Справа № 317/2717/14-ц
пр. №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2014 року
м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого - судді
Мінгазова Р.В.,

при секретарі -
Балковій Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Запоріжжя
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Григорівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, треті особи: Запорізька
районна державна нотаріальна контора,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права
власності на майно колишнього
колгоспного двору, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, який було
змінено в ході розгляду справи, до
Григорівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області, треті особи: Запорізька
районна державна нотаріальна контора,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права
власності на майно колишнього
колгоспного двору.

В позові зазначив, що він є сином
ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Крім позивача дітьми ОСОБА_4 також є:

- ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Вказані особи усі разом мешкали однією
сім'єю у будинку АДРЕСА_1, спільно вели
підсобне господарство на присадибній
ділянці. Головою колгоспного двору
була ОСОБА_4, що підтверджується
Довідкою Григорівської сільської ради
Запорізького району Запорізької
області від 07.02.2014 року №101, а також
записами у погосподарській книзі
(копії цих документів є в матеріалах
справи).

У 1963 році з вище вказаного колгоспного
двору вибула ОСОБА_3, яка з того часу по
теперішній час у спірному будинку не
проживала, участі своєю працею і
коштами у веденні спільного
господарства двору у вказаний період
не брала.

У 1965 році з вище вказаного колгоспного
двору вибув ОСОБА_2, який з того часу по
теперішній час у спірному будинку не
проживав, участі своєю працею і коштами
у веденні спільного господарства двору
у вказаний період не брав.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 досягли
пенсійного віку (стали непрацездатними
особами за законом) 01.01.1992 року та
відповідно 29.03.1994 року, протягом 3-х
(трьох) років з дати вибуття з
колгоспного двору не перебували на
навчанні в учбовому закладі,
непрацездатними особами у зв'язку із
хворобою, у цей період не були, то з
урахуванням положень ст. 126 ЦК
Української РСР вони втратили право на
частку в майні двору починаючи з 1967
року.

Таким чином, станом на 21.11.1987 року
членами колгоспного двору, у спільній
власності яких перебував спірний
будинок із дворовими будівлями, були:
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, і позивач.

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3,
позивач залишився проживати у
спірному.

Відповідно до норм ЦК України ( в
редакції 1963 року), які діяли на той час -
майно колгоспного двору належить його
членам на підставі спільної сумісної
власності. До правовідносин, як виникли
до введення в дію Закону України «Про
власність» з 15.04.1991 року,
застосовується діюче на той час
законодавство. Зокрема, спори щодо
майна колишнього колгоспного двору,
яке було придбано до 15 квітня 1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулювали власність цього двору.
Відповідно до даних норм, право
власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени колгоспного двору, котрі до 15
квітня 1991 року не втратили права на
частку в його майні.

Таким чином, з дня смерті ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, припинив існування
вказаний вище колгоспний двір як такий,
оскільки з цього часу вже не існувало
сімейно-трудового об'єднання з
притаманній йому спільною сумісною
власністю на майно цього двору. Все
майно колгоспного двору, що
знаходилось по АДРЕСА_1, збереглося на
даний час в повному обсязі. Позивач
вказує, що станом на 15.04.1991 року, коли
статус колгоспних дворів було
законодавчо ліквідовано, він, як
колишній член колгоспного двору,
проживав у житловому будинку, брав
участь у веденні господарства двору та
мав право на частку у колгоспному
дворі. За вказаних обставин позивач
просить визнати за ним право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1, як на
майно колишнього колгоспного двору.

Крім того позивач зазначив, що прізвище
його матері у документах, які мають
правове значення, пишеться як «ОСОБА_3»,
однак його прізвище в особистих
документах пишеться як «ОСОБА_3».

У свідоцтві про народження позивача
його матір'ю значиться - ОСОБА_6. Проте у
свідоцтві про смерть ОСОБА_7 її
прізвище написане як «ОСОБА_3».

Така розбіжність у написанні прізвища
позивача із прізвищем його матері
пояснюється виключно допущеними
помилками у написанні прізвища
позивача та не означає, що він не є
сином ОСОБА_8.

Посилаючись на вищевикладене позивач
також просив суд встановити факт
родинних відносин між ним та ОСОБА_8,
померлою ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні позивач до суду не
з'явився, його представник - ОСОБА_9
надала заяву в якій позов підтримала
повністю, з підстав, викладених у заяві,
прохає його задовольнити.

Відповідач - Григорівська сільська
рада Запорізького району в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву
про розгляд справи у його відсутності,
позов визнає та не заперечує проти його
задоволення.

Треті особи також в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
причин неявки суду не повідомили,
заперечень проти задоволення позову не
надали.

Суд, дослідивши матеріали цивільної
справи, приходить до висновку, що позов
підставний та підлягає до задоволення.

Так в судовому засіданні в якості
свідків були допитані ОСОБА_10, яка є
сусідкою позивача, та ОСОБА_3, яка є
третьою особою та рідною сестрою
позивача. На питання суду свідки
пояснили, що дійсно позивач та ОСОБА_8,
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, є рідними сином та
матір'ю. Свідок ОСОБА_3 також
підтвердила факт різного написання
прізвища та ім'я її матері - ОСОБА_4,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, та її брата -
ОСОБА_1 Також пояснила, що вона не
проживає у спірному домоволодіння
починаючи з 1963 року, а її рідний брат
ОСОБА_2 (третя особа) з 1965 року.
Додатково повідомила, що позивач з дня
смерті їхньої матері постійно проживає
в спірному будинку та веде
господарство.

Згідно до повторного свідоцтва про
народження серії НОМЕР_2 від 17.09.2013 року
вбачається, що батьками позивача були
ОСОБА_11 та ОСОБА_6.

Згідно до повторного свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3 від 17.09.2013 року
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла
ОСОБА_8.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
доведеним той факт, що позивач - ОСОБА_1
та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 є
рідними сином та матір'ю.

Відповідно до довідки Григорівської
сільської ради Запорізького району від
07.02.2014 року № 101 вбачається, що ОСОБА_4,
померла ІНФОРМАЦІЯ_3, була головою
домоволодіння АДРЕСА_1.

Відповідно до Закону України «Про
власність» частка майна померлого
члена колгоспного двору з майна
колгоспного двору не виділялась, а
залишалась в спільній власності решти
членів колгоспного двору. Майно
колгоспного двору спадкувалось тільки
в разі смерті останнього члена
колгоспного двору. Такий порядок
спадкування існував і після припинення
колгоспного двору з цих підстав та діяв
до 01.07.1990р. Загальні правила
спадкування щодо частки члена
колгоспного двору в майні двору
застосовуються з 1 липня 1990 року. При
спадкуванні після смерті останнього
члена колгоспного двору, що мала місце
до цієї дати, частка в майні двору,
належна особі, яка вибула з членів
двору, але не втратила на неї права на
час смерті останнього члена двору, не
входить до спадкового майна

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду від 22.12.1995 № 20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
та ст. 123 ЦК (в редакції 1963 року) спори
щодо майна колишнього колгоспного
двору, яке було придбане до 15.04.1991 року,
мають вирішуватися за нормами, що
регулюють власність цього двору, а
саме: право власності на майно, яке
належало колгоспному двору і
збереглося після припинення його
існування, мають ті члени двору, які до
15.04.1991 року не втратили права на частку
в його майні.

Таким чином, домоволодіння в АДРЕСА_1
відносилося до суспільної групи
«колгоспний двір», яке збереглося
після припинення його існування до
15.04.1991 року.

Голова колгоспного двору - ОСОБА_8
померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Колишні члени колгоспного двору ОСОБА_2
та ОСОБА_3 виїхали з домоволодіння у 1965
році та 1963 році відповідно, що
підтверджується довідкою Григрівської
сільської ради № 102 від 07.02.2014 року,та
показами свідків.

Відповідно до ст.126 Цивільного кодексу
Української РСР, - працездатний член
колгоспного двору втрачає право на
частку в майні двору, якщо він не менше
трьох років підряд не брав участі своєю
працею і коштами у веденні спільного
господарства двору. Це правило не
застосовується, якщо член двору не брав
участі у веденні господарства в зв'язку
з призовом на строкову військову
службу, навчанням в учбовому закладі
або хворобою

Згідно статті 120 ЦК (в редакції 1963 року)
майно колгоспного двору належить його
членам на праві сумісної власності.
Колгоспний двір був припинений 15.04.1991
року, коли був введений в дію Закон «Про
власність».

Відповідно до ст. 563 ЦК України (в
редакції 1963 року) в разі смерті члена
колгоспного двору спадкоємство в майні
двору не відкривається та
відкривається після смерті останнього
члена двору.

Станом на 15.04.1991 року, коли статус
колгоспних дворів було законодавчо
ліквідовано, позивач ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживав в даному
господарстві, та був членом
колгоспного двору. На даний час
господарство збереглось, позивач є
останнім членом колишнього
колгоспного двору, а тому не втратив
права на дане майно.

Оскільки майно двору належало на праві
сумісної власності його членам, то
після вибуття з колгоспного двору
ОСОБА_3 у 1963 році, вибуття ОСОБА_2 у 1965
році та смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3,
позивач залишився останнім членом
колгоспного двору та продовжував
володіти і користуватись цим майном, а
тому до нього перейшло право на
спадкування в майні колгоспного двору.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За вказаних обставин за позивачем слід
визнати право власності на майно
колишнього колгоспного двору.

Судові витрати слід віднести за
рахунок позивача, - за клопотанням його
представника.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 10, 60, 130, 174, 212-215 ЦПК України, ст. 392 ЦК
України, ст. ст. 123, 562 ЦК України (в
редакції 1963 року), ЗУ «Про власність,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН
НОМЕР_1, право власності на майно
колишнього колгоспного двору по
АДРЕСА_1 яке складається з: житлового
будинку літ. «А», прибудова літ. «а»; -
ганок до «а»; - козирок до «а»; - сарай
літ. «Б»; - літня кухня літ «В»; - сарай
літ. «Г'»; - душ літ. «Д»; - сарай літ. «Е»; -
вбиральня літ. «Ж»; - погріб з шийкою; -
замощення літ. «І»; - паркан літ. «№1»; -
хвіртка літ. «№2»; - колодязь літ. «№3»; -
стінка підпірна літ. «№4»; - стінка
підпірна літ. «№5»; - паркан літ. «№6».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
через суд першої інстанції в 10 денний
строк з дня його проголошення. Особи
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
Р.В. Мінгазов