АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/1601/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1379/14
Головуючий у 1-й інстанції Халявка В. І.
Доповідач Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2

та апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Синбат»
Агро

на рішення Семенівського районного
суду Полтавської області від 20 лютого
2014 року

по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Синбат"
Агро до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, за участю
третьої особи: Семенівської районної
державної адміністрації Полтавської
області про відшкодування заподіяних
збитків, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Синбат"
Агро звернулося до суду з вказаним
позовом, в обґрунтування якого
вказувало, що відповідачі 21 квітня 2013
року самоправно на полі № 41, що
знаходиться в адміністративних межах
Устимівської сільської ради
Семенівського району Полтавської
області, знищили посіви цукрового
буряка на ділянці площею 5, 99 га, з яких
5,96 га складає земельна ділянка,
передана ОСОБА_1 в оренду ТОВ «Синбат»
Агро. Вважаючи такі дії ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, які перебувають у фактичному
шлюбі, протиправними, позивач просило
стягнути з відповідачів солідарно
завдані сільгосппідприємству збитки у
розмірі 105 226, 42 грн.

Рішенням Семенівського районного суду
Полтавської області від 20 лютого 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителя АДРЕСА_1 на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Синбат"
Агро (с. Устимівка Семенівського району
Полтавської області ідентифікаційний
код 34170402) на відшкодування заподіяної
шкоди солідарно 52613 (п'ятдесят дві
тисячі шістсот тринадцять) гривень 21
коп.

Вирішено питання щодо стягнення
судових витрат.

З вказаним рішенням суду не погодилися
відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та подали
на нього апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просять його скасувати та ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, зокрема вказують на
відсутність підстав для відшкодування
збитків, у зв'язку з закінченням
терміну дії договору оренди.

Окрім того, з даним рішенням суду
першої інстанції частково не
погодилося ТОВ «Синбат» Агро та подало
на нього апеляційну скаргу, в якій
просить рішення змінити, збільшивши
стягнуту у солідарному порядку із
відповідачів суму у рахунок
відшкодування заподіяної шкоди із 52 613
грн. 21 коп. до 105 226 грн. 42 коп., а також
виключивши із описової та
мотивувальної частини цього рішення
висновок суду про наявність вини
позивача у настанні шкоди та про
продовження користування позивачем
земельною ділянкою після 04.04.2013 року
без достатніх на те підстав.

Апелянт вважає, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини
справи, порушено норми матеріального
та процесуального права, зокрема
вказує, що місцевий суд не мав підстав
для зменшення розміру відшкодування.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апелянтів, приходить
до висновку, що в задоволенні
апеляційних скарг слід відмовити за
наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 на підставі державного акта на
право власності на земельну ділянку
серії ЯБ № 418884 від 17 жовтня 2006 року є
власником земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
площею 5,96 га, яка знаходиться на
території Устимівської сільської ради
Семенівського району Полтавської
області (а.с. 21).

15 вересня 2007 року між ТОВ «Синбат» Агро
та ОСОБА_1 укладено договір оренди
вказаної вище земельної ділянки,
строком дії 5 років, який зареєстровано
4 квітня 2008 року, тобто договір діяв до 4
квітня 2013 року.

Також встановлено, що
сільгосппідприємство навесні 2013 року
виконало весь комплекс
весняно-польових робіт та засіяло поле
№ 41, в тому числі і земельну ділянку
ОСОБА_1, цукровим буряком.

21 квітня 2013 року подружжя ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перекультивували, а фактично
знищили посіви цукрового буряка на
площі 5,99 га, в томі числі на земельній
ділянці ОСОБА_1 площею 5,96 га.

Згідно з висновком комісії, створеної
розпорядженням голови Семенівської
РДА (акт від 1 серпня 2013 року), внаслідок
пошкодження посівів цукрового буряка
сільгосппідприємству ТОВ «Синбат»
Агро завдано збитків на 105226 грн. 42 коп.
(а.с. 29-31).

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 1193 ЦК
України, якщо груба необережність
потерпілого сприяла виникненню або
збільшенню шкоди, то залежно від
ступеня вини потерпілого (а в разі вини
особи, яка завдала шкоди, - також
залежно від ступеня її вини) розмір
відшкодування зменшується, якщо інше
не встановлено законом. Суд може
зменшити розмір відшкодування шкоди,
завданої фізичною особою, залежно від
її матеріального становища, крім
випадків, коли шкоди завдано вчиненням
злочину.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
місцевий суд дійшов висновку щодо
обопільної вини орендаря та
орендодавця, вказуючи про те, що
товариство не мало права користуватися
земельною ділянкою після 4 квітня 2013
року, оскільки воно як орендар, не вжило
належних заходів для поновлення
(продовження) договору оренди землі та
засіяло земельну ділянку, що належить
ОСОБА_1 цукровим буряком, а
відповідачі, в свою чергу, діяли
неправомірно, так як самоправно
знищили належні товариству посіви
цукрового буряка на площі 5,99 га.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком місцевого суду виходячи з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі припиняється у разі закінчення
строку, на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст. 34 цього ж Закону, у
разі припинення або розірвання
договору оренди землі, орендар
зобов'язаний повернути орендодавцеві
земельну ділянку на умовах, визначених
договором. Орендар не має права
утримувати земельну ділянку для
задоволення своїх вимог до
орендодавця.

Відповідно до п.19 укладеного між
сторонами договору оренди від 15
вересня 2007 року орендар у разі
припинення у встановленому порядку дії
цього договору зобов'язується
повернути орендодавцю земельну
ділянку протягом трьох днів. При
передачі земельної ділянки в оренду та
її поверненні сторони складають
двосторонній акт приймання-передачі.

Згідно п. 34 вказаного договору, дія
договору припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Будь-якої пролонгації договору його
умовами не передбачено.

Враховуючи те, що договір оренди
земельної ділянки площею 5,96 га. від 15
вересня 2007 року припинив свою дію 4
квітня 2013 року, тому підстав для
використання земельної ділянки у
орендаря не було.

Окрім того, згідно ст. 19 ЦК
України, особа має право на самозахист
свого цивільного права та права іншої
особи від порушень і протиправних
посягань. Самозахистом є застосування
особою засобів протидії, які не
заборонені законом та не суперечать
моральним засадам суспільства. Способи
самозахисту мають відповідати змісту
права, що порушене, характеру дій, якими
воно порушене, а також наслідкам, що
спричинені цим порушенням. Способи
самозахисту можуть обиратися самою
особою чи встановлюватися договором
або актами цивільного законодавства.

Однак, обраний відповідачами
спосіб самозахисту не відповідає
характеру порушеного права, а тому
призвів до спричинення матеріальних
збитків позивача, що суперечить
вищезазначеній нормі цивільного
кодексу, а відтак є невірним.

При цьому, цивільно-правова охорона
майнового права здійснюється з
використанням як засобів захисту, так і
засобів відповідальності.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що
кожна особа має право на захист свого
порушеного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Відповідно
до змісту наведеної норми, захист - це
правовий засіб, що настає за порушенням
і тягне за собою відновлення
відповідного суб'єктивного права, і
включає реалізацію наданих законом
можливостей щодо здійснення приватною
особою на свій розсуд захисту своїх
прав та інтересів з обранням
відповідних способів та засобів
захисту.

Відповідно до статті 16 ЦК України,
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Частиною 2 ст.16 ЦК України
передбачені способи захисту цивільних
прав та інтересів і зазначений перелік
не є вичерпним.

Вбачається, що адекватним способом
захисту права ОСОБА_1 в даному випадку
могли бути, зокрема, припинення дії, яка
порушує право, відновлення становища,
яке існувало до порушення (п. п. 3, 4 ч. 2
ст. 16 ЦК) та усунення перешкод в
користуванні власністю (ст. 391 ЦК).

Таким чином, враховуючи
причинно-наслідковий характер спірних
правовідносин та конфлікт інтересів
сторін, колегія суддів приходить до
висновку, що фактичні обставини справи
судом першої інстанції з'ясовано
всебічно та повно, дано їм вірну
правову оцінку, а рішення суду ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційних скарг правильності
висновків суду не спростовують, а тому
підстав для їх задоволення колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 314,
315, ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Синбат»
Агро - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Семенівського районного суду
Полтавської області від 20 лютого 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя :
/підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Обідіна О.І.
/підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області
___________________ Панченко О.О.