Справа № 703/2232/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року Смілянський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючої-судді
Зайончковської І.А.

при секретарі Сорока
О.А.

з участю адвокатів
ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Сміла справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-тя особа
на стороні відповідача: ОСОБА_6, про
стягнення безпідставно набутих
грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_7, якому на праві власності
належить автомобіль ВАЗ-21124-В, 2006 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_1 надав 26 вересня 2012
року ОСОБА_6 довіреність на право
експлуатації, керування та відчуження
вказаного автомобіля.

ОСОБА_6 16 жовтня 2012 року надав ОСОБА_4 та
ОСОБА_8 довіреність на право
розпорядження вказаним автомобілем.

30 жовтня 2012 року ОСОБА_5 надано ОСОБА_4
розписку про отримання від останнього
5000 доларів США в рахунок продажу йому
автомобіля.

Позивач, посилаючись на те, що між ним
та ОСОБА_5 фактично відбувся договір
купівлі-продажу вказаного автомобіля,
за що він передав останньому кошти
еквівалентні 5000 доларам США, просив
стягнути їх з відповідача, так як 16
квітня 2014 року автомобіль був
затриманий працівниками ІДПС взводу №
1 ДПС ДАІ при УДАІ ГУМВС України у
Київській області, оскільки на нього
накладено арешт державною виконавчою
службою. Також просив стягнути на свою
користь всі витрати по справі.

На підтримку своїх вимог позивач
пояснив, що між ним та відповідачем
відбулась домовленість з приводу
придбання автомобіля. Їх влаштовував
порядок придбання автомобіля шляхом
оформлення довіреності на
розпорядження ним. Після оформлення
таких довіреностей 30 жовтня 2012 року
фактично відбувся договір
купівлі-продажу з передачею позивачу
автомобіля, а відповідачу - коштів за
нього. 16 квітня 2014 року, коли спірним
автомобілем керував син позивача, його
було затримано у м. Кагарлик відповідно
до постанови державного виконавця
Ленінського райвідділу ДВС м.
Кіровограда про розшук майна боржника
ОСОБА_7 На штраф майданчику м. Кагарлик
автомобіль перебуває до цього часу. Так
як на даний час змінилися обставини,
він не може розпоряджатися придбаним
майном, то просить повернути йому
кошти, які на знаходяться у позивача
безпідставно.

Відповідач позов не визнав повністю,
посилаючись на те, що він фактично за
усною домовленістю придбав у ОСОБА_7
автомобіль ВАЗ 21124, сплативши власнику
кошти. При цьому він звернувся до
знайомого працівника міліції, який
його перевірив по базах ДАІ. Через
деякий час у нього виникла потреба у
коштах, а тому він вирішив продати
спірний автомобіль. З відповідачем
вони обговорили умови укладення
договору. Для цього він попросив свого
знайомого ОСОБА_6, що їхав до м.
Кіровоград, отримати від власника
довіреність. В м. Сміла вони втрьох
оформили у нотаріуса довіреність в
порядку передовіри та він передав
автомобіль і документи, а позивач з ним
розрахувався. Він діяв добросовісно і
здійснив всі необхідні дії для продажу
автомобіля, та зміна обставин
відбулась не з його вини, а тому не
вважає, що кошти отримав безпідставно.
Крім того, виходячи з акту затримання
автомобіля від 16 квітня 2014 року, він має
пошкодження, яких на ньому не було під
час його продажу, що суттєво впливає на
його вартість.

ОСОБА_6 позов не визнав та пояснив, що є
знайомим відповідача. Йому було відомо,
що останній продає свій автомобіль.
Оскільки він їхав у справах до м.
Кіровоград, то ОСОБА_5 його попросив
зустрітися з власником автомобіля
ОСОБА_7 та на своє ім'я оформити
довіреність на транспортний засіб.
Через деякий час після повернення з м.
Кіровоград вони втрьох пішли до
нотаріуса в м. Сміла та він оформив
доручення на цей же автомобіль на ім'я
позивача та його сина. До умов продажу
та коштів він ніякого відношення не
мав, сторони домовлялись самі. Спірний
автомобіль він не один раз бачив до
його продажу ОСОБА_5 ОСОБА_4 і він
пошкоджений не був.

Заслухавши сторони, їх представників,
ОСОБА_6 дослідивши докази по справі суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно за рахунок іншої особи
без достатньої правової підстави,
зобов'язана повернути потерпілому це
майно, особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Підтримуючи позов позивач та його
представник посилались на те, що між
сторонами дійсно відбувся договір
купівлі-продажу, хоча він був укладений
не в установленому порядку і обидві
сторони цей факт не оспорюють. Проте
пізніше виникли обставини, при яких
обмежено право позивача на
користування належним йому майном, в
зв'язку з чим знаходження коштів ОСОБА_4
у ОСОБА_5, які він передав за придбаний
автомобіль, є безпідставним, так як
саме останній за нормами ст. 526 ЦК
України повинен був виконувати умови
договору, в тому числі щодо належності
його предмету.

Відповідно до ст. 639 ЦК України договір
може бути укладено у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Договір
купівлі-продажу автомобіля повинен
бути укладений лише у письмовій формі.
Надання довіреності на розпорядження
майном не являється договором, а тому
відповідно до неї виникають інші
обов'язки та наслідки її посвідчення.
Сторони не оспорюють усного укладення
саме договору купівлі-продажу, проте їм
було відомо в якій формі він повинен
був бути посвідчений. В такому випадку
автомобіль пройшов би всю необхідну
перевірку.

З пояснень відповідача вбачається, що
під час придбання ним таким же способом
спірного автомобіля, він неофіційно
провів таку перевірку та не мав сумніву
щодо відсутності на нього будь-яких
заборон чи обтяжень. Вказану перевірку
міг здійснити і позивач, оскільки саме
він був зацікавлений в придбанні
автомобіля без наявності по ньому
спорів. Такі дії він мав можливість
здійснити у приватного нотаріуса, який
посвідчував на його ім'я та сина
довіреність.

Крім того автомобіль знаходився в
користуванні позивача з 30 жовтня 2012
року по 16 квітня 2014 року, що давало йому
можливість вчиняти відносно нього
будь-які дії.

За ст. 1212 ЦК України майно підлягає
поверненню і у випадку коли підстава
його набуття згодом відпала, на що
посилався позивач та його представник.
В разі якщо такою підставою був договір
купівлі-продажу, то від нього сторони
не відмовились, його умови не змінились
та були своєчасно виконані, а також
ніхто не ставить питання про
припинення його дії. Крім того
довіреність також до цього часу діє,
ніким не оспорюється, відповідач не
вимагає повернення автомобіля.

В ході розгляду справи встановлено, що
постанова державного виконавця про
накладення арешту на майно боржника
ОСОБА_7 була винесена 14 вересня 2010 року,
а постанова про розшук транспортного
засобу 27 серпня 2013 року. Таким чином на
час придбання ОСОБА_5 автомобіля його
власник приховав факт наявності в
нього боргів та судових рішень по ним, а
постанова про розшук транспортного
засобу винесена була майже через рік
після придбання його позивачем.

З акту огляду та тимчасового
затримання транспортного засобу від 16
квітня 2014 року вбачається, що
автомобіль має пошкодження, хоча
відповідач та 3-тя особа посилаються на
те, що їх не було на час продажу
автомобіля, а тому суд вважає
недоведеними і вимоги щодо повернення
коштів в тій же сумі, що була передана
за придбаний автомобіль, згідно вимог
ст. 1213 ЦК України.

На підставі наведеного суд не вбачає
підстав для задоволення позову.

Відповідачем вимоги щодо
відшкодування витрат по справі
заявлені не були.

На підставі ст. ст. 526, 1212 ЦК України,
керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 61, 213, 215 ЦПК
України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-тя особа на
стороні відповідача: ОСОБА_6, про
стягнення безпідставно набутих
грошових коштів залишити без
задоволення.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через Смілянський міськрайсуд шляхом
подачі в 10 денний строк з дня його
проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження, а
в разі його оскарження - після розгляду
справи апеляційним судом, якщо воно не
буде скасоване.

Головуюча:
І. А. Зайончковська