№ апеляційного
провадження:22-ц/796/8342/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Лапчевська О.Ф.АПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі
:

Головуючого - судді Лапчевської О.Ф.

Суддів Корчевного Г.В.,
Слободянюк С.В.

при секретарі Лужецькій І.С.

за участю: позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача ІвасинаО.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на рішення Деснянського
районного суду м. Києва від 27 листопада
2013 року

У справі за позовом ОСОБА_3 до
Київського національного
торгівельно-економічного
університету, третя особа об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Барвінок» про визнання дій
неправомірними, зобов'язання не чинити
перешкоди та вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 27 листопада 2013 року у
задоволенні позову відмовлено. /т. 5 а.с.
150-159/

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на
рішення суду посилаючись на його
незаконність та необґрунтованість.
Вважає, що судом першої інстанції не
повно з'ясовані обставини справи,
зокрема не взято до уваги, що спірна
квартира АДРЕСА_1 не приватизована та є
об'єктом державної власності, а не
належить Київському національному
торгівельно-економічному університету
на праві приватної власності та була
передана в оперативне управління. Крім
того, зазначила, що оскільки укладення
договору найму в державному та
комунальному житлових фондах
здійснюється відповідно до ст. 61 ЖК
України, спірне житло їй було передано
на виконання умов контракту №372 від
30.12.2003 р. щодо надання у користування
житла, що знаходиться в оперативному
управлінні університету, яке працівник
може викупити за залишковою вартістю
через 15 років роботи в університеті, а
тому відповідно до норм ч. 2 ст. 810, ч. 3 ст.
810 ЦК України, законних підстав для
укладення договору оренди №240 від
11.11.2004 р. спірної квартири не було, а
оригінал вказаного договору не було
досліджено в судовому засіданні. Також
судом не взято до уваги висновки,
викладені у рішенні Апеляційного суду
м. Києва від 14.06.2011 р. у справі за позовом
КНТЕУ до ОСОБА_3 щодо відсутності
підстав про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням. З урахуванням викладеного
в апеляційній скарзі просила рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення позивача
та її представника, представника
відповідача, які з'явились у судове
засідання, дослідивши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи в межах апеляційного
оскарження, вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
залишенню без змін на підставі
наступного.

Судом встановлено, що 29.12.2001 року між
ОСОБА_3 та Київським національним
торговельно-економічним університетом
укладено контракт з
науково-педагогічним працівником щодо
трудових взаємовідносин, згідно якого
ОСОБА_3 була зарахована на посаду
доцента кафедри менеджменту на строк з
29.12.2001 року по 26.08.2006 року, а університет
зобов'язався створити позивачу
безпечні умови для праці, а також
нормальні побутові умови.

30.12.2003 року укладено контракт № 372,
відповідно до умов якого позивачка
була зарахована на посаду професора
кафедри менеджменту на строк з 30.12.2003
року по 29.12.2008 року, згідно п.1.6 якого
університет зобов'язувався надати за
окремим договором у користування
житло, що знаходиться в оперативному
управлінні університету, яке працівник
може викупити за залишковою вартістю
через 15 років роботи в університеті.
/а.с.6 т.1/

11.11.2004 року між ОСОБА_3 та Київським
національним торговельно-економічним
університетом укладено договір № 240
оренди жилого приміщення - квартири
АДРЕСА_1, пунктом 1.3 якого було
визначено, що за дотриманням цих умов
після 15 років проживання квартира може
бути передана орендареві у його
власність за окремим договором /т.5
127-130/.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності від 24.05.2004 року № 783434,
виданого на підставі Наказу Головного
управління житлового забезпечення
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 14.05.2004 року № 878-с,
зареєстрованого у Київському міському
бюро технічної інвентаризації на праві
загальнодержавної власності за
відповідачем у реєстровій книзі № 392-270
за реєстровим номером 43998 від 26.05.2004
року, спірна квартира належить
Київському національному
торговельно-економічному
університету.

Відповідно до Акту від 11.12.2004 року на
підставі Договору оренди від 11.11.2004
року № 240 ОСОБА_3 передано спірну
квартиру. /т.5 а.с. 127-130/

01.02.2006 року між сторонами по справі був
укладений контракт № 1327, згідно якого
позивачка була призначена на посаду
проректора з наукової та інноваційної
діяльності на період з 01.02.2006 року по
30.06.2010 року /а.с.14-15 т.1/.

Пунктом 1.5.3 контракту було визначено,
що університет зобов'язується надане у
користування житло відповідно до
контракту № 372 від 30.12.2003 року (а.с. 6 т.1)
та договору оренди № 240 від 11.11.2004 року,
що знаходиться в оперативному
управлінні університету, передати
ОСОБА_3 за залишковою вартістю через 15
років роботи в університеті за окремим
договором.

Наказом № 642 від 17.02.2009 року на підставі
п. 1.3.2 Контракту № 1327 від 01.02.2006 року
Київським національним
торговельно-економічним університетом
Контракт з ОСОБА_3 був розірваний,
останню звільнено з займаної посади з
17.02.2009 року /а.с. 149-150 т.1/.

Пунктом 2 вказаного Наказу було
визначено, що Договір оренди житлового
приміщення № 240 від 11.11.2004 року з ОСОБА_3,
у зв'язку з достроковим припиненням
трудових відносин з університетом,
вважати розірваним.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 23.03.2010 року в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
КНТЕУ про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та моральної шкоди
було відмовлено. Ухвалою Апеляційного
суду м. Донецька від 28.05.2010 року рішення
суду від 23.03.2010 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду України від
18.10.2010 року ОСОБА_3 відмовлено у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою на вказані судові
рішення /а.с. 151-163 т.1/.

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 11.10.2010 року ОСОБА_3 визнана
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1, із вказаної квартири її
виселено, стягнуто заборгованість по
орендній платі в сумі 1480 грн. та судові
витрати. Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 14.06.2011 року рішення суду в
частині визнання ОСОБА_3 такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, та стягнення
заборгованості по орендній платі
скасовано та постановлено нове рішення
про відмову в позові в цій частині. В
решті рішення суду залишено без змін
/а.с. 164-167 т.1/.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.03.2012 року,
залишеною в силі ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
15.05.2012 року ОСОБА_3 знято з реєстрації
місця проживання. /т. 5 а.с. 94-95/

Рішенням Деснянського районного суду
м. Києва від 05.12.2012 року відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Київського національного
торговельно-економічного університету
про встановлення нікчемності
правочину в частині умов оренди та
строку і застосування наслідків
недійсності частково нікчемного
правочину, зобов'язання вчинити певні
дії. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва
від 16.05.2013 року рішення суду від 05.12.2012
року залишено без змін. Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 31.07.2013 року ОСОБА_3 відмовлено
у відкритті касаційного провадження
/а.с.183-190 т.4, а.с. 196-206 т.4, а.с.92-93 т.5/.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_3
було виселено на виконання судового
рішення від 21.10.2010 року та рішення
Апеляційного суду м. Києва від 14.06.2011
року, знято з реєстраційного обліку на
підставі постанови Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01.03.2012 року. Спірна квартира
належить Київському національному
торгівельно-економічному університету
на підставі свідоцтва про право
власності від 24.05.2004 року №783434, а
договір оренди житлового приміщення №
240 від 11.11.2004 року з ОСОБА_3, у зв'язку з
достроковим припиненням трудових
відносин з університетом, розірвано.

Доводи апеляційної скарги щодо
відсутності законних підстав для
укладення договору оренди спірного
приміщення, колегія суддів не бере до
уваги, оскільки у університету були всі
правові підстави для укладання
договору оренди житла відповідно до
положень ст. 810 ЦК України, оскільки
вказане житло є власністю КНТЕУ на
підставі відповідного свідоцтва про
право власності. Договір оренди житла
№ 240 від 11.11.2004 року, укладений між
сторонами, відповідає чинним на час
його укладення нормам законодавства,
що встановлено рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 05.12.2012 року,
яким відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3 до Київського
національного
торговельно-економічного університету
про встановлення нікчемності
правочину в частині умов оренди та
строку і застосування наслідків
недійсності частково нікчемного
правочину, зобов'язання вчинити певні
дії, залишеним без змін ухвалою
Апеляційного суду м. Києва від 16.05.2013
року /а.с.183-190 т.4, а.с. 196-206 т.4, а.с.92-93 т.5/.

Доводи апеляційної скарги, щодо
постійної реєстрації спростовуються
матеріалами справи - копією паспорту з
відмітками дати реєстрації - 10.06.2005 року
та дати закінчення реєстрації - 10.06.2010
року /а.с. 7-12 т.1/.

Доводи апеляційної скарги щодо сплати
коштів за комунальні послуги, колегія
суддів не бере до уваги, оскільки
вказане не є правовою підставою для
зайняття спірної квартири, ордер
ОСОБА_3 на зайняття вказаної квартири
не видавався, а підставою для вселення
був укладений договір оренди від 11.11.2004
року № 240, п. 5.11 якого передбачено
підстави звільнення житлового
приміщення в тому числі у разі
дострокового припинення трудових
відносин.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують та
містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.
Києва від 27 листопада 2013 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Судді: