Справа № 135/950/14-ц
Провадження у справі № 2-о/135/35/14
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

04.07.2014 м.
Ладижин

Суддя Ладижинського міського суду
Вінницької області Волошина Т.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в
інтересах неповнолітньої дитини
ОСОБА_2, зацікавлена особа Управління
праці та соціального захисту
Ладижинського міської ради Вінницької
області про встановлення факту
проживання,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року заявник ОСОБА_1
звернулася до суду з даною заявою, в
якій просила встановити факт, що її син
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно проживав
на території м. Ладижин Вінницької
області з 17.08.2010 року по даний час.

Розглянувши заяву та додані до неї
матеріали, приходжу до висновку, що
дану заяву не належить розглядати в
порядку цивільного судочинства з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їх життя і
здоров'я, єдиний порядок визначення
категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення регулює Закон України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» до
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи належать особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох
років

Статтею 15 цього ж Закону визначено, що
підставами для визначення статусу
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1,3,4 ст. 65 Закону та п. 10
Порядку видачі посвідчень особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 20 січня
1197 року №51 встановлено, що учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілим від
Чорнобильської катастрофи видаються
посвідчення на підставі довідки
встановленого зразка.

Посвідчення "Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської
катастрофи" є документами, що
підтверджують статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користування пільгами, встановленими
цим Законом.

Видача посвідчень провадиться
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
державними адміністраціями областей,
Київською і Севастопольською міськими
державними адміністраціями за
поданням районних державних
адміністрацій. Порядок видачі
посвідчень встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів
України № 51 від 20.01.1997 р. затверджено
Правила видачі посвідчень учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС і потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
згідно до п.2 якого посвідчення є
документом, що підтверджує статус
громадян,які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надає
право користуватися пільгами й
компенсаціями, встановленими Законом
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи", іншими актами
законодавства.

За приписами п.10 цих Правил
видача посвідчень провадиться:
потерпілим і учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, а також дружині (чоловіку) або
опікуну дітей померлого громадянина,
смерть якого пов'язана з
Чорнобильською катастрофою - Радою
міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською та
Севастопольською міськими
державними адміністраціями за
поданням місцевих органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування за місцем проживання.

Рішення про видачу або відмову у видачі
посвідчення приймається у місячний
термін з дня надходження необхідних
документів до органу, що видає
посвідчення (п. 10 Порядку).

У разі незгоди особи з рішенням органу,
який видає посвідчення, вона згідно із
ст. 70 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» може оскаржити це рішення
до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості про те, що ОСОБА_1 зверталася
до відповідних органів із заявою про
видачу посвідчення потерпілого
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та необґрунтовану відмову таких
органів у видачі посвідчення.

Таким чином, законодавством
передбачено спеціальний порядок
встановлення фактів постійного
проживання на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
та визначення в зв?язку з цим статусу
потерпілого від Чорнобильської
катастрофи, який є підставою для
отримання соціальних пільг і гарантій,
а тому справи про встановлення таких
фактів не підлягають розгляду в
порядку, передбаченому гл. 6 розділу IV
ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України справи про
встановлення фактів, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, розглядаються в судовому порядку,
якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України у
пункті 2 постанови № 5 від 31.03.1995р. «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» роз'яснив, що не можуть
розглядатися судами заяви про
встановлення фактів належності до
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах у порядку
цивільного судочинства.

З огляду на вказане, приходжу до
висновку, що у відкритті провадження у
даній справі слід відмовити, так як
заявлені вимоги не відносяться до
вимог, які повинні розглядатися у
порядку цивільного судочинства, що не
позбавляє заявника права вирішення
спірного питання у встановленому
законом порядку.

Керуючись ч. 1, 3 ст. 15, ч. 2 ст. 122 ЦПК
України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах
неповнолітньої дитини ОСОБА_2,
зацікавлена особа Управління праці та
соціального захисту Ладижинського
міської ради Вінницької області про
встановлення факту проживання,
оскільки заява не підлягає розгляду у
порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали невідкладно надіслати
особі, яка її подала, разом із заявою з
усіма доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити заявнику, що відмова у
відкритті провадження у справі
перешкоджає повторному зверненню до
суду з такою самою заявою.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги у п'ятиденний строк
з дня проголошення ухвали. У разі, якщо
ухвала була постановлена без участі
особи, яка має намір її оскаржити,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя