У Х В А Л А

19 травня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Умнової О.В., суддів:
Гримич М.К., Мазур Л.М., Писаної
Т.О.,Фаловської І.М.,розглянувши заяву
ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року в
справі за позовом ОСОБА_6 до державного
підприємства «Конярство України» про
стягнення заборгованості з оплати
праці,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що вона з 21 лютого 1984 року працює на
державному підприємстві «Конярство
України» (далі - ДП «Конярство України»)
на посаді бухгалтера центральної
контори. У період з 2010 року по 22 червня
2012 року на підприємстві діяв
колективний договір між
адміністрацією та профспілковим
комітетом ДП «Запорізький кінний завод
№ 86». 09 червня 2011 року Управлінням
соціального захисту населення
Новомиколаївської районної державної
адміністрації було проведене
реєстрацію доповнень до договору, а
саме: згідно п. 6.25 та доповнень до
договору на 2010 - 2011 роки адміністрація
господарства взяла на себе
зобов'язання за інтенсивність праці,
при отриманні чистого прибутку та
збільшенні рентабельності, видати
премії працівникам господарства у
розмірі 100 % середньої заробітної плати
щорічно та щоквартально. Зазначала, що
у зв'язку зі звільненням бухгалтера
матеріального відділу ОСОБА_7, її
посадові обов'язки були розділені між
заступником головного бухгалтера
ОСОБА_8 та нею, з доплатою 40 % посадового
окладу вивільненої особи на кожного. З
травня 2012 року виплату 40 % доплати було
припинено без жодних попереджень.
Станом на 23 жовтня 2012 року відповідач
не нарахував та не сплатив доплати за
період травень - липень 2012 року в
розмірі 2 138,40 грн.

З урахуванням наведеного, позивач
просила стягнути з відповідача на її
користь премію за 2011 рік у розмірі
середньомісячної заробітної плати в
сумі 2 456 грн., премію за результатами І
кварталу 2012 року у розмірі
середньомісячної заробітної плати в
сумі 2 625 грн., а також доплату у розмірі
40 % посадового окладу ОСОБА_7 за період
травень - липень 2012 року у сумі 2 138,40 грн.

Справа судами розглядалась
неодноразово.

Останнім рішенням Новомиколаївського
районного суду Запорізької області від
23 вересня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 13 листопада 2013 року, у
задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014 року
відхилено касаційну скаргу ОСОБА_6, а
рішення Новомиколаївського районного
суду Запорізької області від 23 вересня
2013 року та ухвалу апеляційного суду
Запорізької області від 13 листопада 2013
року залишено без змін.

У квітні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, зокрема ч. 1
ст. 9 Закону України «Про колективні
договори і угоди».

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник наводить:

У допуску справи до провадження
Верховного Суду України необхідно
відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей 353
- 360 ЦПК України» під судовими рішеннями
у подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту наведених заявником доводів
в обґрунтування заяви та поданих ним як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права ухвал
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 квітня 2013 року та від 10
липня 2013 року, не вбачається наявних
ознак, які згідно з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судового рішення Верховним Судом
України, оскільки норма матеріального
права, на яку посилається заявник,
застосовувалась у справах,
правовідносини в яких є подібними,
однак фактичні обставини
відрізняються від тих, що встановлені у
даній цивільній справі.

Таким чином, заява ОСОБА_6 про перегляд
судового рішення не містить ознак, які
згідно вимог ст. 355 ЦПК України є
підставами для перегляду судових
рішень.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_6
до державного підприємства «Конярство
України» про стягнення заборгованості
з оплати праці, за заявою ОСОБА_6 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 лютого 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
О.В. Умнова

Судді:
М.К. Гримич

Л.М.
Мазур

Т.О.
Писана

І.М.
Фаловська