АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 215/2-1996/11 22-ц/774/1235/К/14
Справа № 2-1996/11
Головуючий в 1 інстанції
Провадження 22-ц7741235К14
Категорія № 57 (1V)
Доповідач Грищенко Н.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Турік В.П.,

при секретарі: Бевзі М.О.

за участю: позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4, його представника,
та представника відповідачів

ОСОБА_5, ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернівського
районного суду м. Кривого Рогу від 15
квітня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення прав споживача.,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення прав
споживача, щодо якості виготовлення та
установки вікна.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що 30.05.2005
року між ним та ПП ОСОБА_5 було укладено
договір і 29-05 Л-ОК на виготовлення та
установку вікна ПВХ , вартістю 1431 грн. У
зв'язку із тим, що у зимовий період на
підвіконні утворювався лід та
задувало, 06.02.2006 року він уклав договір
№ 5-02 Л-ОК із ОСОБА_6, згідно якого за
доплату 598 грн. було замінено вікно на
інше з п'ятикамерним профілем. Проте
вікно виявилося неналежної якості.
Працівниками фірми «Конкорд» у січні
2010 року було здійснено заміну вікна.

Позивач ОСОБА_2 29.12.2010 року
уклав договір № 1-01-Р-КК із ПП ОСОБА_4
за умовами якого, виконавець
зобов'язувався замінити віконну раму
встановлену по договору № 5-02 ЛОК від
06.02.2006 року, за доплату в сумі 891 грн.
Однак, вікно виявилося також
бракованим, проте відповідач ОСОБА_4
відмовився здійснити заміну
неякісного вікна.

Після уточнення позовних вимог у
квітні 2014 року позивач ОСОБА_2 просив
суд розірвати Договір № 29-05 ЛОК від 30
травня 2005 року, укладений між ним та
ОСОБА_5, розірвати Договір № 5-02 ЛОК від
06 лютого 2006 року, укладений між ним та
ОСОБА_6, та розірвати Договір № 1-01-Р-КК
від 29 грудня 2010 року, укладений між ним
та ОСОБА_4; стягнути солідарно з усіх
відповідачів на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди -
3518,28 грн., залишив відповідачам вікно;
стягнути солідарно з відповідачів
неустойку в розмірі 1% від вартості
товару за кожен день затримки усунення
недоліків понад установлений строк з 07
грудня 2010 року по 14 квітня 2014 рік в сумі
35711,6 грн.; стягнути солідарно з
відповідачів 3% річних в сумі - 293,52 грн.;
а також стягнути солідарно у
відшкодування моральної шкоди - 10000
грн. та судові витрати в сумі 2320 грн.

Рішенням Тернівського районного суду
м. Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року
ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення прав
споживача.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2,
посилаючись не неповне з'ясування
судом обставин, які мають значення
для правильного вирішення спірного
питання, невідповідність висновків
суду обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального
законодавства, ставить питання про
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що при розгляді справи суд не
взяв до уваги висновки судової
будівельно-технічної експертизи та
повторної експертизи, які встановили
неналежну якість віконного блоку.

Відмовивши в задоволенні позовних
вимог в частині солідарного стягнення
спричиненої шкоди, суд не врахував,
можливість компенсувати шкоди з будь -
кого з відповідачів. Не зв'язав до
уваги, що вікно, встановлене ФОП
ОСОБА_4 є неякісним, тому помилково не
розірвав договір від 29 грудня 2010 року
та не стягнув у відшкодування
матеріальної шкоди вартість метало
пластикового вікна в сумі 3518,28 грн.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
вимог, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з,ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під
час ухвалення рішення суд вирішує,
зокрема такі питання 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані ( пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити; 6 )
як розподілити між сторонами судові
витрати.

Проте суд першої інстанції не
з,ясував у повній мірі всі обставини,
які мають значення для справи, та не
виконав усі вимоги цивільного
судочинства, у зв,язку із чим рішення в
даній справі неможна визнати законним
і обґрунтованим.

Судом встановлено, що згідно
копії договору № 29-05 Л-ОК від 30 травня
2005 року, укладеного між позивачем
ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_5,
останній зобов'язався виготовити та
встановити в квартирі замовника за
адресою: АДРЕСА_1 одне вікно з ПВХ
профілю КБЕ з однокамерним склопакетом
із гарантійним терміном на виріб п'ять
років з моменту встановлення, за що
позивач сплатив 1431,0 грн. (а.с. 8-10 том 1).

Як убачається з копії договору №
5-02Л-0К від 06 лютого 2006 року, укладеного
між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_6, останній зобов'язався
встановити одне вікно з ПВХ профілю КБЕ
з п'ятикамерним склопакетом в квартирі
позивача за доплату 598 грн. (
а.с11-13 том1).

З копії договору № 1-01-Р-КК від 29
грудня 2010 року, укладеного між
позивачем ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_4, убачається, що виконавець
зобов'язався замінити раму віконного
профілю (КБЕ 5 камерну), яка
встановлена згідно договору № 5-02 Л-ОК
від 20.02.2006 р., вартість робіт складає 891
грн. (а.с. 14,15 том 1).

Згідно експертного висновку №
10/12-ЕВ від 05 липня 2012 року а також
висновку № 2251-13 повторної судової
будівельно - технічної експертизи від 11
березня 2014 року, проведені роботи з
виготовлення та встановлення (монтаж)
вікна з ПХВ у квартирі АДРЕСА_1, не
відповідають вимогам державних
стандартів, виправлення недоліків
неможливо без повної заміни виробу,
ринкова вартість заміни та
виготовлення , з наступним монтажем,
становить 3518,28 грн. ( а.с.88-107 том 1, а.с.
14-22 том 2).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що солідарна відповідальність
відповідачів не передбачена умовами
договору, оскільки кожний з
відповідачів відповідає лише в межах
укладених кожним з них окремо
договорів, тому суд не привів будь-яких
розрахунків, що могли б бути
застосовані до кожного з відповідачів
індивідуально.

Колегія суддів не може погодитись в
повній мірі із такими висновками суду
першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 1 ст. 3 ЦПК України вказує
на те, що «кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Із ст. 509 ЦК України убачається, що
зобов,язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов,язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов,язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов,язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 541 ЦК України солідарний
обов,язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов,язання.

Спільною вважається шкода як
неподільний результат неправомірних
дій або бездіяльності двох і більше
осіб. Дане правило поширюється на
випадки, коли неможливо встановити, яка
дія та в якій мірі спричинила настання
такого наслідку. Проте причинний
зв,язок між кожною дією окремо і
наслідком повинен бути прямим , а не
опосередкованим.

Відповідачі ОСОБА_11, ОСОБА_6 та ОСОБА_4
кожен самостійно є фізичною
особою-підприємцем та платником
єдиного податку ( а.с. 181, 189,190, 194,195 т. 1).
Позивач укладав договори окремо з
кожним почергово. Укладені договори не
були направлені на досягнення однієї
спільної мети, в даному випадку
виготовлення трьома ФОП одного вікна
спільно.

Таким чином, відповідачі ОСОБА_11,
ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у відповідності до
Закону України «Про захист прав
споживачів» не можуть нести солідарну
відповідальність, а повинні нести
відповідальність за порушення умов
укладених договорів кожним з них
окремо и повинні відповідати в межах
договору, укладеного особисто за
виконану індивідуально кожним з них
роботу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов,язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов,язання
(неналежне виконання).

Правові наслідки порушення
зобов,язання зазначені у ст. 611 ЦК
України, а саме: у разі порушення
зобов,язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема

припинення зобов,язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов,язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; 2) зміна умов договору; 3)
сплата неустойки; 4) відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Згідно ч.1, 2 ст. 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов,язання, має
відшкодовувати кредиторові завдані
цим збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов,язання, доказується
кредитором.

Позивач ОСОБА_2, звертаючись до суду з
позовом, однією із вимог просив суд
розірвати Договір № 29-05 ЛОК від 30
травня 2005 року, укладений між ним та
ОСОБА_5, розірвати Договір № 5-02 ЛОК від
06 лютого 2006 року, укладений між ним та
ОСОБА_6, та розірвати Договір № 1-01-Р-КК
від 29 грудня 2010 року, укладений між ним
та ОСОБА_4; стягнути солідарно з усіх
відповідачів на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди -
3518,28 грн., залишив відповідачам вікно.

Як встановлено в суді позивач
звернувся із зазначеним позовом до
відповідачів 04 квітня 2011 року, тоді як
Договір № 29-05 ЛОК між ним та ОСОБА_5 був
укладений 30 травня 2005 року, а Договір №
5-02 ЛОК між ним та ОСОБА_6 був укладений
06 лютого 2006 року.

При розгляді справи у суді першої
інстанції представник відповідачів
просив застосувати пропущений строк
позовної давності звернення до суду із
зазначеним позовом.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Позивач не надав суду доказів, щодо
звернення його до суду з вимогами до
відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в період
строку позовної давності, а тому
колегія суддів вважає, що позивач
пропустив строк позовної давності при
зверненні до суду з позовом до
відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Відповідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
стороною договору, коли внаслідок
завданої цим шкоди друга сторона
значною мірою позбавляється того, на що
вона розраховувала при укладенні
договору.

Правові наслідки зміни або розірвання
договору зазначені у ст. 653 ЦК України.
Згідно ч.2, ч.5 вказаної статті у разі
розірвання договору зобов,язання
сторін припиняється. Якщо договір
змінений або розірваний у зв,язку з
істотними порушеннями договору однією
із сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Відповідно експертного висновку
судової будівельно - технічної
експертизи № 10/12-ЕВ від 05 липня 2012 року
судовий експерт зробив висновок, що
проведені роботи з виготовлення та
встановлення (монтаж) вікна з ПХВ у
квартирі АДРЕСА_1, не відповідають
вимогам державних стандартів, які
пред,являються для такого типу робіт,
дефекти, які виявлені при дослідженні
свідчать про невідповідне проведення
робіт по виготовленню та монтажу
віконних блоків з ПВХ і є істотними, що
унеможливлюють нормальну експлуатацію
виробів за їх цільовим призначенням.
Вироби не витримують експлуатаційних
навантажень. На думку експерта
виправлення недоліків неможливо без
повної заміни виробу.

Висновок № 2251-13 повторної судової
будівельно - технічної експертизи від 11
березня 2014 року підтвердив попередній
експертний висновок експертизи, в
якому також зазначено, що

ринкова вартість заміни та
виготовлення вікна, з наступним
монтажем, становить 3518,28 грн.

Колегія суддів вважає, що у зв,язку з
вищезазначеним, вимоги позивача щодо
розірвання Договору № 1-01-Р-КК від 29
грудня 2010 року, укладений між ним та
ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи позивача в
апеляційній скарзі щодо не взяття
судом першої інстанції до уваги
висновків судових
будівельно-технічних експертиз, які
встановили неналежну якість
віконного блоку, колегія судді приймає
до уваги.

Згідно Договору № 1-01-Р-КК від 29 грудня
2010 року виконавець ОСОБА_4 зобов'язався
замінити раму віконного профілю (КБЕ 5
камерну), яка встановлена згідно
договору № 5-02 Л-ОК від 20.02.2006 р.

Як зазначено у п. 3.1 Договору № 1-01-Р-КК
від 29 грудня 2010 року, укладеному між
ним та ОСОБА_4 ( а.с. 14 т.1 ), загальна
вартість робіт обумовлена сторонами та
складає 891 грн.

Вказана сума сплачена позивачем 29.12.2010
року, що підтверджується копією
квитанції від 29.12.2010 року ( т. 1 а.с. 15).

Як вказано у п. 7 ст. 8 Закону
України « Про захист прав споживачів»
від 12.05.1991 року з доповненнями та
змінами, при розірванні договору
розрахунки із споживачем у разі
підвищення ціни на товар провадяться
виходячи із його вартості на час
пред,явлення відповідної вимоги…

Приймаючи до уваги висновки судових
експертиз, а також те, що позивач
звернувся з вимогами до суду у квітні
2011 року, а підвищення ціни на вікно
вказано у висновку експертизи у 2012
році, колегія суддів вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_4 на користь позивача 891 грн.,
сплачену ним по договору, вважаючи
доводи апелянта про те, що суд не
стягнув на його користь у
відшкодування матеріальної шкоди
вартість метало пластикового вікна в
сумі 3518,28 грн., необґрунтованими.

Відповідно до ст. 546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
завдатком.

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до вимог п. 9 ст. 8 Закону
України « Про захист прав споживачів»
за кожен день затримки виконання
вимоги про надання товару аналогічної
марки (моделі, артикулу, модифікації) та
за кожен день затримки усунення
недоліків понад установлений строк ( 14
днів) споживачеві виплачується
неустойка відповідно в розмірі 1 %
вартості товару.

Стаття 258 ЦК України встановлює
спеціальну позовну давність і п.1 ч.2 ст.
258 ЦК України зазначає про застосування
позовної давності в один рік до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, неустойка підлягає
стягненню з відповідача за період з
04.04.2010 року по 04.04.2011 рік, по день
звернення позивача до суду з позовом, у
сумі 3252 грн. 15 коп. (1% від 891 грн. = 8,91 грн.
х 365 дн. = 3252 грн. 15 коп.)

Що стосується позовних вимог
ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних, то
колегія суддів вважає, що ці вимоги
задоволенню не підлягають, оскільки
вимоги ст. 625 ЦК України, на яку
посилається позивач, відносяться до
грошового зобов,язання, за яким боржник
зобов,язується сплатити кредитору
певну суму грошових коштів.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення ії
прав.

Відповідно до п. 23 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 12
квітня 1996 року № 5 «Про практику
розгляду цивільних справ за позовами
про захист прав споживачів» під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру, яких споживач
зазнав унаслідок моральних чи фізичних
страждань або інших негативних явищ, що
ссали через незаконні винні дії
продавця, виготівника, виконавця або
через їх бездіяльність. Розмір
відшкодування моральної шкоди
встановлюється судом. І визначення
його не ставиться в залежність від
наявності матеріальної шкоди, вартості
товару (робіт, послуг), суми неустойки, а
має ґрунтуватися на характері й обсязі
моральних і фізичних страждань ,
заподіяних споживачеві у кожному
конкретному ви падку.

П. 2 статті 22 Закону України « Про
захист прав споживачів» вказує на те,
що при задоволенні вимог споживача суд
одночасно вирішує питання щодо
відшкодування моральної (немайнової )
шкоди.

Колегія суддів вважає, що діями
відповідача позивачу заподіяна
моральна шкода, що полягає у його
душевних стражданнях, які зазнав він та
його сім,я у зв,язку з протиправною
поведінкою відповідача, пов,язаною з
відмовою врегулювання спору та за його
дії стосовно порушення прав споживача.

Таким чином, вимоги позивача
ОСОБА_2 щодо стягнення на його користь
моральної шкоди, підлягають частковому
задоволенню у сумі 200 грн.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд ухвалив рішення, яке не
відповідає вимогам матеріального і
процесуального права, тому воно,
відповідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України,
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог в частині
розірвання Договору № 1-01-Р-КК від 29
грудня 2010 року, укладеному між ОСОБА_2
та ОСОБА_4, стягнення з ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2.у відшкодування
матеріальної шкоди 891 грн., із
залишенням ОСОБА_4 рами віконної - КБЕ 5
камерний профіль, золотий дуб з двох
сторін., яка встановлена згідно
договору № 5-02 Л-ОК від 20.02.2006 р., а також
стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
неустойки в розмірі 1 % від вартості
товару за кожен день затримки усунення
недоліків понад установлений строк, з 04
квітня 2010 року по 04 квітня 2011 рік, у
розмірі 3252 грн. 15 коп., стягнення в
рахунок відшкодування моральної шкоді
200 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України, якою
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати, якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції
змінює рішення або ухвалює нове, суд
відповідно змінює розподіл судових
витрат. Тому з ОСОБА_4 на користь
позивача слід стягнути 120 грн. витрати
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи при подачі позову до
суду, витрати на проведення судово
-будівельної експертизи - 2200 грн., а
також на користь держави судовий збір
за розгляд справи в суді першої та
апеляційної інстанції в сумі 730 грн. 80
коп.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п.,4 ч.1 ст. 309, 313,
314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Тернівського районного суду м.
Кривого Рогу від 15 квітня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення про
часткове задоволення позовних вимог.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення прав
споживача задовольнити частково.

Розірвати Договір № 1-01-Р-КК від 29
грудня 2010 року, укладений між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у
відшкодування матеріальної шкоди 891
грн., залишив ОСОБА_4 раму у повному
зборі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
неустойку в розмірі 1 % від вартості
товару за кожен день затримки усунення
недоліків понад установлений строк , з
04 квітня 2010 року по 04 квітня 2011 рік, у
розмірі 3252 грн. 15 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоді 200 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судові витрати на інформаційне
забезпечення розгляду справи в сумі 120
грн., витрати на проведення судово
-будівельної експертизи - 2200 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
судовий збір в сумі 730 грн. 80 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_2
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення але може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: