Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2036/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Квітка
УХВАЛА

Іменем України

26.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого
- Сукач Т.О.

суддів
- Бубличенко В.П.,

Кривохижі В.І

при секретарі
Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
треті особи: служба у справах дітей
Кіровоградської міської ради, орган
опіки та піклування Кіровоградської
районної державної адміністрації, про
позбавлення батьківських прав,
зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,
третя особа: орган опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації, про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною та її
вихованні, за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 18 червня 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровоградського
районного суду Кіровоградської
області від 18 червня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4, треті особи: служба у справах
дітей Кіровоградської міської ради,
орган опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав та зустрічного
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа:
орган опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації, про усунення перешкод
у спілкуванні з дитиною та її
вихованні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду в
частині відмови у задоволенні її
позову про позбавлення відповідача
батьківських права та ухвалити в цій
частині нове рішення про задоволення
її вимог у повному обсязі.

ОСОБА_4 рішення суду в частині
відмови у задоволенні зустрічного
позову не оскаржив.

Відповідач та представники служби у
справах дітей Кіровоградської міської
ради, органу опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
статтею 76 ЦПК України порядку, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштових
відправлень із судовими повістками та
копією апеляційної скарги. Враховуючи
положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з
якою неявка сторін або інших осіб, які
беруть участь у справі, належним чином
повідомлених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи, колегія суддів вирішила
розглядати справу у відсутності
зазначених осіб.

Заслухавши доповідача, пояснення
ОСОБА_3, її представника, адвоката
ОСОБА_5, які підтримували доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду та доводи апеляційної скарги у
встановлених статтею 303 ЦПК України
межах, колегія суддів вважає, що скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову про
позбавлення батьківських прав суд
виходив з того, що позивачкою не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження доводів про те, що
відповідач ухиляється від обов'язків
по вихованню дитини.

Колегія суддів вважає такий
висновок суду правильним, оскільки суд
дійшов його з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що сторони
перебували в шлюбі з 06.11.2011 року по
10.07.2013 року. Відповідач є батьком
малолітньої дочки сторін ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

З березня 2013 року сторони спільно не
проживають. Рішенням Маловисківського
районного суду Кіровоградської
області від 10.07.2013 року шлюб між ними
розірвано (а.с.10).

Підстави позбавлення батьківських
прав наведені у ст.164 СК України.

Зокрема, п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, на яку
як на підставу позбавлення відповідача
батьківських права посилалася
позивачка, визначено, що мати, батько,
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він
ухиляються від виконання своїх
обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у
п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 3 від 30 березня 2007 року
«Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»,
позбавлення батьківських прав (тобто
прав на виховання дитини, захист її
інтересів, на відібрання дитини в інших
осіб, які незаконно їх утримують та
інше), що надані батькам до досягнення
дитиною повноліття і ґрунтуються на
факті спорідненості з нею, є крайнім
заходом впливу на осіб, які не
виконують батьківських обов'язків, а
тому питання про його застосування
слід вирішувати лише після повного,
всебічного, об'єктивного з'ясування
обставин справи, зокрема ставлення
батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення, не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є
крайнім заходом і може мати місце при
доведеності винної поведінки когось із
батьків або їх обох, свідомого
нехтування ними своїми обов'язками.

Обов'язок надати докази на
підтвердження вимог і заперечень
законом покладено на сторони
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК
України ) .

Суд належним чином з'ясував обставини,
дав належну оцінку наданим сторонами
доказам і ухвалив рішення, яке
відповідає вимогам ст.т.212-214 ЦПК
України, роз'ясненням наведеної
постанови Пленуму Верховного Суду та
правильно зазначив врішенні про те, що
позивачкою не надано належних доказів,
що свідчать про свідоме, винне ухилення
відповідача від виконання своїх
обов'язків щодо виховання дитини, у
чому полягає його винна поведінка.

При цьому суд обґрунтовано не
прийняв як належний доказ позбавлення
відповідача батьківських прав
висновок органу опіки та піклування
Кіровоградської міської ради від
06.05.2014 року, оскільки цей висновок є
недостатньо мотивованим, комісія з
питань захисту прав дитини (рішення від
30.04.2014 року) ( ст. 60 ЦПК України ) дійшла
його без урахування думки відповідача
з цього питання, який проти позбавлення
його батьківських прав заперечував
(а.с.69).

В матеріалах справи є копії
виконавчих листів про стягнення з
відповідача коштів (аліментів) на
утримання позивачки та дочки (а.с.11,12).
Згідно довідок Кіровського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції та Кіровоградського районного
відділу УМВС України в Кіровоградській
області ОСОБА_4 має заборгованість по
аліментах. Однак щомісячно, крім
чергових платежів, сплачує додатково
кошти на погашення заборгованості
(а.с.61-52,79).

Наявність заборгованості по
аліментах при відсутності доказів про
ухилення відповідача від їх сплати не є
достатньою підставою для позбавлення
батьківських прав відповідно до п.2 ч.1
ст.164 СК України.

Згідно положень ч.1ст.17 Закону України
від 23 лютого 2006 року «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» суди
застосовують при розгляді справ
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Практика Європейського суду з прав
людини свідчить про те, що питання
позбавлення батьківських прав мають
ґрунтуватись на оцінці особистості
відповідача та його поведінці. Факт
оскарження відповідачем заяви про
позбавлення батьківських прав також
може свідчити про його інтерес до
дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у
справі «Хант проти України»).

Встановлено, що відповідач категорично
заперечував проти позбавлення його
батьківських прав щодо дочки ОСОБА_6.
За місцем роботи і проживання ОСОБА_4
характеризується позитивно.

Доказів того, що відповідач жорстоко
поводиться з дитиною, є алкоголіком чи
наркоманом, або своєю поведінкою
негативно впливає на виховання дочки в
матеріалах справи немає.

Встановлені судом обставини справи
свідчать про те, що позбавлення
відповідача батьківських прав не буде
відповідати інтересам дитини.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що відповідно до ст.308 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги, яка не ґрунтується на доказах
та висновків суду не спростовує, і
залишення рішення суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК
України колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровоградського районного
суду Кіровоградської області від 18
червня 2014 року в частині вирішення
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи:
служба у справах дітей Кіровоградської
міської ради, орган опіки та піклування
Кіровоградської районної державної
адміністрації, про позбавлення
батьківських прав залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді