Жмеринський міськрайонний суд
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
24.12.2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про стягнення грошових коштів в якому
вказав, що на початку травня місяця 2012
року він домовився про купівлю-продаж з
відповідачем його будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1. Відповідно до
умов їхньої усної угоди позивач
передав основну частину коштів за
будинок, а саме 19 травня 2012 року у сумі
2000 доларів США, а також 19 червня 2012 року
ще 1000 доларів США, а всього передав
відповідачу 3000 доларів США, що
курсом Національного банку України
станом на 19.06.2012 року. В свою чергу
відповідач зобов'язувався протягом 2012
року виготовити усі документи, які
необхідні для укладення договору
купівлі-продажу будинку, і відповідно
повідомити позивача про час та місце
укладення договору. 19.05.2012 року
відповідач видав позивачу розписку в
якій вказав, що отримав від позивача
кошти в сумі 3000 доларів США. Відповідач
не виконав зобов'язання з продажу
будинку і 23.05.2013 року позивач направив
на адресу відповідача листа з вимогою
повернення грошових коштів (а.с.9). Проте
відповідач вимогу позивача про
повернення коштів не виконав.
Позивач вказує, що 26.07.2013 року він
звернувся до Жмеринського
міськрайонного суду з позовом до
відповідача про стягнення боргу,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що між ними була досягнута
домовленість про те, що у разі
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань щодо продажу позивачу
будинку, вони замінюються позиковим
зобов'язанням, які випливають із
договору позики. У зв'язку із чим
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь суму боргу за договором
користування позиченими коштами в сумі
1882,51грн. та судовий збір в розмірі
258,61грн.. 02.10.2013 року рішенням
Жмеринського міськрайонного суду
позивачу в задоволені позову до
відповідача відмовлено. Ухвалою
колегії суддів Судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Вінницької області від 05.11.2013 року
апеляційна скарга позивача відхилена,
а рішення Жмеринського міськрайонного
суду від 02.10.2013 року залишено без змін.
Позивач у своїй позовній заяві
зазначає, що між ним та відповідачем
договір купівлі-продажу будинку із
земельною ділянкою по АДРЕСА_2 не
укладався, а позивач лише передав
відповідачу кошти в якості авансового
платежу, що підтверджується розпискою
від 19.06.2012 року, що і було встановлено
рішенням суду від 02.10.2013 року та ухвалою
апеляційного суду від 05.11.2013 року.

Позивач просить стягнути з відповідача
на його користь грошові кошти в сумі 23979
грн., що еквівалентно 3000 доларів США на
18.12.2013 року за офіційним курсом
Національного банку України, витрати
по сплаті судового збору у розмірі 239,79
грн., витрати на правову допомогу в
розмірі 2150 грн..

В судовому засіданні позивач та його
представник адвокат ОСОБА_3 підтримали
позовні вимоги і просили їх
задовольнити у повному обсязі, на
підставах викладених в позовній заяві.
Позивач додав, що кошти в сумі 3000
доларів США він передав відповідачу як
авансовий платіж при усній
домовленості щодо купівлі-продажу у
відповідача будинку з земельною
ділянкою по АДРЕСА_2. Відповідач не
бажає в добровільному порядку
повернути передані йому кошти, ігнорує
вимоги позивача щодо повернення
коштів. Позивач на даний час перебуває
у скрутному матеріальному становищі і
йому потрібні кошти, а тому просить
стягнути з відповідача на його користь
грошові кошти в сумі 23979 грн., витрати
по сплаті судового збору у розмірі 239
грн. 79 коп., витрати на правову допомогу
в розмірі 2150 грн..

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання,
повторно, без поважних причин не
з'явився, хоча він належним чином
повідомлений про час і місце судового
розгляду, про що свідчать -
телефонограма на НОМЕР_1, яку отримав
відповідач о 08 год. 05 хв. 22.01.2014 року
(а.с.37) та рекомендоване повідомлення
про вручення відповідачу 23.01.2014 року
поштового відправлення (а.с.49); від
нього не надійшло заяви про розгляд
справи за його відсутності; причину
неявки не повідомив; від нього не
надійшло заяви про відкладення
розгляду спрви. Відповідно до ч.1 ст. 224
ЦПК України - у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Заслухавши позивача, його представника
адвоката ОСОБА_3 та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України - суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних осіб, поданим
відповідно до ЦПК, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів сторін
та інших осіб, які беруть участь у
справі; ст.60 ЦПК України - кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях; ч.3 ст.61
ЦПК України - обставини, встановлені
судовим рішенням у цивільній справі, що
набрало законної сили, не доказується
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, що яких
встановлено ці обставини.

Згідно ч.1,3 ст.635 ЦК України - попереднім
є договір, сторони якого зобов'язуються
протягом певного строку (у певний
термін) укласти договір в майбутньому
(основний договір) на умовах,
встановлених попереднім договором.
Зобовязання, встановлене попереднім
договором, припиняється, якщо основний
договір не укладений протягом строку (у
термін), встановленого договором, або
якщо жодна із сторін не направить
другій строні пропозицію про його
укладання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України -
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, при триманням,
завдатком.

Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є
грошова сума або рухоме майно, що
видається кредиторові боржником у
рахунок належних з нього за договором
платежів, на підтвердження
зобов'язання і на забезпечення його
виконання. Якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

З оригіналу розписки видно, що
відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
отримав від ОСОБА_1 3000 доларів США
(19.05.2012 року 2000 доларів США, 19.06.2012 року
1000 доларів США) (а.с.21).

З показів позивача видно, що між ним та
відповідачем виникли усні договірні
зобов'язання з приводу купівлі-продажу
будинку з земельною ділянкою по
АДРЕСА_2, що також встановлено рішенням
Жмеринського міськрайонного суду від
02.10.2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
боргу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення упущеної
вигоди (а.с.10-11) та ухвалою колегії
суддів Судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Вінницької
області від 05.11.2013 року (а.с.12-13), які
вступили в законну силу.

Оскільки договори купівлі-продажу
будинку та земельної ділянки по
АДРЕСА_2, які б за своєю формою та
змістом відповідали вимогам закону,
між сторонами у справі укладені не
були, а сторони лише домовилися укласти
такі договори в майбутньому, передана
позивачем відповідачу грошова сума в
розмірі 3000 доларів США, еквівалент 23979
грн., є авансом, який підлягає стягненню
з відповідача на користь позивача.

Аналогічне вказано в Постанові Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України зроблено від 13.02.2013 року у
справі №6-17цс12 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 24.10.2012 року у справі за
позовом про стягнення грошових сум
(а.с.51-53), а відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК
України - рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обовязковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України -
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтвердженні судові витрати.
Позивачем надані витяг з договору від
23.05.2013 року про надання правової
допомоги адвокатом ОСОБА_3 (а.с. 14), з
якого видно, що позивач сплатив за
правову допомогу 2150 грн. (а.с.16), а також
позивачем сплачений судовий збір в
сумі 239,79 грн. (а.с.1).

Враховуючи викладене вище та керуючись
ст.ст. 546,570,635 Цивільного кодексу
України та ст.ст. 4,5,8,10,15,18,60,61,88,209,212-215
Цивільного процесуального кодексу
України,

В И Р І Ш И В:

Суддя: В.П. Камінський