Справа №451/1835/13-ц
Провадження № 2/451/35/14
УХВАЛА

судового засідання

14 травня 2014 року
м.Радехів

Радехівський районний суд Львівської
області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

з секретарем судового
засідання Дяків Л.І.

з участю представників: позивача
ОСОБА_1

відповідачів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засідання у м.Радехів справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Бишівської сільської
ради Радехівського району та ОСОБА_6
про визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

14.05.2014р. у ході розгляду справи
позивачкою та її повноважним
представником заявлено відвід судді
Радехівського районного суду
Львівської області Мулявка О.В. та в
обґрунтування такого надано заяву із
викладеними підставами у письмовому
вигляді, що долучена до матеріалів
справи.

Таким чином, підставами відводу судді,
вважають, що таким 25 липня 2013 року, як
головуючим у справі №451/1100/13-ц,
задоволено заяву ОСОБА_5 про
встановлення факту спільного
проживання його із ОСОБА_7 і тим самим
створено передумови відповідачу для
прийняття ним спадщини, на яку також
претендує і позивачка. Крім цього,
зазначають, що суддя Мулявка О.В. став
заручником обставин, оскільки винесене
25.07.2013р. рішення у справі окремого
провадження, з'явилося в матеріалах
справи №2/451/35/14 лише після отримання
судом копій спадкової справи,
відкритої після смерті ОСОБА_7. Надавши
суду відповідні докази, наголошують, що
рішення суду від 25.07.2013р., яке нібито
робить неможливим задоволення позову
ОСОБА_4, так як ставить суддю в
залежність від прийнятого ним
відповідного процесуального документу
на користь відповідача у справі, ними
оскаржено у встановленому законом
порядку. Від так вважаючи, що наведене
вище являється підставою, яка викликає
у них сумнів в неупередженості та
об'єктивності судді, просять
постановити ухвалу про відвід
(самовідвід) головуючого судді Мулявка
О.В..

Інші учасники процесу щодо заявлення
клопотання про відвід судді,
заперечили.

Дослідивши письмові доводи позивача та
її представника щодо відводу судді та
вислухавши заперечення з цього приводу
сторін, суд приходить до переконання,
що такі до задоволення не підлягають,
виходячи з наступних міркувань.

Так, статтею 20 ЦПК України визначено
виключний перелік, який розширеному
тлумаченню не підлягає, підстав при
яких суддя не може брати участі в
розгляді справи і відводиться.

На думку суду, всупереч наведеному вище
та принципам цивільного судочинства,
заявниками не наведено жодних
обґрунтованих підстав для відводу
судді Мулявка О.В..

Так, не може слугувати підставою для
відводу судді обставини розгляду під
його головуванням справи окремого
провадження за заявою ОСОБА_5, який є
відповідачем у справі позовного
провадження, про встановлення факту
спільного проживання спадкоємця із
спадкодавцем.

З цього приводу слід наголосити, що
позивачкою, за наслідками реалізації
її процесуальних прав, рішення суду від
25.07.2013р. оскаржено в апеляційному
порядку.

Також, аналіз матеріалів справи, в тому
числі і журналів судових засідань,
вказують на те, що за наслідками
роз'яснених сторонам їх процесуальних
прав, такі відводів складу суду
попередньо не заявляли.

Таким чином, узагальнюючи наведене, суд
вважає, що під час викладення
обґрунтувань щодо відводу судді,
заявники керувалися судженнями, що не
можуть слугувати підставою для
відводу, від так у задоволенні
клопотання про відвід судді Мулявка
О.В. слід відмовити.

Поряд з цим слід зазначити наступне.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала
Конвенцію «Про захист прав людини і
основоположних свобод» та Протоколи 1,
2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в
національній правовій системі, а також
обов'язковість рішень Європейського
суду з прав людини, які стосуються
тлумачення та застосування норм
Конвенції.

Згідно з ст.8 Конституції України, в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права.

Відповідно до положень ст.9 Конституції
України та ст.17 Закону України «Про
міжнародні договори», від 22.12.1993 року,
міжнародні договори, згода на
обов'язковість яких дана Верховною
Радою України, є частиною
національного законодавства України.
Передбачено також, що коли міжнародним
договором встановлені інші права, ніж
ті, що передбачені законодавством
України, то застосовуються правила
міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав
людини і основоположних свобод»
визначено, що кожна особа має право на
справедливий і відкритий розгляд
справи впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом.

Так, виходячи із основних засад і
практики Європейського суду з прав
людини, неупередженість
(безсторонність) суду відповідно до п.1
ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна
визначатися за критеріями
суб'єктивними, при яких беруться до
уваги особисті переконання та
поведінка судді та об'єктивними, які
визначаються, серед інших аспектів, чи
забезпечував суд відсутність будь-яких
сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що
будь-який суддя, стосовно
неупередженості якого є обґрунтований
сумнів, повинен заявити самовідвід.

Аналіз підстав для відводу судді,
викладених заявниками, зокрема і
відсутність на даний час прийняття
процесуального рішення судом другої
інстанції за наслідками розгляду
апеляційної скарги позивачки на
рішення суду від 25.07.2013р., дає підґрунтя
стверджувати, що в останніх виникли
певні сумніви щодо неупередженості
судді Мулявка О.В..

Відповідно, з метою недопущення
будь-якого роду сумнівів у сторін при
розгляді цивільного позову, заявляю
самовідвід по даній справі.

Керуючись ст.ст.20,23,24,209,210 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 та
представника позивача ОСОБА_1 щодо
відводу головуючого-судді Мулявка О.В.,
відмовити.

Заявляю самовідвід, як головуючий по
справі Справа №451/1835/13-Ц (№2/451/35/14).

Справу передати на розгляд іншому
судді у порядку, встановленому ч.3 ст.11-1
ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМулявка О. В.