Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/403/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду Житомирської
області в складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І., Широкової Л.В.

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 21 липня 2014
року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1
звернулась до суду з названим позовом.
В обґрунтування вимог зазначала, що
вона проживала у незареєстрованому
шлюбі з відповідачем, 26 квітня 2011 року
шлюб було укладено. Сторони мають двох
неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Оскільки відповідач офіційно не
працює, в добровільному порядку не
надає допомоги на утримання
неповнолітніх дітей, просила стягнути
з нього аліменти на утримання дітей у
твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн.
щомісячно до досягнення дітьми
повноліття.

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 21 липня
2014 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх
дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000 грн.
щомісячно, починаючи з 20.05.2014 року і до
досягнення дітьми повноліття. Рішення
в частині стягнення аліментів за один
місяць допущено до негайного
виконання. Стягнуто з відповідача в
дохід держави судовий збір в розмірі
243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову. Вказує, що судом не
враховано того, що він позов не визнав,
оскільки надавав і надає матеріальну
допомогу на утримання дітей, купує їм
необхідні речі, проживає з дітьми,
турбується про них, передає дружині
необхідні кошти, тобто свої обов»язки
щодо утримання дітей виконував і
виконує. Зазначає, що при винесенні
рішення судом не враховано його
матеріальний стан та те, що на даний час
він не працює та не має можливості
сплачувати на дітей аліменти в сумі 1000
грн.

Розглянувши справу в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного
кодексу України батьки зобов"язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК аліменти на
дитину присуджуються в частці від
заробітку (доходу) її матері, батька
(ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі
(ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до положень ч.1 ст. 184 СК
України якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Положеннями ст.141 СК України визначено,
що мати, батько мають рівні права та
обов"язки щодо дитини. Розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК, роз"яснень,
які містяться в п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15 травня 2006
року №3 „Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів"
вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен ураховувати:
стан здоров"я, матеріальне становище
дитини і платника аліментів; наявність
в останнього інших неповнолітніх
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, повнолітніх дочки,
сина; інші обставини, що мають істотне
значення.

Факт відсутності у батька або матері
можливості надавати дитині утримання
не передбачений в переліку обставин,
які враховуються судом при визначенні
розміру аліментів. Ця обставина не
звільняє батьків від обов"язку по
утриманню дитини, однак враховується
судом при визначенні розміру
аліментів.

Іншими обставинами, що мають істотне
значення для справи можуть бути
будь-які обставини, що стосуються
сторін або дитини і відносяться до
справи: сімейний стан дитини; стан
здоров"я, матеріальний і сімейний стан
того з батьків, з яким проживає дитина;
наявність в того з батьків, з яким
проживає дитина, осіб, яких він за
законом зобов"язаний утримувати;
необхідність проводити інші виплати;
встановлений у законі прожитковий
мінімум; обсяг коштів, які звичайно
направлялися батьками на утримання
дитини, тобто її колишній рівень життя
тощо.

Судом встановлено, що сторони
перебувають в шлюбі, від якого мають
двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач
по справі - ОСОБА_2 /а.с.6,7/.

Діти перебувають на утриманні матері.
Доказів того, що батько дітей в
добровільному порядку надає їм
матеріальну допомогу матеріали справи
не містять.

Відповідач постійного місця роботи не
має, отримує мінливий нерегулярний
заробіток.

Вирішуючи спір про стягнення аліментів
на утримання дітей, суд першої
інстанції правильно виходив з вимог ст.
184 СК України та обґрунтовано стягнув з
відповідача на утримання кожної
малолітньої дитини по 500грн. щомісячно.

Доводи в апеляційній скарзі
відповідача про те, що він не
спроможний сплачувати аліменти у
вищезазначеному розмірі є
безпідставними. Він працездатний,
інших осіб на утриманні не має,
будь-яких доказів про те, що він не
спроможний сплачувати аліменти у такій
сумі суду не надав, а тому колегія
суддів вважає, що він може сплачувати
аліменти у розмірі, визначеному судом
першої інстанції.

Вказаний розмір аліментів відповідає
встановленим обставинам справи,
вимогам розумності та справедливості,
визначений з урахуванням прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Водночас, ухвалюючи рішення, суд
припустився помилки, зазначивши в
мотивувальній частині рішення про
стягнення аліментів в твердій грошовій
сумі та одночасно обумовивши про
стягнення аліментів в розмірі не менше
30 відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку. Це
суперечить положенням ст. 184 СК України,
оскільки така норма застосовується
лише щодо стягнення аліментів у частці
від заробітку, що визначено ч.2 ст. 182 СК
України, а тому в цій частині рішення
суду підлягає зміні.

В решті ухвалене рішення відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, а тому
залишається без змін.

Керуючись
ст.209,218,303,307,309,313,314,316,317,319,324,325ЦПК
України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Брусилівського районного
суду Житомирської області від 21 липня
2014 року змінити, виключити з
мотивувальної частини рішення суду
посилання на стягнення аліментів у
розмірі не менше, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

У решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий
Судді