Справа № 405/5429/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р. Ленінський районний суд
м. Кіровограда в складі: головуючої
судді - Шевченко І.М. при секретарі -
Фришко А.Ю., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Кіровограді
справу за скаргою ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, -

В С Т А Н О
В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на
дії державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції та просить визнати
бездіяльність державного виконавця
вказаного відділу щодо невинесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження, які відкриті за
виконавчими листами Ленінського
районного суду м. Кіровограда № 2-1343 від
27.05.2009 року та № 2-1344 від 24.07.2009 року,
неправомірними.

Скаргу обґрунтовує тим, що в
Ленінському відділі державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції за
заявами ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
були відкриті: виконавче провадження
за виконавчим листом Ленінського
районного суду м.

Кіровограда № 2-1343 від 27.05.2009 року про
стягнення з нього на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» кредитної
заборгованості в сумі 111 847,97 грн. та
виконавче провадження за виконавчим
листом Ленінського районного суду м.
Кіровограда № 2-1344 від 24.07.2009 року про
стягнення з нього на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» кредитної
заборгованості в сумі 237 846,66 грн. 27.07.2010
року виконавчі провадження за
вказаними виконавчими листами були
об'єднані у зведене виконавче
провадження на загальну суму
заборгованості за двома виконавчими
документами, що складала 349 694,63 грн. (237
846,66+111 847,97).

В межах зведеного виконавчого
провадження було накладено арешти на
належні йому кошти в різноманітних
банках, а також на все належне йому
майно.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

В ході судового розгляду справи №
1111/4193/12, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
надав в судове засідання розрахунки за
кредитними договорами, відповідно до
яких було встановлено, що
заборгованість за тілом кредиту, яка
була предметом розгляду у цивільних
справах № 2-1343 та № 2-1344, була сплачена в
повному обсязі 18.12.2009 року та 06.10.2011 року
відповідно.

Так, як вбачається з наданого ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» розрахунку
за Кредитним договором № 014-04-1/63 від
06.02.2007 року (тобто по виконавчому листу
№ 2-1344 від 24.07.2009 року), ним до каси банку
сплачувались грошові кошти:

- 15.03.2010 року - 3 000,00 доларів США;

- 03.04.2010 року - 500,00 доларів США;

- 17.05.2010 року - 500,00 доларів США;

- 27.05.2010 року - 100,00 доларів США;

- 28.05.2010 року - 880,50 доларів США;

- 31.05.2010 року - 1 000,00 доларів США;

- 07.06.2010 року - 502,82 доларів США;

- 22.07.2010 року - 200,00 доларів США;

- 26.07.2010 року - 300,00 доларів США;

- 29.07.2010 року - 200,00 доларів США;

- 02.08.2010 року - 300,00 доларів США, а
загалом в сумі 7 483,32 доларів США, що на
той момент було еквівалентно 59 417,89 грн.

Також, в судовому засіданні по
цивільній справі № 1111/4193/12 було
встановлено, що ним в добровільному
порядку виконувалось рішення суду щодо
погашення кредитної заборгованості і
сплачено до каси ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» грошові кошти в сумі 100 623,81 грн.,
які бути прийняті банком та зараховані
в якості погашення заборгованості за
кредитним договором № 014-08.2/375 від 19.09.2006
року (тобто по виконавчому листу № 2-1343
від 27.05.2009 року).

Крім того, державним виконавцем, на
виконання виконавчого лита № 2-1344 від
24.07.2009 року, було списано з його
банківського розрахункового рахунку,
що відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк»,
наступні грошові кошти:

- 12.10.2010 року - 195 286,76 грн. та 1 700,00
грн.;

- 23.09.2011 року- 14 076,00 грн., а загалом в
сумі 211 062,76 грн.

Враховуючи, що в межах зведеного
виконавчого провадження ним було
фактично сплачено 371104,46 грн. (59 417,89+100
623,81+211 062,76), вважає, що виконавчі листи, з
врахуванням судових витрат, виконані в
повному обсязі та виконавчі
провадження за ними, відповідно до п. 8
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», підлягають закриттю в
зв'язку з повним фактичним виконанням.

05.05.2014 року він звернувся з відповідною
заявою до ДВС. 12.06.2014 року ним було
отримано лист від 16.05.2014 року про
відсутність законних підстав для
завершення виконавчого провадження за
виконавчими листами № 2-1343 від 27.05.2009
року та № 2-1344 від 24.07.2009 року.

Вважає дану відмову неправомірною та
посилаючись на вимоги діючого
законодавства просчить задовольнити
скаргу.

В судовому засіданні скаржник та його
представник скаргу підтримали,
посилаючись на обставини, що в ній
викладені, представник Ленінського
відділу державної виконавчої служби та
державний виконавець Ігнатьєва О.І. в
судовому засіданні заперечували проти
задоволення скарги.

Суд, заслухавши пояснення скаржника,
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, встановив наступні
обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження», державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 01.07.2010 року до
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції подано
заяви про примусове виконання рішення
та виконавчі документи за виконавчим
листом Ленінського районного суду м.
Кіровограда № 2-1343 від 27.05.2009 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» кредитної
заборгованості в сумі 111 847,97 грн. та за
виконавчим листом Ленінського
районного суду м. Кіровограда № 2-1344 від
24.07.2009 року про стягнення з нього на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
кредитної заборгованості в сумі 237 846,66
грн. 27.07.2010 року виконавчі провадження
за вказаними виконавчими листами були
об'єднані у зведене виконавче
провадження

Керуючись ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державним
виконавцем 19.07.2010 року було відкрито
виконавче провадження та направлено
сторонам до відома та виконання.

В постанові про відкриття виконавчого
провадження боржнику надано строк для
самостійного його виконання до 26.07.2010
року.

Оскільки боржником рішення суду
самостійно не виконано, державним
виконавцем розпочато примусове
виконання.

З метою забезпечення реального
виконання рішення суду державним
виконавцем у відповідності ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
09.02.2011 року винесено постанову про
звернення стягнення на майно боржника.
Постановами від 03.08.2010 року, 02.09.2010 року,
04.12.2010 року, 03.02.2011 року, 01.03.2011 року та
06.06.2012 року на рахунки боржника
відкритих в банківських установах
накладено арешт. З метою списання
коштів державним виконавцем
виставлено платіжні вимоги.

Згідно повідомлення про надходження
коштів 12.10.2010 року на депозитний
рахунок надійшло 196 986,76 грн.

Відповідно до розподілу стягнутих з
боржника сум від 19.10.2010 року державним
виконавцем перераховано на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 178 987,96 грн. На
підставі даного розрахунку державним
виконавцем стягнуто з боржника кошти
на погашення виконавчого листа № 2-1343
від 27.05.2009 року про стягнення з ОСОБА_1
та ОСОБА_3 на користь Відкритого
акціонерного товариства " Райффайзен
Банк Аваль" боргу у сумі 111 847,97 грн. та
виконавчого листа № 2-1343 від 27.05.2009 року
про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на
користь Відкритого акціонерного
товариства " Райффайзен Банк Аваль"
судового збору у розмірі 1700 грн.

Залишок нестягненого боргу за
виконавчим листом № 2-1344 від 24.07.2009 року
станом на 19.10.2010 року становив 172 406,67
грн.

Керуючись п. 8 ст. 37 Закону України «Про
виконавче провадження» (не чинна
редакція) державним виконавцем
закінчено виконавчі провадження на
підставі виконавчих листів № 2-1343 від
27.05.2009 року, а виконавчі документи
направлені до суду як виконані.

Відповідно до повідомлення про
надходження коштів 23.09.2011 року на
депозитний рахунок надійшло 14 076,00 грн.

Відповідно до розподілу стягнутих з
боржника сум від 28.09.2011 року державним
виконавцем перераховано на користь ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» 12 748,08 грн.
Залишок нестягненого боргу за
виконавчим листом № 2-1344 від 24.07.2009 року
станом на 28.09.2011 року становив 159 658,59
грн.

Статтею 49 Закону України «Про
виконавче провадження» провадження
передбачено вичерпний перелік підстав
для закриття державним виконавцем
виконавчого провадження. В судовому
засіданні скаржник не зазначив
передбачених законом пістав для
закінчення державним виконавцем
виконавчого провадження.

Посилання скаржника на рішення по
цивільній справі № 1111/4193/12 Ленінського
районного суду м. Кіровограда не може
братись до уваги, так як воно скасоване
в апеляційному суді Кіровоградської
області рішенням від 03.10.2012 року.

В 2011 році боржник ОСОБА_1 звертався зі
скаргою до Ленінського районного суду
м. Кіровограда з тими ж вимогами.
Рішенням від 16.11.2011 року за справою
2-2355/11 боржнику відмовлено в задоволені
позову.

Згідно заяви боржника від 07.03.2014 року
ОСОБА_1 пропонує звернути стягнення на
заставне майно ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» тим самим підтверджуючі
наявність заборгованості перед
заставодержателем, а саме ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль».

Державний виконавець неодноразово
звертався з запитом до ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» про повідомлення
заборгованості за виконавчим листом №
2-1344 від 24.07.2009 року, на що стягувач
повідомляв, що веде облік кредитної
заборгованості не розділяючи її на
заборгованість за рішеннями судів та
поточну заборгованість по кредитному
договору та що станом на 28.02.2014 року
заборгованість складає 19 717,86 доларів
США. Згідно квитанцій наданих
боржником та стягувачем в призначені
платежу зазначено « погашення позики».
Дане призначення платежу не може бути
враховано державним виконавцем
оскільки не зрозуміло сплачені кошти
надходять на погашення заборгованості
за виконавчим листом чи поточною
заборгованістю.

Станом на 27.06.2014 року заборгованість
ОСОБА_1 за виконавим листо № 2-1344 від
24.07.2009 року складає 68 325,92 грн.

На підставі викладеного та враховуючи
обставини справи, суд вважає, що
підстави для задоволення скарги
відсутні.

Керуючись ст. 383 ЦПК України, ст. 26
Закону України «Про виконавче
провадження»-

У Х В А
Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Кіровоградського апеляційного суду
через Ленінський районний суд м.
Кіровограда протягом 5 -и днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда
Шевченко