2008 року між КБ «Надра» та ОСОБА_2
укладено договір строкового вкладу
(депозиту) «Класичний з поповненням»
(далі - Депозитний договір) з відкриттям
вкладного рахунку НОМЕР_1 та внесенням 4
460 000 грн. строком до 20 лютого 2009 року з
процентною ставкою 5, 5 % річних ( том 1
а.с. 8).

18 березня 2008 року між КБ «Надра» та
ОСОБА_3 укладено кредитний договір №
08/03/2008/840 К 737 ( далі - Кредитний договір),
за яким він отримав 706 000 доларів США зі
сплатою 13, 6 % річних за користування
коштами, строком до 19 лютого 2009 року (
том 1 а.с. 6-7).

18 березня 2008 року на забезпечення
виконання зобов'язань за вказаним
кредитним договором між КБ «Надра» та
ОСОБА_2 укладено договір застави №
08/03/2008/840 - ДЗ 009 майнових прав по
депозитному договору «Класичний з
поповненням» № 824858 від 20 лютого 2008 року
(далі - Договір застави) (том 1 а.с. 9).
Вартість майнових прав, які позивачка
передала у заставу Банку, складає 4 460 000
грн.

Того ж числа, 18 березня 2008 року, між тими
ж сторонами укладено договір уступки
права вимоги ( далі - Договір уступки,
том 1, а.с.139), за умовами якого банк
набуває права кредитора за Депозитним
договором у разі невиконання ОСОБА_3
умов Кредитного договору від 18 березня
2008 року та набуття права банком на
звернення стягнення цієї
заборгованості на заставлені майнові
права за Договором застави від 18
березня 2008 року в сумі 4 460 000 грн. ( пункт
3.1).

Таким чином, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції про те, що кредитні
зобов'язання ОСОБА_3 за Кредитним
договором від 18 березня 2008 року
забезпечені заставою майнових прав
ОСОБА_2, які остання мала за Депозитним
договором і передала банку за
Договором уступки від 18 березня 2008
року, в розмірі 4 460 000 грн.

Суд також дав оцінку і змісту договору
уступки права вимоги від 27 червня 2008
року ( том 1, а.с.103), укладеним між банком
та ОСОБА_2, за яким сума уступленої
вимоги становить 7 658 214,77 грн.

Висновок суду про те, що цей договір від
27 липня 2008 року, як і договір застави №
08/06/2008/980-ДЗ 3028 від 27 липня 2008 року,
забезпечують виконання боржником
ОСОБА_3 іншого кредитного договору
№08/06/2008/980-К 1219 від 27 червня 2008 року, про
що прямо зазначено у його тексті.

До того ж ці факти встановлені судовими
рішенням при розгляді іншого спору між
тими ж сторонами (том 1, а.с. 129- 134).

Далі судом встановлено, що станом на 19
лютого 2009 року на депозитному рахунку
ОСОБА_2 НОМЕР_1 знаходилося 7 658 214, 77 грн.
(том 1, а.с. 82, 86).

Розмір невиконаного зобов'язання
ОСОБА_3 за Кредитним Договором від 18
лютого 2008 року станом на 19 березня 2009
року складало в гривневому
еквіваленті - 5 629 420,03 грн. ( том 1, а.с. 63).

Встановивши, що 15 липня 2009 року (том 1
а.с.140,141) з депозитного рахунку ОСОБА_2
списано в рахунок погашення
заборгованості за Кредитним договором
від 18 березня 2008 року 4 863 412,45 грн., при
ліміті відповідальності - 4 460 000 грн.,
суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що різниця в розмірі 403 412,45
грн. спрямована на погашення
невиконаних зобов'язань неправомірно.

Зазначивши цей висновок в резолютивній
частині судового рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що
представник ОСОБА_2, уточнивши вимоги в
суді 15 липня 2014 року, просила залишити
без розгляду лише вимоги про стягнення
цих коштів, посилаючись на їх отримання
(том 2 а.с.46), а не відмовилась від
судового вирішення спору про
правомірність дії відповідача по їх
списанню.

Враховуючи тривалість розгляду справи
та необхідність дійсного вирішення
спору судом, та виходячи з засад
розумності та економії процесуального
часу, колегія суддів вважає, що
правильне по суті рішення не може бути
скасовано лише з формальних міркувань
(частина 2 статті 308 ЦПК).

Посилання апелянта на те, що за умовами
Договору застави від 18 березня 2008 року
банк має право на задоволення майнової
вимоги в повному обсязі, визначеному на
момент фактичного задоволення, не
спростовує обмеження цього обсягу
вартістю заставленого майна ( майнових
прав), що відповідає вимогам статті 572
ЦК.

Не мають правового значення і доводи
банку про відсутність у ОСОБА_2 права
оспорювати розмір забезпеченого
заставою зобов'язання, оскільки
дійсним предметом спору є обсяг
відповідальності заставодавця.

Таким чином, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування судового
рішення в частині задоволених вимог.

Разом з тим, суд першої інстанції
відмовив у задоволенні інших позовних
вимог, заявлених в судовому засіданні 15
липня 2014 року ( том 2 а.с.44-45), а саме про
визнання неправомірними дій банку щодо
додаткового нарахування за кредитним
договором від 18 березня 2008 року за
період з 20 лютого 2009 року по 15 липня 2009
року процентів та пені, а також
списання цих сум з депозитного рахунку
з направленням коштів на погашення
кредитного боргу.

Проте ці вимоги вже були предметом
судового розгляду, а рішення
апеляційного суду Миколаївської
області від 19 березня 2013 року набрало
законної сили (том 1 а.с.231-232, 249-251).

Набрання законної сили рішенням,
ухваленим за спором між тими ж
сторонами , про той самий предмет і з
тих самих підстав, відповідно до
пункту 2 частини 1 статті 205 ЦПК є
підставою для закриття провадження у
справі.

Оскільки при розгляді вищеназваних
позовних вимог суд порушив вимоги
процесуального законодавства, рішення
в цій частині підлягає скасуванню з
закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 308, 310, 316 ЦПК України
, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Надра» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 15 липня 2014 року в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
скасувати, провадження за цими
вимогами закрити.

Рішення суду в частині задоволених
позовних вимог та стягнення судових
витрат залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий Судді