АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/954/14
Справа № 2-270/11
Категорія: "договірні"
інстанції: Нікуліна Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 12» травня 2014 року
м. Харків

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової
Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Кривошеіної
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 29 листопада 2011 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «СЕБ Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2009 року Публічне
акціонерне товариство «СЕБ Банк»
звернувся до суду з зазначеним та в
подальшому уточненим позовом (останнє
уточнення в судовому засіданні 29.11.2011
року) до ОСОБА_2. Посилався на те, що
22.08.2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 256-п/07, згідно якого
банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти в
розмірі 25062,00 доларів США зі сплатою
відсотків у порядку, визначеному п.п.2.1.
- 2.6.1. договору з кінцевим терміном
повернення заборгованості 21.08.2012 року.
Для забезпечення виконання кредитного
договору 22.08.2007 року між банком та
ОСОБА_2 укладено договір застави,
предметом якого є транспортний засіб
«Рута» 20, 2007 року випуску, тип автобус - D
колір - білий кузов № НОМЕР_1
зареєстрований РЄВ -1 у Харківській
області 15.08.2007 року реєстраційний №
НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 та
зберігається у неї за адресою: АДРЕСА_1.
Банк виконав умови договору, надав
грошові кошти, а ОСОБА_2 кредит не
погасила, не сплатила проценти, тому
станом на 01.10.2010 року заборгованість
склала 215355,99 грн., в тому числі
прострочені нараховані проценти - 19,71
доларів США (що за курсом НБУ станом на
01.10.2010 року 155,91 грн.), нараховані
проценти - 2195,93 доларів США (що за курсом
НБУ 17369,81 грн.), пеня за несвоєчасну
сплату кредиту та несвоєчасну сплату
процентів, розрахована за період з
01.10.2009 року по 30.09.2010 року включно - 8887,43
грн., нарахована комісійна винагорода -
15, 38 грн., прострочена комісійна
винагорода - 1879,13 грн., борг за
несплаченою (простроченою) частиною
кредиту - 2580, 24 доларів США (що за курсом
НБУ 20409,70 грн.), залишок строкової
заборгованості - 21066, 83 доларів США (що
за курсом НБУ 166638,63 грн.), а всього
заборгованість в гривні 10781,94 грн.,
заборгованість в доларах США - 25862,71 (що
в еквіваленті в національній валюті за
курсом НБУ склала 204574,05 грн. Просив
стягнути з ОСОБА_2 на його користь 215355,99
грн. заборгованості за кредитним
договором, 1700,00 грн. судового збору, 120,00
грн. витрат на інформаційно - технічне
забезпечення.

Заочним рішенням Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 29
листопада 2011 року та додатковим
рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 24 березня 2014 року
позов банку - задоволено; виключено
ОСОБА_3 з кола відповідачів по
цивільній справі за вказаним позовом у
зв'язку з його смертю; стягнуто з ОСОБА_2
на користь банку 215355,99 грн.
заборгованості за кредитним договором
та 1820,00 грн. судових витрат; заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення -
залишено без задоволення.

Не погодилася з судовим рішенням
ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в
якій просила судове рішення -
скасувати, справу повернути на новий
розгляд. При цьому посилалася на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, на
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення або неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права. Вважала, що суд
першої інстанції не надав належної
оцінки доказам у справі, не звернув
увагу на те, що не залучено до участі у
справі поручителя померлого ОСОБА_3 -
ОСОБА_4, яка також є поручителем за
договором про внесення змін № 1 до
договору поруки № 1 від 31.03.2010 року; що
вона неодноразово разом з ОСОБА_4
укладала з банком додаткові угоди щодо
розстрочки сплати заборгованості, а
зараз звернулася з письмовою заявою
щодо добровільної реалізації майна.

Судова колегія, вислухавши
суддю-доповідача, пояснення
з'явившихся осіб, дослідивши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, вважає за необхідне апеляційну
скаргу ОСОБА_2 - відхилити, судове
рішення - залишити без змін з наступних
підстав.

Задовольняючи позов банку, суд першої
інстанції, з висновком якого
погоджується судова колегія,
обгрунтовано виходив з того, що
оскільки заборгованість за кредитним
договором на погашено,
відповідальність за порушення
виконання зобов'язання покладається на
боржника відповідно до умов кредитного
договору

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК
України, згідно якого за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що 22.08.2007 року між
банком та ОСОБА_2 укладено договір
кредиту № 256 - п/07 та 26.02.2009 року договір
про внесення змін № 1 до вказаного
договору кредиту, згідно якого банк
надав ОСОБА_2 у тимчасове користування
на умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру грошові кошти в сумі 25062,00
доларів США на придбання
автотранспорту зі сплатою 13% річних на
строк до 21 серпня 2012 року, а ОСОБА_2
прийняла його та зобов'язалася
повернути кредит не пізніше
встановленого цим пунктом строку,
сплатити проценти за користування
кредитом, комісійні, можливі неустойки
та інші витрати в порядку та умовах, що
передбачені цим договором. Для
забезпечення банком виконання своїх
зобов'язань 22.08.2007 року укладено
договір поруки між банком та ОСОБА_3,
який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер та 22.08.2007
року - договір застави між банком та
ОСОБА_2, згідно якого ОСОБА_2 передала
банку у заставу транспортний засіб
«Рута» 20, 2007 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, тип
автобус - D, колір білий, шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_1. Вартість застави
визначено 125310,00 грн. Починаючи з
вересня 2007 року ОСОБА_2 зобов'язалася
здійснювати часткове погашення
кредиту в сумі не менш ніж 418,00 доларів
США протягом кожного календарного
місяця, але не пізніше останнього
робочого дня кожного місяця до повного
погашення кредиту та проценти за
користування кредитом не пізніше
останнього робочого дня кожного
місяця. Починаючи з листопада 2008 року
ОСОБА_2 заборгованість за кредитом
припинила сплачувати.

Пунктом 4 вказаного кредитного
договору передбачено, що за
невиконання або несвоєчасне виконання
своїх зобов'язань по договору сторони
несуть відповідальність, передбачену
цим договором та чинним законодавством
України. У разі порушення
позичальником кредиту та/або сплати
процентів, щомісячної комісії
позичальник сплачує кредитодавцю пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ (річних), що діяла на період
порушення від несвоєчасної сплаченої
суми за кожний день прострочення у
виконанні зобов'язань. У випадку
невиконання позичальником зобов'язань,
визначених пп.3.3.2.,3.3.3 цього договору
кредитодавець має право вимагати
дострокового погашення всієї суми
заборгованості за цим договором та/або
в односторонньому порядку прийняти
рішення щодо припинення дії цього
договору та відповідно позичальник
зобов'язаний погасити кредит, сплатити
проценти та щомісячну комісію за
фактичний час використання кредиту та
нараховану пеню.

Із розрахунку, який міститься на
аркушах справи №№ 77 - 93, вбачається, що
заборгованість за договором кредиту
станом на 01.10.2010 року склала:
прострочені нараховані проценти 19,71
доларів США або 155,91 грн., нараховані
проценти 2195,93 доларів США або 17369,81 грн.,
пеня за несвоєчасну сплату кредиту та
несвоєчасну сплату процентів,
розрахована за період з 01.10.2009 року по
30.09.2010 року включно 8887,43 грн.; нарахована
комісійна винагорода 15,38 грн.,
прострочена комісійна винагорода 1879,13
грн., заборгованість за несплаченою
(простроченою) частиною кредиту за
договором 2580,24 доларів США або 20409,70
грн., залишок строкової заборгованості
21066,83 доларів США або 166638,63 грн., а всього
215355,99 грн.

В суді апеляційної інстанції
представник банку пояснив, що до
теперішнього часу заборгованість за
кредитом не погашено, 01.02.2013 року
відкрито виконавче провадження,
транспортний засіб «Рута» 20, 2007 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
тип автобус - D, колір білий, шасі (кузов,
рама) № НОМЕР_1, який переданий банку за
договором застави не реалізовано.

Посилання ОСОБА_2 на те, що справа
повинна розглядатися в Ленінському
районному суді м. Харкова, судовою
колегією не приймаються, оскільки як
вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2
зареєстрована та фактично проживає за
адресою: АДРЕСА_1, тому банк правильно
звернувся з позовом до
Червонозаводського районного суду м.
Харкова.

Доводи ОСОБА_2 стосовно того, що наданий
банком розрахунок не відповідає
дійсності, що за період укладання
кредитного договору вона та її
поручитель неодноразово укладали
додаткові угоди щодо розстрочки
заборгованості та щомісячно
сплачували суми за цими договорами,
тому в задоволенні позову необхідно
відмовити, судовою колегією не
приймаються.

Із наданих до суду апеляційної
інстанції договорів про внесення змін
№ 2 до вказаного договору кредиту від
31.03.2010 року та № 3 від 30.04.2010 року
вбачається, що вказані договори
укладено під час розгляду справи в суді
першої інстанції; надано копії
квитанцій від 01.11.2010 року на суму 3000,00
грн., від 26.08.2010 року на суму 5000,00 грн.,
від 22.10.2010 року на суму 5000,00 грн., від
28.10.2010 року на суму 6930,00 грн., від 26.11.2010
року на суму 4000,00 грн., від 30.12.2010 року на
суму 11143,44 грн., від 26.11.2010 року на суму
7939,70 грн., від 27.01.2011 року на суму 772,00
грн., від 30.12.2010 року на суму 800,00 грн., від
25.02.2011 року на суму 7860,31 грн., від 27.01.2011
року на суму 11110,96 грн., від 03.03.2011 року на
суму 524,55 грн., від 28.02.2011 року на суму
5100,00 грн., від 28.04.2011 року на суму 4531,00
грн., від 23.03.2011 року на суму 11473, 32 грн.,
від 23.05.2011 року на суму 9478,46 грн., від
28.04.2011 року на суму 4460,62 грн., від 23.05.2011
року на суму 2484,00 грн. та від 20.06.2011 року
на суму 5000,00 грн.

Проте, в суді апеляційної інстанції
представник банку пояснив, що при
наданні розрахунку, який уточнювався в
суді першої інстанції 29.11.2011 року
враховано всі зміни, які визначені в
додаткових угодах та суми, які
сплачувала ОСОБА_2, внаслідок чого сума
заборгованості була перерахована та
становила 215355,99 грн. На теперішній час
рішення знаходиться на виконанні, сума
боргу не сплачена.

Пунктом 2 договору про внесення змін № 3
до кредитного договору передбачено, що
при надходженні до банку коштів для
виконання боргових зобов'язань, банк
направляє такі кошти на погашення
боргових зобов'язань у наступній
черговості, крім випадків,
передбачених цим договором:
прострочені проценти за користування
кредитом; прострочена заборгованість
за комісіями за кредитом; прострочений
до повернення кредит (його відповідна
частина); строкові проценти за
користування кредитом; строкова
заборгованість за комісіями; сума
основного боргу за кредитом; пеня за
несплату в строк процентів; пеня за
несплату в строк комісій за кредитом;
пеня за неповернення в строк кредиту
(його відповідної частини) та штраф за
порушення умов кредитного договору, що
було як вбачається з наданих
документів враховано при надходженні
грошових коштів від ОСОБА_2 і з
урахуванням положень договору
уточнено суму.

Твердження ОСОБА_2 стосовно того, що
оскільки банк не пред'явив позов до
поручителя ОСОБА_4, тому судове рішення
необхідно скасувати, судовою колегією
не приймаються, так як із матеріалів
справи вбачається, що банк в судовому
засіданні в суді першої інстанції
29.11.2011 року відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК
України змінив позов та просив суд
стягнути вказану суму тільки з ОСОБА_2

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції
дослідив обставини справи повно, надав
належну оцінку зібраним доказам і
дійшов обгрунтованого висновку щодо
стягнення з ОСОБА_2 суми боргу в розмірі
215355, 99 грн.

Оскільки рішення суду переглядалося
тільки в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що воно є законним та
обгрунтованим, постановлено з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права і підстав для
його скасування або зміни немає.

Питання щодо судових витрат вирішено
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1.ч. 1 ст. 307, ст. ст.
308, 313, п.1.ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 29
листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Судді: