Ухвала

іменем україни

24 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
відкритого акціонерного товариства
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта», третя особа:
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг про виплату
середнього заробітку за час простою не
з вини працівника та стягнення
моральної шкоди, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 04 березня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 15 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом про виплату середнього
заробітку за час простою не з вини
працівника та відшкодування моральної
шкоди, посилаючись на те, що наказом
тимчасового адміністратора відкритого
акціонерного товариства «Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
від 19 грудня 2013 року її було
відсторонено від роботи з 20 грудня 2013
року до 05 березня 2014 року без виплати
заробітної плати на час дії наказу та
зазначала, що відсторонено її від
посади незаконно, а накази тимчасової
адміністрації є такими, що не
відповідають вимогам законодавства.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 04 березня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від 15
травня 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі скаржник просить
скасувати ухвалені у справі судові
рішення, мотивуючи свою вимогу
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права, і просить
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга не може бути
задоволена з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 324 ЦПК
України підставами касаційного
оскарження є неправильне застосування
судом норм матеріального чи порушення
норм процесуального права.

Відповідно до вимог статті 335 ЦПК
України під час розгляду справи у
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову
місцевий суд, з висновком якого
погодився й апеляційний суд, на
підставі належним чином оцінених
доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК
України), вірно застосувавши статті 46,
113, 237-1 КЗпП України, підпункти 4, 5 пункту
3 Положення про Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
ринків фінансових послуг,
затвердженого Указом Президента
України від 23 листопада 2011
року № 1070, ч. 5 ст. 40 Закону України «Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг»,
п. 3 розділу 3 Положення про особливості
застосування заходів впливу у вигляді
відсторонення керівництва від
управління фінансовою установою та
призначення тимчасової адміністрації,
затвердженого розпорядженням
державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 27
березня 2008 року № 416, дійшов
вірного висновку про те, що
відсторонення працівника відбулося із
дотриманням вимог законодавства, тому
правові підстави для задоволення
позову відсутні.

Згідно зі статтею 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судами обох інстанцій при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне касаційну скаргу відхилити,
а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 04 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 15 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська