Справа № 536/717/14-ц
14 серпня 2014 року
Кременчуцький районний суд
Полтавської області в складі:
головуючого судді Степаненка Ю.І.,
за участю секретаря Левицької І.П.,
представника позивача по угоді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
третя особа Приватне акціонерне
товариство «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА», про
стягнення матеріальної шкоди за
втрачену вигоду, моральної шкоди,
витрат на оплату членських внесків та
стягнення судових витрат ,
Позивач ОСОБА_2 10 квітня 2014 року
звернулася в суд з позовом до
відповідача ОСОБА_3 про стягнення на її
користь матеріальної шкоди за втрачену
вигоду в сумі 46 288 гривень, моральної
шкоди в сумі 20 000 гривень, витрат,
пов'язаних з проведенням експертизи в
сумі 200 гривень, витрат на оплату
членських внесків в сумі 195 гривень та
судових витрат у справі, пов'язаних з
оплатою судового збору в сумі 716
гривень 40 копійок та витрат, пов'язаних
з оплатою юридичних послуг адвоката в
В обґрунтування позову вказувала,
що 28 квітня 2013 року на території
Кременчуцького району, на 96 км.
автодороги Полтава-Олександрія, водій
легкового автомобіля ОСОБА_3, не
впевнившись у безпеці при обгоні,
скоїла зіткнення з належним їй
автобусом ПАЗ, державний номер НОМЕР_1,
який на маршруті Говтва - Кременчук
виконував пасажирські перевезення.
В результаті ДТП автобусу
спричинені пошкодження на суму 15 764
гривень 13 копійок. Страхова компанія
зобов'язана виплатити суму страхового
Крім цього, автобус з 28 квітня 2013
року через пошкодження не міг
виконувати перевезення пасажирів на
відведеному йому маршруті, що
спричинило їй матеріальну шкоду.
Середньомісячна грошова виручка з
січня 2013 року по 28 квітня 2013 року
складала 5786 гривень. В результаті
пошкодження автобуса останній
знаходиться 7 місяців (з 28.04.по 01.11.2013
року) таким, що знятий з маршруту, а
втрачена нею вигода за 7 місяців
складає 46 288 гривень (5 786 гривень
(середньомісячний дохід) х 7 місяців).
Відповідачка в добровільному
порядку заподіяну шкоду не повертає.
Крім того, не дивлячись на те, що
автобус не міг працювати на маршруті,
вона зобов'язана була платити членські
внески в Полтавську обласну
організацію ВСА. З 28 квітня по 18 травня
2013 року нею було сплачено 195 гривень,
які є втратою, яку вона понесла і
вважає, що відповідачка повинна цю суму
Зважаючи на те, що автобус був для
неї джерелом існування, виведення його
відповідачкою з ладу та зняття його з
маршруту, нанесло їй душевну травму і
страждання, порушені ділові стосунки,
сім'я втратила доходи, за які існувала,
вона позбавлена бізнесу, яким
займалася. Все це її щоденно морально
травмує. Тому вважає, що відповідачка
повинна компенсувати їй моральну шкоду
в сумі 20 000 гривень.
Оскільки завдана шкода їй
добровільно не була відшкодована
ОСОБА_3, просила суд стягнути її з
відповідачки примусово на підставі
статей 1166, 1187 Цивільного кодексу
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, хоч була належним чином
повідомлена про час і місце розгляду
справи, але за повідомлення її
представника адвоката ОСОБА_1 остання
не змогла прибути в судове засідання
через зайнятість на роботі.
Представник позивача по угоді
адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав, просив
задовольнити позов в повному обсязі, в
обґрунтування позову пояснив так, як
викладено вище в описовій частині
рішення, не заперечував проти заочного
розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 на виклик у
судове засідання не з'явилася, хоч була
належним чином повідомлена про час і
місце розгляду справи за правилами п.9
ст.74 ЦПК України, про що свідчить
оголошення у газеті «Урядовий кур'єр»
на а.с.81.

Представник третьої особи
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА» в судове засідання не
з'явився, надіслав до суду письмову
заяву про розгляд справи без його
участі (а.с.82).

Зі згоди позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові докази
справи, суд прийшов до наступного
висновку.

Судом установлено, підтверджується
наявними у справі доказами і не
заперечується сторонами, що 28 квітня 2013
року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, на 96
км + 50 м автодороги Полтава-Олександрія,
поблизу села Потоки, Кременчуцького
району Полтавської області, водій
ОСОБА_3, керуючи легковим автомобілем
«GELLY» МК CROSS BASIC PLUS, державний номерний
знак НОМЕР_2, не впевнившись у безпеці
при обгоні скоїла зіткнення з
автобусом ПАЗ 3205 СПГ, державний
номерний знак НОМЕР_1, під керуванням
водія ОСОБА_4. Внаслідок ДТП обидва
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

Вартість матеріального збитку,
нанесеного власнику автобуса ПАЗ 3205
СПГ НОМЕР_1 ОСОБА_2 згідно висновку
експертного автотоварознавчого
дослідження від 25 листопада 2013 року
складає 15 764 гривень 13 копійок (а.с.13-33,49).

Між Приватним акціонерним
товариством «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» та позивачем
було укладено 30.08.2012 року договір
страхування серії АВ № 4462335, що
підтверджується заявою ОСОБА_2 про
шкоду транспортному засобу від 29
квітня 2013 року (а.с.12)

Постановою слідчого СВ
Кременчуцького РВ УМВС України в
Полтавській області Рябової Ю.М. від 24
червня 2013 року кримінальне
провадження, внесене 29 квітня 2013 року
до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000589, закрито у
зв'язку з відсутністю у діянні ОСОБА_3
складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286
КК України. За змістом цієї постанови
автобус речовим доказом у
кримінальному провадженні не
визнавався та в силу статті 100 КПК
України питання про долю цього
речового доказу не вирішувалося (а.с.3).

Згідно постанови судді
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 31 липня
2013 року справа про адміністративне
правопорушення у відношенні ОСОБА_3
закрита на підставі ч.3 статті 38 КУпАП у
зв'язку зі спливом строків накладення
адміністративного стягнення. Згідно
цієї постанови було установлено
наявність в діях водія ОСОБА_3
порушення п.14.2 «в» ПДР України, тобто
складу правопорушення, передбаченого
статтею 124 КУпАП ( а.с.34).

Право на відшкодування
матеріальної шкоди за втрачену вигоду,
витрат, пов'язаних з оплатою членських
внесків позивачем заявлено з підстав
статті 1187 ЦК України.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ЦК
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право,
одержала у зв'язку з цим доходи, то
розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Вимоги позивача про стягнення
упущеної вигоди базуються на
урозрахунку можливого

(припущеного) прибутку у разі
використання автобуса за період з 28
квітня по 1 листопада 2013 року з
урахуванням середньомісячного
прибутку, який отримував позивач до
ДТП. Наведені позивачем розрахунки є
теоретичними, побудовані на можливих
очікуваннях отримання певного доходу
та не підтверджені відповідними
належними документами, що свідчили б
про неотриманий розмір прибутку, який
міг би і повинен був отримати позивач,
якщо б відповідач не вчинила
протиправні дії у результаті ДТП.

Під час визначення розміру
упущеної вигоди судом можуть
враховуватися тільки точні відомості,
які безспірно підтверджують реальну
можливість одержання грошових сум
(прибутку), якби зобов'язання було
виконано боржником належним чином.
Тобто втрачена вигода розглядається
законом як гарантований, безумовний і
реальний дохід.

Згідно статті 59 ЦПК України суд не
бере до уваги докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом.

Обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Доказуванню підлягають обставини,
які мають значення для ухвалення
рішення у справі і щодо яких у сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_2 не дотрималась
вказаних процесуальних норм та не
довела у суді обставин, на які вона
посилається як на підставу своїх
позовних вимог.

В обгрунтування розміру упущеної
вигоди позивач надала суду відомість
по білетах за березень 2013 року по
маршруту Калашники-Кременчук, а
квитанції про отримані доходи у
березні 2013 року по маршругу
Кременчук-Говтва, Говтва-Кременчук
(а.с.85-188), які не стосуються наданої
відомості, оскільки в цих документах
зазначені різні маршрути. Зі змісту
відомості по білетах перевезення з 24 по
31 березня 2013 року не здійнювалося у
зв'язку з ремонтом двигуна
транспортного засобу (а.с.84), а
квитанції та подорожні листи (а.с.172-188)
навпаки підтверджують експлуатацію
транспортного засобу з 25 по 31 березня
2013 року включно, що свідчить про
використання на маршрутах не одного
автобуса. Також у судовому засіданні
представник позивача адвокат ОСОБА_1
пояснив, що у власності позивача ОСОБА_2
є ще один автобус, який нею
використовується на маршруті для
перевезення пасажирів. Позивачем в
обгрунтування цієї вимоги також були
надані графіки руху автобуса по
маршруту Говтва-Кременчук за січень,
лютий, березень та квітень 2013 року
(а.с.8-11), які в силу статті 59 ЦПК України
є не допустимими доказами.

Середньомісячну грошову виручку з
січня 2013 року по 28 квітня 2013 року
позивач визначила в сумі 5 786 гривень,
але належних доказів в обгрунтування
цієї суми суду не надала. Також, позивач
вказала, що в результаті пошкодження
автобус знаходився з 28 квітня по 01
листопада 2013 року знятим з маршруту,
тобто шість місяців і три дні.
Натомість, позивач безпідставно
обрахувала середньомісячний дохід за
сім місяців.

