Справа № 495/3227/14-ц
У х в а л а

07 травня 2014
року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: судді – Заверюха В.О.,

при секретарі – Червинській
І.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні, в залі суду в м.
Білгород-Дністровському заяву
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Надра" про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

06.05.2014 року до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
надійшла позовна заява Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Крім того, позивач надав заяву про
забезпечення позову, в якій просить
суд:

- в якості забезпечення позову накласти
арешт на рухоме та нерухоме майно, що
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де б воно не
знаходилося;

- обмежити право виїзду ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за межі України шляхом
тимчасової відмови їм у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспорта,
якщо він був виданий раніше.

Розглянувши заяву про
забезпечення позову, а також вивчивши
додані до зави письмові докази, якими
вона обґрунтовується, суд приходить до
наступного.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити, передбачені цим
Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: 1) причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; 2) вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з
обґрунтуванням його необхідності; 3)
інші відомості, потрібні для
забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов
забезпечується: накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; 2) забороною вчиняти
певні дії; 3) встановленням обов'язку
вчинити певні дії; 4) забороною іншим
особам здійснювати платежі або
передавати майно відповідачеві чи
виконувати щодо нього інші
зобов'язання; 5) зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього

арешту; 6) зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; 7) передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

У разі необхідності судом можуть
бути застосовані інші види
забезпечення позову суд може
застосувати кілька видів
забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам. Вирішуючи питання
про забезпечення позову, суд має брати
до уваги інтереси не тільки позивача,
а й інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Суд, встановивши, що заяву про
забезпечення позову подано без
додержання вимог статті 151 цього
Кодексу, повертає її заявнику, про що
постановляє ухвалу.

Отже вважаю, що позивачем на порушення
приписів ст. 151 ЦПК України не надано
належних та допустимих доказів того, що
відповідачі мають намір здійснити
відчуження належного їм майна (в тому
числі здійснюючи фіктивні правочини по
відчуженню майна найближчім родичам та
знайомим), не зазначено, яке конкретно
рухоме та нерухоме майно має буди
арештоване.

З урахування викладено суд приходить
до висновку, що заява Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" про забезпечення позову в
частині вимог щодо накладення арешту
на рухоме та нерухоме майно, що
належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де б воно не
знаходилося, підлягає поверненню
позивачу.

Щодо вимог, стосовно обмеження права
виїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межі України
шляхом тимчасової відмови їм у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспорта,
якщо він був виданий раніше, суд
приходить до наступного.

Згідно зі ст. 33 Конституції
України, відповідно до якої кожному,
хто на законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України
фізична особа має право на свободу
пересування.

Відповідно до ст. 16 Міжнародного
пакту про громадянські і політичні
права від 16.12.1966 кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Це право не може бути
об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які
передбачено законом, які є необхідними
для охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моральності населення або прав та
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Крім того, згідно статті 152 ЦПК,
заборона вчиняти певні дії
застосовується, якщо потрібно обмежити
право відповідача чи будь-якої іншої
особи вчиняти певні фактичні чи
юридичні дії, що стосуються
безпосередньо предмета спору, при
цьому не допускається заборона дій,
вчинення яких не утруднює виконання
рішення в майбутньому.

Таким чином, суд вважає, що в
частині вимог стосовно обмеження права
виїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межі України
шляхом тимчасової відмови їм у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспорта,
якщо він був виданий раніше слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 313 ЦПК України, 33
Конституції України, -

У Х В А Л И В:

Заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк "Надра" про
забезпечення позову в частині вимог
щодо накладення арешту на рухоме та
нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, де б воно не знаходилося, по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором – повернути заявнику.

В частині вимог стосовно обмеження
права виїзду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за межі
України шляхом тимчасової відмови їм у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, тимчасового
затримання або вилучення паспорта,
якщо він був виданий раніше - відмовити
у задоволенні.

Ухвала може бути оскаржена
апеляційного суду Одеської області
протягом п’яти днів з дня отримання її
копії.

Суддя