АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 601/76/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Мочальська В.М. Провадження
№ 22-ц/789/582/14 Доповідач - Ткач
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Шевчук Г. М., Бершадської Г. В.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2, представинка ОСОБА_3

- ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Кременецького районного
суду Тернопільської області від 02
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ
будинковолодіння,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулась із
позовом до ОСОБА_3 про поділ
будинковолодіння, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим,
що вона є власником 1/8 частини
будинковолодіння, а власником інших 7/8
частин будинковолодіння є відповідач.

Спільна часткова власність з ОСОБА_3 на
спірне будинковолодіння створює певні
незручності. Відповідач чинить їй
перешкоди в користуванні майном.
Добровільної домовленості про поділ в
натурі будинку та надвірних будівель з
відповідачем не досягнуто, а тому
просить позов задовольнити та
припинити спільну часткову власність
на спірне будинковолодіння.

Рішенням Кременецького районного суду
від 02 квітня 2014 року вирішено:
"Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову
до ОСОБА_3 про поділ будинковолодіння,
що знаходиться по АДРЕСА_1 та
припиненні спільної часткової
власності".

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати рішення Кременецького
районного суду від 02 квітня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, заслухавши доводи
апелянта суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони є співвласниками житлового
будинку "А" і "Б"-"Д" з відповідною
частиною надвірних будівель, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Позивачці ОСОБА_1 належить 1/8 частина
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних будівель на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 17.09.2013 року,
виданого державним нотаріусом Другої
Хмельницької державної нотаріальної
контори.

Згідно витягу з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності, виданого
державним реєстратором від 18.09.2013 року,
ОСОБА_1 є власником 1/8 частини житлового
будинку А, Б-Д, дерев"яний, обкладений
цеглою, об"єкт житлової нерухомості на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 17.09.2013 року,
виданого державним нотаріусом Другої
Хмельницької державної нотаріальної
контори.

ОСОБА_3 належить 7/8 частин житлового
будинку з відповідною частиною
надвірних будівель:

- 4/8 частин згідно свідоцтва про право
на спадщину за заповітом виданого 05
грудня 1987 року

- 1/8 частин згідно свідоцтва про право
на спадщину за законом виданого 18
лютого 1998 року,

- 2/8 частин згідно договору дарування
частки житлового будинку від 27 лютого
2012 року, укладеного між ОСОБА_5 та
ОСОБА_3

Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦК України, на
підставі якої пред'явлено позов, майно,
що є у спільній частковій власності,
може бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу спільного майна між
співвласниками право спільної
часткової власності на нього
припиняється.

Згідно роз'яснень, викладених у п.п. 6, 7
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про
практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності на житловий
будинок», при вирішенні справ про виділ
в натурі часток жилого будинку, що є
спільною частковою власністю, судам
належить мати на увазі, що це можливо,
якщо кожній із сторін може бути
виділено відокремлену частину будинку
з самостійним виходом (квартиру). Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнати
приміщення в ізольовані квартири.

В спорах про поділ будинку в натурі
учасникам спільної часткової
власності на будинок може бути
виділено відокремлену частину будинку,
яка відповідає розміру їх часток у
праві власності.

У тих випадках, коли для поділу
необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться при наявності дозволу на
це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК).

Отже, виходячи зі змісту норми закону
та відповідних роз'яснень постанови
Пленуму Верховного суду України, поділ
є можливим, якщо кожній зі сторін може
бути виділено відокремлену частину
будинку з самостійним виходом, яка
відповідає розміру й вартості його
частки, що виключає можливість
залишення у спільному користуванні
співвласників будь-яких приміщень
будинку.

З метою всебічного і повного з'ясування
вищевказаних обставин справи судом
першої інстанції роз'яснено сторонам
їх право подати клопотання про
призначення будівельно-технічної
експертизи щодо можливих варіантів
поділу будинку в натурі.

Від проведення експертизи сторони
відмовились.

Свою відмову позивачка мотивувала тим,
що належна їй частка складається з
конкретно визначених приміщень
будинку "Б", а саме: 2-1 тамбура, площею 3,90
кв.м., 2-2 кухні, площею 10,20 кв.м., 2-3
кімнати, площею 12,80 кв.м., загальною
площею 26,90 кв.м. та хліва. Вказані
приміщення відповідають 1/8 частині від
будинковолодіння і можуть бути
виділені судом без перепланувань і
переобладнань, у зв'язку з чим не вбачає
необхідності призначення та
проведення судової
будівельно-технічної експертизи.

Суд першої інстанції дав належну
правову оцінку цим доводам в
сукупності з матеріалами справи і
прийшов до вірного висновку про
неможливість реального поділу будинку
в натурі без відповідних висновків
судової будівельно-технічної
експертизи.

При цьому суд дав належну оцінку
доводам позивачки про те, що її реальна
частка у спірному будинковолодінні
визначена в технічному паспорті на
індивідуальний житловий будинок
АДРЕСА_1 складеному Кременецьким
районним КБТІ 16 грудня 2013 року та у
договорі дарування від 03 листопада 1949
року, згідно якого ОСОБА_6 - бабці
позивачки ОСОБА_1, подаровані
приміщення в будинку: кімната, кухня,
кладова, коридорчик, а також
подарований сарай. Вважала, що цих
документів достатньо для поділу в
натурі спірного будинковолодіння за
запропонованим нею варіантом.

Проте в технічному паспорті на
житловий будинок не вказані ідеальні
частки сторін в будинку.

Не є належним доказом ідеальної долі
позивачки і договір дарування від 03
листопада 1949 року, згідно якого ОСОБА_6 -
бабці позивачки, була подарована
частина житлового будинку.

В даному договорі дарування не вказані
площі відчужуваних приміщень та не
визначена їх ідеальна частка ОСОБА_7 в
цілому будинку.

Після смерті ОСОБА_7 право на 1/8 частину
будинковолодіння успадкував ОСОБА_8 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом від 12 березня 1975
року.

Після смерті ОСОБА_8 - 1/8 частку спірного
будинковолодіння успадкували його
дружина ОСОБА_9 та донька ОСОБА_1

Свідоцтво про право на спадщину є
правовим документом і не містить
технічних висновків про відповідність
1/8 частини будинковолодіння до
подарованих ОСОБА_7 приміщень.

Отже, безспірних доказів того, що,
приміщення будинку "Б", а саме тамбур
площею 3,90 кв.м., кухня площею 10,20 кв.м.,
кімната площею 12.80 кв.м., та хлів,
становлять 1/8 частку від цілого
будинковолодіння і є технічна
можливість кожній зі сторін виділити
відокремлену частину будинку із
самостійним виходом, які за розміром
відповідають розміру часток
співвласників у праві власності, не
має.

Окрім того, в запереченнях
відповідачка ОСОБА_3 вказала, що між нею
та позивачкою існує спір щодо
користування горищем і підвалом
житлового будинку частини "Б"-"Д", які
перебувають у спільному користуванні
сторін.

За вказаних обставин суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про недоведеність позовних вимог
ОСОБА_1 про поділ будинковолодіння
згідно запропонованого нею варіанту і
правомірно відмовив з цих підстав у
задоволенні позову.

Рішення суду є законним і
обґрунтованим і підстав для його
скасування з підстав викладених в
апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кременецького районного суду
Тернопільської області від 02 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів,
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області З.Є. Ткач