За змістом норми ч.4 статті 623 ЦК
України при визначенні неодержаних
доходів (упущеної вигоди) враховуються
заходи, вжиті кредитором щодо їх
одержання.

Позивач не довела у суді
наявність фактів вжиття нею
відповідних заходів щодо одержання
таких доходів від втраченої (упущеної)
вигоди. Відповідних доказів, що
пошкоджений автобус був знятий з
маршруту та не працював з 28 квітня 2013
року по 1 листопада 2013 року, що впродовж
шести місяців і трьох днів після ДТП
автобус з об'єктивних причин не міг
бути відремонтований та
використовуватися для перевезення
пасажирів, позивачем суду не надано. До
того ж, з часу прийняття слідчим 24
червня 2013 року остаточного рішення у
кримінальному провадженні про його
закриття (а.с.3), позивачу ніщо не могло
завадити вирішити питання ремонту
автобуса та його використання за
призначенням, а відтак може свідчити
про неодержання такого доходу
внаслідок недбалої поведінки самого
позивача. Тому вимога про стягнення
матеріальної шкоди за втрачену
(упущену) вигоду в сумі 46 288 гривень
задоволенню не підлягає. Відтак не
підлягає задоволенню і вимога про
відшкодування витрат на оплату
членських внесків в сумі 195 гривень на
рахунок Полтавської обласної
організації Всеукраїнської спілки
автомобілістів відповідно до
квитанцій до прибуткового касового
ордеру від 28 квітня, 6,13,15,18 травня 2013
року (а.с.7,7а).

Згідно ч.1 статті 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Між тим, установлено, що у
позасудовому порядку позивач ОСОБА_2 не
зверталася до відповідача ОСОБА_3 з
питання добровільного відшкодування
їй матеріальної шкоди за втрачену
вигоду, компенсації витрат за оплату
членських внесків, за проведення
експертного дослідження та моральної
шкоди, що підтвердив у судовому
засіданні представник позивача.

Згідно ч.1 статті 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків
встановлених частиною другою цієї
статті.

За обставинами справи та суті
позову вимога про відшкодування
моральної шкоди в сумі 20 000 гривень є
похідною від матеріальної шкоди за
втрачену вигоду.

Позивач вказувала у позові, що автобус
був для неї джерелом існування,
виведення його відповідачкою з ладу, а
потім зняття його з маршруту, нанесло
їй душевну травму і страждання, були
порушені ділові стосунки, сім'я
втратила доходи, за які існувала, вона
позбавлена бізнесу, яким займалася.

Однак, у суді було установлено, що
позивач отримувала дохід не тільки від
використання автобуса, який був
механічно пошкоджений в результаті
ДТП, але й від праці на підприємстві, у
власності має ще й інший автобус, який
приносить їй доходи від пасажирських
перевезень. Тобто вона бізнесу не була
позбавлена, а продовжувала займатися
підприємницькою діяльністю.

Таким чином, позивачем не надано
переконливих доказів і в обґрунтування
моральної шкоди.

Позивачем згідно квитанції №270 від
5 грудня 2013 року було сплачено експерту
200 гривень за автотоварознавче
дослідження на предмет визначення
вартості матеріального збитку від
пошкодження автобуса (а.с.4).

Вказані витрати представник
позивача просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача з
підстав статей 79,86 ЦПК України.

Оскільки вказані витрати
понесені позивачем у зв'язку з
експертним дослідженням для
визначення вартості матеріального
збитку, нанесеного власнику автобуса у
результаті ДТП для визначення розміру
страхового відшкодування страховою
компанією (реальні збитки) та їх
виплати відповідно до статті 1187
Цивільного кодексу України, які склали
15 764,13 гривень за мінусом франшизи, але
позивачем вимога про відшкодування
цієї матеріальної шкоди до
відповідача ОСОБА_3 у цій справі не
заявлялася, так як відшкодовується
страховою компанією по договору
страхування, суд не може віднести
вказані витрати до судових витрат у цій
справі.

За таких обставин, суд повністю
відмовляє позивачу ОСОБА_2 в
задоволенні її позовних вимог про
стягнення матеріальної шкоди за
втрачену вигоду, витрат на оплату
членських внесків та моральної шкоди
за їх недоведеністю.

Відповідно до статті 88 ЦПК України
суд відмовляє позивачу також і у
стягненні судових витрат.

На підставі викладеного,
керуючись статтями
10,11,60,84,88,209,213-215,218,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа Приватне
акціонерне товариство «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
про стягнення матеріальної шкоди за
втрачену вигоду, моральної шкоди,
витрат на оплату членських внесків та
стягнення судових витрат відмовити.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Полтавської області
через Кременчуцький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного
рішення може бути подано протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Повне рішення складено 18 серпня
2014 року.

Суддя
Ю. І. Степаненко