22-ц/775/1188/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Троян Л.Г.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк «Приват
Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором

за апеляційною скаргою
представника відповідача ОСОБА_1, -
ОСОБА_2 на заочне рішення
Волноваського районного суду
Донецької області від 12 грудня 2013
року,-

в с т а
н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ КБ «Приват
Банк» звернулося до суду з даним
позовом. Посилалося на те, що 21 червня
2005 року, відповідно до кредитного
договору №DOVWSK00000041, ОСОБА_1 отримав
кредит в сумі 2400 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 50,04% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 17 травня 2006 року.
Відповідач умови договору не виконав, у
зв'язку з чим, станом на 17 вересня 2013
року, утворилася заборгованість на
загальну суму 20 610,29 грн., які
позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Волноваського
районного суду Донецької області від 12
грудня 2013 року позов ПАТ КБ «Приват
Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на
користь ПАТ КБ "Приват Банк" 20 610,29 грн.
боргу за кредитним договором та 229,40
грн. - витрати на оплату судового збору.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати заочне
рішення з підстав його незаконності,
необґрунтованості, порушення норм
матеріального та процесуального права,
та постановити нове, яким відмовити в
задоволені позову у зв»язку з
пропуском строку позовної давності.

Представник позивача в судове
засідання апеляційного суду не
з»явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи, про що свідчить розписка про
отримання судової повістки. Тому,
відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України,
справа розглянута у відсутність
позивача.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення ОСОБА_1 та його представника
ОСОБА_2, які підтримали доводи скарги
та просили її задовольнити,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Судом встановлено і це
підтверджується матеріалами справи,
що 21 червня 2005 року, відповідно до
кредитного договору №DOVWSK00000041, ПАТ КБ
«ПриватБанк» надало ОСОБА_1 кредит в
сумі 2400 грн. під 50,04 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом зі
строком повернення - 17 травня 2006 року
(а.с.4).

З розрахунку ПАТ КБ «Приват Банк»
вбачається , що, станом на 17 вересня 2013
року, банком нарахована
заборгованість на загальну суму 20610,29
грн., яка складається з заборгованості
за кредитом - 944,71 грн., за процентами за
користування кредитом - 6733,54 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 12932,04 грн.

Задовольняючи позов банку, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем умови договору не
виконані, тому, заборгованість
підлягає стягненню в повному обсязі.

Колегія суддів не може
погодитися з такими висновками суду,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають з встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Вказане судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Згідно ст.526 Цивільного Кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного
Кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності зі ст.536
Цивільного кодексу України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, розмір яких встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст.257 цього
Кодексу, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч. 2 ст.258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Статтею 261 ЦК України передбачено, що
за зобов»язаннями з визначеним
строком перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

У відповідності з ч.2 ст.264 цього
Кодексу, позовна давність
переривається у разі пред»явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач.

Встановлено, що
заборгованість, по якій заявлено позов
у даній справі на суму 20610,29 грв.,
виникла з червня 2005 року та
складається із заборгованості за
кредитом - 944,71 грн., за процентами за
користування кредитом - 6 733,54 грн., пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
за договором - 12 932,04 грн.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, за судовим наказом, виданим
Волноваським районним судом Донецької
області 17 березня 2006 року, з ОСОБА_1
була стягнута заборгованість в сумі
2146,74 грв. на користь ПАТ КБ « Приват
Банк», яка утворилася станом на 2
березня 2006 року та складалася з:
заборгованості за кредитом -1993,37 грв.,
заборгованості за процентами за
користування кредитом - 153,37 грв.
Оплата заборгованості в повному обсязі
-2146,74 грв. проведена ОСОБА_1 у період з
21 березня 2006 року по 21 грудня 2006 року,
що підтверджується відповідними
платіжними квитанціями та розрахунком
банку ( а.с.3,29-30,31,32,34-38).

Таким чином, зі справи вбачається,
що строк кредитного договору сторонами
визначено до 17 травня 2006 року, але
судовим наказом від 17 березня 2006 року
вся кредитна заборгованість, яка
виникла на час звернення із заявою про
видачу судового наказу, була
стягнута, тобто, договірних
правовідносин між сторонами немає.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 17 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику розгляду судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
зобов'язання припиняється з підстав,
передбачених договором або законом (ч. 1
ст. 598 ЦК України). Такі підстави,
зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК
України.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що у суду першої інстанції не
було підстав для стягнення з
відповідача заборгованості за
кредитом, а саме, 944,71 грв., оскільки за
цими вимогами ухвалено судове рішення,
яке фактично виконане відповідачем.

Нарахування процентів за користування
кредитом після закінчення строку дії
договору не передбачено. Строк
кредитного договору сторонами
визначено до 17 травня 2006 року. Крім
того, судовим рішенням вся кредитна
заборгованість стягнута, тобто
договірних правовідносин між
сторонами немає.Тому, в цій частині
вимоги банку також задоволенню не
підлягають.

Крім того, строки позовної
давності до вимог банку про стягнення
з ОСОБА_1 пені закінчилися, оскільки,
як вбачається з розрахунку
заборгованості за кредитом, пеня
почала нараховуватися банком на
заборгованість відповідача з 12 липня
2005 року.

Початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору
(графіком погашення кредиту)
встановлені окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення. Ця позиція
викладена в постанові Судової палати
у цивільних та господарських справах
Верховного Суду України від 6 листопада
2013 року.

Про застосування строків
позовної давності відповідачем
заявлено.

Таким чином, з урахуванням
фактичних обставин справи та вимог
закону, колегія суддів вважає, що
позивачем пропущено строк позовної
давності для звернення до суду.

Оскільки рішення суду не
відповідає обставинам справи та
нормам матеріального права,
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення суду скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307,309,313-316 ЦПК
України. колегія суддів, -

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
задовольнити.

Заочне рішення Волноваського
районного суду Донецької області від 12
грудня 2013 року скасувати.

У задоволенні позову
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приват Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді