Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2113/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Кавун
Спори, що виникають із договорів найму,
оренди Доповідач Кодрул М. А.
УХВАЛА

Іменем України

19.08.2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

головуючого судді:
Кодрула М.А.

суддів: Потапенка
В.І., Чорнобривець О.С.

за участю секретаря:
Животовської С.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до
Дочірнього підприємства Акціонерного
товариства закритого типу „НВСП
„Фітон МВ" „КСП Зоряне", Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково дослідний інститут «АНДІ»
про розірвання договору оренди
земельної ділянки, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Маловисківського районного суду
Кіровоградської області від 25 червня
2014 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2
звернулася у суд з позовом до
Дочірнього підприємства Акціонерного
товариства закритого типу „НВСП
„Фітон МВ" „КСП Зоряне", Товариства з
обмеженою відповідальністю «Аграрний
науково дослідний інститут «АНДІ»
про розірвання договору оренди
земельної ділянки, мотивуючи свої
вимоги тим, що відповідно до Державного
акту на право приватної власності на
землю вона є власником земельної
ділянки площею 10,63 га, розташованої на
території Мар'янівської сільської ради
Маловисківського району
Кіровоградської області.

31 січня 2000 року вона уклала договір
оренди землі строком на 15 років з ДП
АТЗТ „НВСП „Фітон МВ" „КСП «Зоряне".
Відповідно до умов укладеного Договору
оренди землі орендар сплачує орендну
плату за користування ділянкою землі в
строк до 31 грудня кожного року в
розмірі не менше 385 грн. або 1 тонни
зерна Вказує, що відповідач протягом
2000-2011 років належним чином виконував
умови договору, своєчасно та в повному
обсязі сплачував орендну плату, але
протягом останніх двох років
відповідач перестав сплачувати
орендну плату, мотивуючи це
фінансовими проблемами у господарстві.

Відповідач має заборгованість по
орендній платі за 2012, 2013 роки, тобто у
визначений договором строк не виконав
свого обов'язку своєчасно сплачувати
орендну плату, тому вона має право
вимагати дострокового розірвання
договору за рішенням суду. Просить суд
розірвати договір оренди землі, яка
належать їй, за невиконання
відповідачем обов'язків, передбачених
ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду
землі».

Під час розгляду справи представник
позивача подала доповнення до позовної
заяви, в якій додатковою підставою для
розірвання договору оренди зазначила
те, що ТОВ «Аграрний науково-дослідний
інститут «АНДІ», без згоди позивача,
який є власником спірної земельної
ділянки, 22.03.2010 року уклав з Селянським
фермерським господарством
«Іллічівське» договір про спільну
діяльність, відповідно до якого надав
останньому земельну ділянку
сільськогосподарського призначення
площею 695 га для здійснення
сільськогосподарського виробництва
терміном на п'ять років, тобто передав
її третій особі для ведення
господарювання.

Рішенням Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 25
червня 2014 року у задоволені позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції у зв'язку з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права та ухвалення
нового рішення про задоволення позову.
Зокрема зазначається, що суд першої
інстанції не з'ясував вартість
грошової оцінки земельної ділянки, яка
перебуває в оренді на час
нарахування та виплати орендної
плати, не звернув уваги на наявну
заборгованість за 2012-2013 роки. А також
не дав належної оцінки Договору
спільної діяльності від 22.03.2010 року
укладеного між відповідачем та СФГ
«Іллічівське», про те, що даний договір
укладено без погодження з позивачем і є
підставою для розірвання договору
оренди землі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
між позивачем та Дочірнім
підприємством АТЗТ „НВСП „Фітон МВ"
„КСП Зоряне" 31 січня 2000 року
укладено договір оренди земельної
ділянки розміром 10,63 га, яка
розташована на території Мар'янівської
сільської ради Маловисківського
району Кіровоградської області, та
належать позивачу відповідно до
Державного акту на право приватної
власності на землю. Вказаний договір
укладений строком на 15 років.
Відповідно до умов укладеного
договору, орендар зобов'язаний
щорічно сплачувати орендну плату за
користування вказаною земельною
ділянкою, розмір орендної плати
встановлений у п. 4 договору і становить
не менше 385 грн. та може виплачуватись
сільгосппродукцією, грошима,
послугами, промисловими та
продовольчими товарами по
домовленості сторін.

Встановлено, що у 2000 році
Дочірнє підприємство Акціонерного
товариства закритого типу „НВСП
„Фітон МВ" „КСП Зоряне" було приєднано
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрний
науково-дослідний інститут „Анді", і
відповідно до Статуту, Інститут
виступає єдиним правонаступником усіх
майнових та немайнових прав і
обов'язків Дочірнього підприємства
Акціонерного товариства закритого
типу „НВСП „Фітон МВ" „КСП Зоряне".

Позивач стверджував, що
невиконання зобов'язання щодо сплати
орендної плати має систематичний
характер, що є підставою для розірвання
договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32
Закону на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умов договору, а також
на підставах, визначених ЗК України та
іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК
України підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволені
позовних вимог з підстав
недоведенності, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
позивачем отримана орендна плата за
користування земельною ділянкою за
2012 рік у повному розмірі. Орендна плата
за 2013 рік позивачем не отримана,
проте суд встановив що обставини, які б
перешкоджали позивачу її отримати,
відсутні.

Висновок суду підтверджується
матеріалами справи, відповідно до яких
в рахунок виплати орендної плати
ОСОБА_2 отримала від Дослідного
господарства "АНДІ", яке являється
структурним підрозділом ТОВ "Аграрний
науково-дослідний інститут "АНДІ" 325 кг
соняшника, вартість якого становить 650
грн., 2 тонни ячменю, вартістю 2400 грн., 2
тонни пшениці, вартістю 2400 грн. та 75
грн., про що свідчить її підпис у
відомостях (а.с.69-74).

Також в суді першої інстанції
представником відповідача були
надані копії актів, з яких вбачається,
що позивач відмовляється від отримання
орендної плати за 2013 рік. Зокрема, суд
встановив, що не існує будь яких
перешкод для отримання позивачем
належної орендної плати в будь який
час у добровільному порядку.

Позивачем обставини щодо
цього не спростовані, а надані
відповідачем докази, що покладені
судом на обґрунтування рішення,
відповідають вимогам ст.ст.57,58 ЦПК
України щодо їх належності та
допустимості.

Таким чином, колегія суддів
вважає, що ознак систематичного
невиконання зобов'язань щодо сплати
орендної плати за укладеним договором
немає, тому суд дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для розірвання
договору оренди та відмову в
задоволенні позовних вимог з цих
підстав.

Судом також встановлено, що ТОВ
«Аграрний науково-дослідний інститут
„АНДІ", до складу якого приєднано
Дочірнє підприємство Акціонерного
товариства закритого типу „НВСП
„Фітон МВ" „КСП Зоряне", свою
господарську діяльність з
безпосереднього цільового
використання орендованої ділянки не
припинило, що підтверджується
відповідними доказами, які є в
матеріалах справи та на які послався
суд у рішенні.

Не можна погодитися з доводами
апеляційної скарги, що отримана
позивачем орендна плата не відповідає
умовам договору та є меншою. Зокрема
зазначається, що суд першої інстанції
не з'ясував належним чином
вартість грошової оцінки
земельної ділянки, яка перебуває
в оренді на час
нарахування та виплати орендної
плати.

Так, п.4.1-4.2 договору
визначено, що розмір орендної плати за
рік становить не менше 385 грн. Верхня
межа орендної плати на рік
визначається орендарем самостійно,
після закінчення року, в залежності від
фінансового результату, але не менше 1
тонни зерна.

Як встановлено, орендна плата
отримана позивачем в розмірі 5525 грн., що
доводить безпідставність доводів
позивача щодо невиконання зобов'язань
визначених договором.

Укази Президента України, на які
позивач посилається в позові, в яких
зазначено, що розмір орендної плати
не може бути меншим ніж три відсотки,
носять рекомендаційний характер і
можуть бути підставою для внесення
змін до договору оренди за згодою обох
сторін, що оформлюється додатковою
угодою в тому ж порядку, що і договір
оренди.

Недоведеними є доводи позову щодо
передачі відповідачем орендованої
земельної ділянки позивача у
користування СФГ «Іллічівське» на
підставі укладеного між ним та
відповідачем договору про спільну
діяльність, за яким товариство
зобов'язалося надати землю для
здійснення її обробітку господарством.

Доказів, що саме СФГ
«Іллічівське» здійснює обробіток
належної позивачу земельної ділянки, в
матеріалах справи немає. Між тим, є
доведеним, що відповідач не припинив
свою господарську діяльність за
укладеними договорами та саме ним
сплачується орендна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10, ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні
справи не інакше, як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб в межах
заявлених вимог та на підставі
наданих доказів.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
встановлені обставини, дійшла
висновку, що суд першої інстанції
розглянув справу в межах доводів
позовної заяви, та наданих сторонами
доказів.

Доводи апеляційної скарги
висновків суду першої інстанції не
спростовують, оскільки не
підтверджуються належними доказами,
суперечать фактичним обставинам
справи та вимогам закону.

Підстави для скасування
або зміни рішення суду першої
інстанції відсутні.

Апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
першої інстанції, відповідно до
ч.1 ст. 308 ЦПК України, залишається без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Маловисківського районного
суду Кіровоградської області від 25
червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: