У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В., розглянувши у попередньому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розподіл
майна та за зустрічним позовом третьої
особи - ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року, ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
12 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
12 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом до ОСОБА_7 та
враховуючи уточнення позовних вимог
просив стягнути з останньої на свою
користь грошову компенсацію Ѕ частини
вартості автомобіля Чері Амулет,
державний номерний знак НОМЕР_1 у
розмірі 43676,82 грн та вартості двох
телевізорів у розмірі 7000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що у
період сумісного проживання та за
період шлюбу з відповідачкою ними, за
кредитним договором, укладеним 24
квітня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк»
та ОСОБА_5 було придбано
вищезазначений автомобіль вартістю 10
692 доларів США, а також у період шлюбу
були придбані два телевізори, які за
шлюбним договором від 27 жовтня 2011 року
були виділені йому, однак залишилися у
користуванні ОСОБА_5

Ухвалою Іллічівського міського суду
Одеської області від 14 березня 2013 року
до участі у справі у якості третьої
особи була залучена ОСОБА_6, яка у
квітні 2013 року звернулася до суду із
вищевказаним позовом до ОСОБА_4, в
обґрунтування якого зазначила, що 08
серпня 2011 року останній продав
земельну ділянку, яка є об'єктом
спільної сумісної власності подружжя
та на підставі ч. 2 ст. 61 Сімейного
кодексу України просила визнати за
ОСОБА_5 право власності на 60 % від суми
доходу, отриманого ОСОБА_4 від продажу
земельної ділянки та стягнути з нього
на користь ОСОБА_5 69 600 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду
Одеської області від 13 лютого 2014 року,
яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
12 травня 2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_6
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 12 травня 2014 року додаткове
рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 11 березня
2014 року скасовано та ухвалено нове,
яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_5 судові витрати на правову
допомогу в розмірі 3 824 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення Іллічівського
міського суду Одеської області від 13
лютого 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від 12 травня 2014
року в частині відмови у задоволенні
заявлених ним позовних вимог, а також
рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 травня 2014 року,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального та порушення норм
процесуального права.

В іншій частині рішення судів не
оскаржуються.

Заслухавши суддю-доповідача у справі,
перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами
касаційного оскарження є неправильне
застосування судом норм матеріального
чи порушення норм процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під
час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов висновку
про відхилення касаційної скарги та
залишення без змін рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 13 лютого 2014 року, ухвали
апеляційного суду Одеської області від
12 травня 2014 року та рішення
апеляційного суду Одеської області від
12 травня 2014 року, оскільки судові
рішення законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_4, суди на підставі доказів,
поданих сторонами, що належним чином
оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що спірний
автомобіль марки Чері Амулет є
особистою власністю ОСОБА_5 і згідно
шлюбного договору не входить в перелік
спільного майна подружжя. Крім того,
суди відмовляючи у стягненні вартості
телевізорів, які згідно шлюбного
договору передані ОСОБА_4 виходили з
того, що позивач не надав доказів їх
знаходження у відповідачки.

Разом з тим, ухвалюючи рішення про
стягнення витрат на правову допомогу,
суд апеляційної інстанції на підставі
наданих доказів, правильно застосував
положення цивільно-процесуального
законодавства України та Закону
України «Про граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних та адміністративних
справах».

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 13 лютого 2014 року,
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 12 травня 2014 року та
рішення апеляційного суду Одеської
області від 12 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С.
Висоцька

О.В. Кафідова

О. В. Умнова