Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2091/14
Головуючий у 1 інстанції: Калугіна І.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

12 серпня 2014 року
м.
Запоріжжя

Колегія суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого:
Осоцького І.І.,

Суддів
Панкеєва О.В.,

Мануйлова Ю.С.,

При секретарі:
Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 березня 2014
року у справі за первісним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ сумісного
майна подружжя, про визнання права
власності на ? частину квартири та
нежитлового приміщення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ
сумісного майна подружжя, про визнання
права власності на ? частину квартири
та нежитлового приміщення, в якому
зазначила, що 11.08.1990 року уклала шлюб з
відповідачем ОСОБА_3. Від цього шлюбу
неповнолітніх дітей вони не мають.
14.07.2011 року рішенням суду шлюб між ними
розірвано.

За період шлюбу вони за спільні кошти
придбали з відповідачем наступне
майно: кв. АДРЕСА_1, нежитлову будівлю по
АДРЕСА_2, житловий будинок АДРЕСА_3,
автомобіль марки Volkswagen Caddy, Mitsubishi Colt 1.3.

У позові ОСОБА_4 просила визнати за нею
право власності: на ? частину кв.
АДРЕСА_1, на другу частину квартири
визнати право власності за
відповідачем, на ? частину нежитлової
будівлі по АДРЕСА_2, на другу частину
квартири визнати право власності за
відповідачем, на ? частину житлового
будинку АДРЕСА_3, на другу частину
квартири визнати право власності за
відповідачем, визнати за нею право
власності на автомобіль Volkswagen Caddy,
держномер НОМЕР_2, за відповідачем
визнати право власності на Mitsubishi Colt 1.3,
держномер НОМЕР_3, стягнути з
відповідача державне мито в розмірі 1261
грн., витрати на ІТЗ у розмірі 120 грн..

На протязі розгляду справи доповнила
позовні вимоги та просила суд визнати
за нею право власності на 1/2 частину
сумісного майна, виділити їй у
користування тренажер вартістю 1000 грн.,
кухонний гарнітур вартістю 1000 грн.,
визнати право власності за
відповідачем на автомобіль Славута -
110307 держномер НОМЕР_5. Стягнувши з нього
компенсацію за належну 1/2 частину
вищевказаного автомобіля у сумі 8512, 50
грн., а також судові витрати у сумі 229,40
грн., та 114,70 грн., а всього 344, 10 грн..

ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною
позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя за наступними
підставами, зазначивши, що за період
шлюбу сторони придбали наступне майно:
квартиру АДРЕСА_1, житловий будинок
АДРЕСА_3, Автомобіль марки Volkswagen Caddy,
державний номер НОМЕР_2, Mitsubishi Colt 1.3,
державний номер НОМЕР_3.

Однак нежитлове приміщення, по АДРЕСА_2,
а саме магазин «Королева» вважає своєю
особистою приватною власністю,
оскільки вказане приміщення було
набуте ним як приватним підприємцем,
хоча і під час шлюбу з ОСОБА_4, але не за
спільні кошти подружжя, а за кошти
одержані особисто ним в борг від
ОСОБА_5, для здійснення підприємницької
діяльності. Право власності на вказане
приміщення було зареєстровано за ним
на підставі свідоцтва про право
власності на магазин-фотосалон від 13
квітня 2000 року, в якому зазначено, що це
майно належить йому як приватному
підприємцю. Крім того, він провів
реконструкцію даного приміщення під
магазин, яке було погоджено з
відповідними органами державної влади
та оформлено належним чином земельну
ділянку під викупленою ним квартирою.
Крім цього він як приватний
підприємець уклав договори оренди
вільної площі магазину з іншими
приватними підприємцями. Окрім того,
він, діючи як приватний підприємець
ОСОБА_3 оплачував вартість усіх
будівельних робіт, пов'язаних із
реконструкцією нежитлової будівлі.

На підставі викладеного ОСОБА_3 просив
суд визнати за ним право власності на
автомобіль марки Volkswagen Caddy, державний
номер НОМЕР_2, за відповідачкою за
зустрічним позовом визнати право
власності на Mitsubishi Colt 1.3, державний
номер НОМЕР_3; визнати право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а на
другу частину за відповідачкою за
зустрічною позовною заявою; визнати за
позивачем за зустрічним позовом право
власності на 1/2 частину житлового
будинку АДРЕСА_3, а на другу частину за
відповідачкою за зустрічною позовною
заявою, у власність відповідачки за
зустрічним позовом виділити спальний
гарнітур вартістю - 3500 грн., диван
вартістю - 3000 грн.,, дві шафи-купе
вартістю - 6 000 грн., кондиціонер Самсунг
вартістю - 1 000 грн.., телевізор марки
Самсунг вартістю - 3 000 грн., обідній стіл
вартістю - 3000 грн., меблева стінка у
кімнату італійської марки Filliірро
вартістю - 5 000 грн., кухонний гарнітур
вартістю 3500 грн., у його власності
залишити диван-малютку вартістю - 500
грн., стягнути з відповідачки за
зустрічним позовом різницю вартості
поділеного майна у сумі 68 697 грн..,
визнати за позивачем за зустрічним
позовом як особисту приватну власність
нежитлову будівлю, яка розташована за
адресою: по АДРЕСА_2, вартістю 100 000 грн..

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 13 березня 2014 року первісний
позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ
сумісного майна подружжя, про визнання
права власності на ? частину квартири
та нежитлового приміщення задоволено
частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на
житловий будинок АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_4 право власності
автомобіль Mitsubishi Colt державний номер
НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на ?
частину нежитлового приміщення по
АДРЕСА_2.

У власність ОСОБА_4 виділено наступне
майно:

спальний гарнітур, диван, дві шафи-купе,
кондиціонер Самсунг, телевізор марки
Самсунг, обідній стіл, меблева стінка
італійської марки Filliірро, кухонний
гарнітур.

Стягнуто з ОСОБА_3 компенсацію за
різницю виділеного майна на користь
ОСОБА_4 у сумі - 15 074 грн..

В іншій частині первісного позову -
відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
поділ спільного майна подружжя -
задовольнено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право
власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на
автомобіль Volkswagen Caddy, державний номер
НОМЕР_2, на автомобіль марки
Славута-110307, державний номер НОМЕР_5.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ?
частину нежитлового приміщення по
АДРЕСА_2.

У власність ОСОБА_3 виділено
диван-малютку.

В іншій частині зустрічного позову -
відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на незаконність та необґрунтованість
рішення суду, неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення по справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, порушення норм матеріального і
процесуального права, просив рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове про часткове задоволення
позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
зняттю з апеляційного розгляду до
вирішення питання про ухвалення
додаткового судового рішення у цій
справі судом першої інстанції у звя"зку
з наступним.

Згідно до ст., ст. 215, 79 ЦПК України, п.13
Постанови Пленуму Верховного Суду
України „Про судове рішення у
цивільній справі" резолютивна частина
судового рішення має містити, зокрема: -
вартість майна, яке належить стягнути з
відповідача, якщо при виконанні
рішення присудженого майна у наявності
не буде, - розподіл судових витрат, які
складаються з судового збору та
витрат, пов"язаних з розглядом справи(
витрати на правову допомогу, на
проведення експертиз) / т.1 а.с. 5, 6, 86, 142,
143, 216, 217 /.

Проте судом в оскажувальному рішенні
суду не зазначено вартості майна, яке
підлягає розподілу між сторонами у
справі, а також при ухвалені рішення
суду не вирішено питання про судові
витрати сторін.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що
ухвалив рішення, може за заявою осіб,
які беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухвалити додаткове рішення,
якщо: - суд, вирішивши питання про право,
не зазначив точної суми грошових
коштів, які підлягають стягненню; -
судом не вирішено питання про судові
витрати.

Відповідно до п.7 ст. 397 ЦПК України при
надходженні до апеляційної інстанції
справи без вирішення питання про
ухвалення додаткового рішення справа
повертається до суду першої інстанції,
про що постановляються ухвала із
зазначенням строку, протягом якого суд
першої інстанції має усунути недоліки.

Керуючись ст., ст. 220, 313, 317 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 13 березня 2014
року у справі за первісним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ сумісного
майна подружжя, про визнання права
власності на ? частину квартири та
нежитлового приміщення та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя
зняти з апеляційного розгляду для
вирішення питання про ухвалення
додаткового судового рішення у цій
справі судом першої інстанції.

Надати строк для ухвалення додаткового
рішення до 15 вересня 2014 року.

Справу направити до Мелітопольського
міскрайонного суду м. Запоріжжя для
вирішення питання про ухвалення
додаткового судового рішення, після
чого справа підлягає поверненню до
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: