У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Максимчук З.М.,

суддів: Рожина Ю.М., Ковальчук Н.М.,

при секретарі судового засідання -
Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Рівне
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 29 травня 2014
року в справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н
о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду
Рівненської області від 29.05.2014 року
позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с.Точевики Острозького
району Рівненської області, на користь
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки с.Зоря
Рівненського району Рівненської
області, аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, в розмірі 520
гривень щомісячно, починаючи з 14.04.2014
року і до повноліття дитини.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат та піддано рішення до негайного
виконання .

В решті позовних вимог щодо стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її
утримання у твердій грошовій сумі
аліментів в розмірі 500 грн щомісячно,
починаючи від дня подання позовної
заяви до суду і до досягнення їх доньки
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5, трьох років -
відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводить
про незаконність та необгрунтованість
рішення в частині стягнення з нього
аліментів в сумі 520 грн.

Зазначає, що він тривалий час не
може знайти постійної роботи, в зв»язку
з чим не має постійного визначеного
доходу, весь час працює на разових
тимчасових роботах. Всі гроші, які він
заробляв віддавав дружині. Сплачувати
аліменти він не відмовлявся, але просив
суд не призначати суму більшу за 30% від
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, яка на час розгляду
справи в суді складає 309,60 грн, так як в
зв»язку з

________________________________________________________________________
________

Справа № 570/927/2014
Головуючий
у 1 інстанції - Гнатущенко Ю.В.

Провадження № 22-ц/787/1471/2014

Суддя-доповідач - Максимчук З.М.

відсутністю у нього постійних доходів
сплата будь-якої сталої суми щомісячно
для нього не лише викликає значні
труднощі, але і є непомірним тягарем.

Вважає, що суд не врахував як
матеріальне становище дитини, так і
його матеріальне становище при
вирішенні питання про розмір
аліментів, які він має сплачувати на
утримання дочки.

Просить змінити рішення
Рівненського районного суду від 29
травня 2014 року та ухвалити рішення про
розмір аліментів, що стягуються на
користь ОСОБА_2 на утримання доньки
ОСОБА_3 в сумі 309,60 грн.

До початку розгляду справи по
суті, але після постановлення ухвали
апеляційного суду про призначення
справи до розгляду, 15.07.2014 року ОСОБА_1
звернувся із заявою про відкликання
апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 та ч. 3 ст.
300 ЦПК України особа, яка подала
апеляційну скаргу, має право
відкликати її до початку розгляду
справи в апеляційному суді, а друга
сторона має право визнати апеляційну
скаргу обґрунтованою в повному обсязі
чи в певній частині. При відкликанні
апеляційної скарги суддя, який готував
справу до розгляду в апеляційному суді,
постановляє ухвалу про повернення
скарги.

Згідно з п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 12 від
24.10.2008 року відкликати апеляційну
скаргу можна до початку розгляду
справи в апеляційному суді (до
постановлення ухвали про призначення
справи до розгляду - стаття 302 ЦПК),
перевірка обґрунтованості відповідної
заяви не вимагається. У цьому разі
суддя-доповідач постановляє ухвалу про
повернення апеляційної скарги (частини
друга та третя статті 300 ЦПК).
Відмовитися від апеляційної скарги
особа, яка її подала, має право протягом
усього часу розгляду справи, і це
питання вирішується апеляційним судом
у судовому засіданні (частина четверта
статті 300 ЦПК).

Враховуючи наведене,апеляційний суд не
бере до уваги заяву про відкликання
апеляційної скарги та розглядає справу
по суті.

В судове засідання сторони не
з"явились, про час і місце слухання
справи повідомлялись належним чином,
про причини неявки суд не повідомляли,
тому колегія суддів вважає за можливе
розглядати апеляційну скаргу за
відсутності сторін, які беруть участь у
справі, адже їх неявка не перешкоджає
розглядові справи.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги частково,
суд першої інстанції виходив з того, що
відповідач позов в частині сплати
аліментів на утримання доньки частково
визнав, а тому позов в цій частині
підлягає до часткового задоволення.
Дочка знаходиться на повному утриманні
матері, відповідач їй ніякої
матеріальної допомоги не надає , інших
утриманців не має, працездатний, має
задовільний стан здоров'я, тому суд
першої інстанції прийшов до висновку
про стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3 в розмірі 520 грн щомісячно,
починаючи з 14.04.2014 року і до повноліття
дитини. Позивач в суді першої інстанції
жодного як усного, так і письмового
доводу щодо наявності можливості
відповідача надавати матеріальну
допомогу на її утримання до досягнення
дитиною 3-х років не навела, тому позов в
цій частині не підлягає до задоволення.

На підтвердження таких висновків в
рішенні наведені відповідні мотиви та
докази з якими погоджується
апеляційний суд, оскільки такі
висновки суду ґрунтуються на вимогах
закону та відповідають обставинам
справи.

Судом установлено, що ОСОБА_2 перебуває
у шлюбі з ОСОБА_1, про що свідчить
свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1,
видане відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Рівненського
районного управління юстиції 29.09.2011
року.

У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5. Сімейне життя з
відповідачем не склалося, сторони
проживають окремо.Матеріальної
допомоги на утримання дитини
відповідач не надає.

Обов'язок батьків
утримувати дитину встановлений ст.180
Сімейного Кодексу України. Відповідно
до ч.1 ст.180 СК батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення
нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначені ст.181 СК
України. За відсутності домовленості
між батьками про сплату аліментів на
дитину той із них, з ким вона
проживає, вправі звернутися до суду з
відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181
СК за рішенням суду кошти на
утримання дитини
(аліменти)присуджуються у частці від
доходу її матері, батька і (або) у
твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України передбачає
обставини, які враховуються судом при
визначенні розміру аліментів та
частина друга даної норми права вказує
, що мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим , ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку , за винятком
випадків , передбачених статтею 184
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК
України частка заробітку (доходу)
матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст.184 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частку
доходу одержує в натурі, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Розмір аліментів , визначений
судом у твердій грошовій сумі ,
підлягає індексації відповідно до
закону.

Якщо розмір аліментів,
визначений судом у твердій грошовій
сумі, менше мінімального розміру,
передбаченого частиною другою статті
182 СК України, то дитині призначається
відповідно до закону державна допомога
в розмірі різниці між визначеним
розміром аліментів і 30 відсотками
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Як вбачається з матеріалів
справи (копії трудової книжки (а.с.17)
відповідач офіційно не працює з 2013
року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН
про права дитини від 20.11.89, яка
ратифікована постановою Верховної
Ради № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 та набула
чинності для України 27.09.91, держава
визнає право кожної дитини на рівень
життя, необхідний для її фізичного,
розумного, духовного, морального і
соціального розвитку. Батьки або інші
особи, які виховують дитину несуть
основну відповідальність за
забезпечення в межах своїх здібностей
та фінансових можливостей умов життя,
необхідних для розвитку дитини.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» встановлено у 2014
році прожитковий мінімум на дітей
віком до 6 років - 1032 гривні.

Оскільки відповідач має
нерегулярний дохід, суд першої
інстанції, з урахуванням обставин
справи і тієї підстави, що відповідач є
особою працездатною, зобов'язаний
нести відповідальність по утриманню
своєї неповнолітньої дитини, визначив
розмір аліментів - 520 грн. щомісяця
до досягнення дитиною повнолітнього
віку, тобто в сумі меншій
прожиткового мінімуму, що допускаються
ч.3 ст.184 СК України. Судова колегія
погоджується з даною сумою, оскільки
розмір аліментів , визначено судом
першої інстанції виходячи із засад
розумності та справедливості та з
урахуванням матеріального становища
сторін по справі. Судовою колегією при
визначенні розміру аліментів на
утримання дитини також врахована та
обставина, що вона отримує на дитину
матеріальну допомогу у розмірі
близько 1500 грн щомісячно.

Доводи апеляційної скарги щодо
незаконності рішення в частині
стягнення аліментів на утримання
дитини в розмірі 520 грн , колегія суддів
не приймає до уваги та приходить до
висновку, що в цій частині рішення
постановлене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до норм процесуального
законодавства передбачається, що
обставини цивільних справ з'ясовуються
судом на засадах змагальності; в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів. Щодо обов'язку
доказування і подання доказів, то кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень. Однак,
будь-яких належних та, заслуговуючих на
увагу доказів, які б спростовували
висновки суду, відповідач суду не
надав.

Зважаючи на те, що рішення суду першої
інстанції було постановлено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, та інші доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
колегія суддів не вбачає підстав для
скасування чи зміни цього рішення.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що судом повно і всебічно
з»ясовані обставини справи, висновки
відповідають цим обставинам і набутим
доказам, характер правовідносин між
сторонами визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, а
доводи апеляційної скарги про
порушення судом норм матеріального
права є неспроможними і
необґрунтованими та не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду
Рівненської області від 29 травня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий:

З.М.Максимчук

Судді:

Ю.М.Рожин

Н.М.Ковальчук