Єдиний унікальний номер 262/2411/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5869/2014
Головуючий 1 інстанції: Ульяніч І.В.
Доповідач: Краснощокова Н.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 серпня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого судді: Краснощокової Н.С.

суддів: Безрученко Ю.О., Гапонова А.В.

при секретарі: Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Пролетарського
районного суду міста Донецька від 22
квітня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення
суми боргу за договором оренди,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Пролетарського
районного суду міста Донецька від 22
квітня 2014 року заяву позивача про
забезпечення позову задоволено,
накладено арешт на нежитлове
приміщення загальною площею 84 кв. м.,
яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 та
належить на праві приватної власності
відповідачу ОСОБА_1.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить ухвалу скасувати. Посилається
на порушення норм процесуального
права, зокрема, вказує, що позивачем не
було дотримано вимог ст. 151 ЦПК України
при подачі заяви про забезпечення
позову, не зазначено причин та
обґрунтування необхідності
забезпечення позову шляхом арешту
нежитлового приміщення. Суд не
повернув заяву заявнику, а постановив
ухвалу про забезпечення позову, у якій
також не зазначив підстав для
забезпечення позову, жодних обставин,
які б підтверджували, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду. Нежитлове
приміщення не є спірним, судом
розглядається спір щодо дійсного
змісту відносин з оренди цього
нежитлового приміщення. В судовому
засіданні, яке відбулось 22 квітня 2014р.
вона пояснила, що договір оренди, який
дійсно був укладений між нею та
позивачем не містив умов про викуп
приміщення, а вона не отримувала від
позивача коштів за викуп та саме
позивач порушував умови укладеного
договору. Тому, допускаючи накладення
арешту на майно, суд мав би зажадати
від позивача забезпечення його вимоги,
аби запобігти зловживанню
забезпеченням позову.

В засідання апеляційного суду сторони
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені, що підтверджено
отриманими 24.07.2014р. особисто кожним із
сторін телефонограмами.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Із копії позовної заяви вбачається, що
8 квітня 2014р. позивач звернувся до суду
з позовом до відповідача про стягнення
суми боргу за договором оренди.
Посилався на те, що 8.01.2012р. між ним та
ОСОБА_1 був укладений договір оренди з
правом викупу нежитлового приміщення
площею 84 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.
Договором встановлено щомісячну
орендну плату у розмірі 3000 грн. та
плату за викуп 1 000 доларів США, право на
викуп і укладення договору купівлі -
продажу виникає після сплати не менш,
як 65% суми залишкової вартості
орендованого приміщення. У грудні 2013р.
він звернувся з пропозицією укласти
договір купівлі - продажу, але
відповідач відмовила, посилаючись на
те, що хоче укласти договір купівлі -
продажу з іншою особою. Тому позивач
просив стягнути з відповідачки суму
сплаченої ним плати за викуп у розмірі
234 519, 50 грн., штраф відповідно до п.6.6
договору оренди в сумі 350 000 грн. та
судові витрати.

Одночасно з позовом позивач подав
заяву про забезпечення позову.
Посилався на те, що поведінка
відповідача дає йому підстави
обґрунтовано припускати, що
відповідач має намір провести дії,
пов'язані з відчуженням належного їй на
праві власності нежитлового
приміщення за адресою: АДРЕСА_1, що в
подальшому може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву та накладаючи
арешт на вказане нежитлове приміщення
суд виходив із того, що позивачем
пред'явлено позов до відповідачки про
стягнення заборгованості за договором
оренди в сумі 234 519, 50 грн., штрафу в сумі
350 000 грн., нежиле приміщення належить
відповідачці, невжиття заходу
забезпечення позову в подальшому може
ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно із ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити передбачені цим Кодексом
заходи забезпечення позову. У заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; 3) інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 152 ЦПК
України позов забезпечується:
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб.

Оскільки позивач пред'явив позов про
стягнення заборгованості за
договором оренди в сумі 234 519, 50 грн.,
штрафу в сумі 350 000 грн., всього 584 519, 50
грн. його припущення про те, що у разі
відчуження належного відповідачці
нежитлового приміщення та у разі
задоволення його позову виконання
рішення може бути утруднене є
обґрунтованим.

Висновок суду про те, що невжиття
заходів забезпечення позову в
подальшому може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду є
вірним з огляду на розмір суми, про
стягнення якої заявлено у позові.

Відповідач не заперечує, що арештоване
нежитлове приміщення належить їй.

У апеляційній скарзі відповідач також
не зазначає про наявність у неї
можливості, у разі задоволення позову,
сплатити суму, яку просить стягнути
позивач. Апелянт не пропонує іншого
варіанту забезпечення позову.

Доводи скарги про те, що позивач не
зазначив причин, у зв'язку із якими
потрібно забезпечити позов та
обґрунтування необхідності
застосування саме такого виду
забезпечення позову безпідставні. У
заяві позивача вказано, що у разі
відчуження приміщення виконання
рішення може бути утрудненим і саме з
цього виходив суд при накладенні
арешту на належне відповідачці
нежитлове приміщення.

Доводи скарги про те, що у договір
оренди, який був укладений між нею та
позивачем не містив будь - яких
положень щодо наступного викупу
приміщення та що позивач порушував
умови дійсно укладеного договору не
мають правового значення для вирішення
питання про забезпечення позову, а
стосуються обґрунтованості позовних
вимог.

За вказаних обставин, ухвала суду про
забезпечення позову відповідає
ухвалена з дотримання вимог
процесуального закону та підстав для
її скасування немає.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315 ЦПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Пролетарського районного суду
міста Донецька від 22 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Судді: