АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22 ц - 796/8535/2014
Головуючий у І інстанції: Антипова Л.О.
Доповідач: Корчевний
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного
Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф.,
Слободянюк С.В.,

при секретарі Меєчко Д.П.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2
на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 13 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В
И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із позовом ОСОБА_3 про стягнення
аліментів. Свої вимоги мотивувала тим,
що із відповідачем 17 вересня 1999 року
уклала шлюб та від шлюбу сторони мають
двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які
проживають разом із позивачем та
знаходяться на її утриманні. Вказала,
що відповідач коштів на утримання
дітей не надає, у зв'язку з чим просила
суд стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її
користь на утримання двох
неповнолітніх дітей в розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше однієї
мінімальної заробітної плати громадян
на одну дитину щомісяця.

Рішенням Дніпровського районного суду
міста Києва від 13 травня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3) на
користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4) аліменти
на утримання дітей - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частини з усіх видів
заробітку (доходу), але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку, починаючи з 15.04.2014
року і до досягнення найстаршою
дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 243,60 грн.

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК
України рішення суду в частині
стягнення аліментів у межах суми
платежу за один місяць підлягає
негайному виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 13 травня 2014 року скасувати, та
хвалити нове рішення.

Вказує, що суд ухвалив оскаржуване
рішення з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
воно є неправосудним та підлягає
скасуванню.

Вказує, що судом порушено вимоги глави 4
ЦПК України, оскільки в судовому
засіданні 13 травня 2014 року ні вступної,
ні резулятивної частини рішення не
було оголошено.

Крім того, суд не дотримався норм ст.ст.
166,167 ЦПК України, не оголосивши склад
суду та не роз'яснивши сторонам у
справі їх права та обов'язки.

Зазначає, що апелянт була позбавлена
можливості висловити свою думку, суддя
під тиском та шляхом залякування
змусила внести правки у позовну заяву
відповідно до своїх побажань та
настанов.

Також не відповідає дійсності журнал
судового засідання, оскільки описані в
журналі дії суду не відбувалися,
рішення проголошено не було.

Судом не було повно та об'єктивно
досліджено усі докази у справі, а саме
не було перевірено достовірність
наданої відповідачем довідки про
доходи, оскільки вказана у ній
заробітна плата не відповідає
визначеному ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» у
місячному розмірі 1218 гривень.

Відтак з розрахунку 30% від прожиткового
мінімуму для відповідного віку дітей,
який становить 1286 гривень, просить суд
стягнути з відповідача на її користь
771,60 грн. щомісяця на утримання двох
неповнолітніх дітей.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.09.1999 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було
укладено шлюб, про що у книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблено
відповідний актовий запис.

Від шлюбу сторони мають двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.4-5).

У відповідності до ч. 1 ст. 180 СК України,
батьки зобов'язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не надав доказів, які
свідчать про те, що він надає своїм
дітям матеріальну допомогу.

З наявної в матеріалах справи довідки
про доходи, відповідач працює на посаді
експедитора в ТОВ «Л.К.О.», має
нерегулярний мінливий дохід (а.с. 11).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
виходив з того, що відповідно ч. 1 ст. 184
СК України суд за заявою платника або
одержувача може визначити розмір
аліментів у твердій грошовій сумі, якщо
платник має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України
передбачено, що той із батьків, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі.

При визначенні розміру аліментів, суд
відповідно до вимог ст. 182 СК України
врахував, що відповідач офіційно
працює, що не звільняє його від
обов'язку утримувати своїх
неповнолітніх дітей, а також взяв до
уваги, що відповідач не заперечував
щодо стягнення з нього аліментів,
заявлених позивачем в своїй позовній
заяві, а відтак суд вірно дійшов
висновку, що відповідач в змозі
сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки
від доходу (заробітку).

За таких підстав, вірно визначено, що з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню аліменти на двох
неповнолітніх дітей, а саме ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у
розмірі 1/3 частини з усіх видів від
заробітку (доходу) ОСОБА_3, але не менше,
ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму
для дітей відповідного віку.

Відповідно обґрунтовано суд визначив,
що у відповідності до ч.1 ст. 191 СК
України стягнення аліментів у
зазначеному розмірі слід здійснювати
починаючи від дня пред'явлення
позивачем позову, а саме з 15.04.2014 року та
до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Після досягнення повноліття ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, порядок визначення
розміру аліментів та стягнення
аліментів на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
відбувається у відповідності до вимог
ч. 2 ст. 183 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України
розмір аліментів, визначений за
рішенням суду, може бути згодом
зменшено або збільшено за рішенням
суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК
України суд вірно допустив негайне
виконання рішення в частині стягнення
з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів у
межах суми платежу за один місяць.

Також обґрунтовано, згідно ст. ст. 81, 88
ЦПК України, суд стягнув з відповідача
на користь держави судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Вказані у апеляційній скарзі
доводи представника апелянта не мають
правових підстав, оскільки надана суду
довідка про доходи відповідача
завірена належним чином та наявна в
матеріалах справи.

Посилання апелянта, що в засіданні 13
травня 2014 року ні вступної, ні
резулятивної частини рішення не було
оголошено та не відповідає дійсності
журнал судового засідання, не знайшли
підтвердження матеріалами справи, з
яких вбачається, що 14 травня 2014 року
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2
ознайомилася з матеріалами справи (а.с.
18).

Відповідно до ст. 199 ЦПК України особи,
які беруть участь у справі, мають право
ознайомитися із технічним записом
судового засідання, журналом судового
засідання та протягом трьох днів з дня
проголошення рішення у справі подати
до суду письмові зауваження щодо
неповноти або неправильності їх
запису.

Як вбачається з матеріалів справи, з
письмовими зауваженнями на журнал
судового засідання після ознайомлення
з матеріалами справи представник
апелянта не зверталася, заяву про
видачу копії технічного запису
судового засідання до суду не подавала,
відтак доводи апелянта не дотримання
судом норм ст.ст. 166,167 ЦПК України, тобто
не оголошення складу суду та не
роз'яснення сторонам у справі їх прав
та обов'язків, як і інші доводи
апеляційної скарги, недоведені та
містяться лише на формальних
міркуваннях.

Враховуючи викладене та оцінюючи
належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо,
достатність і взаємний зв'язок у їх
сукупності, колегія суддів вважає
законними й обґрунтованими висновки
районного суду про наявність правових
підстав для стягнення з ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_1 аліментів на утримання
дітей у визначеному судом розмірі.

Справа судом розглянута повно та
об'єктивно. Норми матеріального і
процесуального права застосовано
правильно.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
Апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 312, 315, 317 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 13 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: