№ 2/243/48/2014
28 серпня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області у
головуючого судді - Руденко Л.М.
при секретарі - Морозовій Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Слов'янську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - про визнання
права власності, припинення права
15.11.2013 року до Слов'янського
міськрайонного суду звернулися ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з позовом про
визнання права власності, припинення
права власності, мотивуючи свої вимоги
тим, що позивачам на праві власності
належала квартира АДРЕСА_2, яку вони 23
25 серпня 2011 року приватним
нотаріусом Слов»янського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 був
посвідчений договір купівлі-продажу,
відповідно до якого позивач ОСОБА_1
АДРЕСА_1, реєстровий номер 3733. На час
укладання цього договору позивач
ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем.
Усі кошти, отримані позивачами від
продажу належної їм квартири АДРЕСА_2,
були витрачені ОСОБА_1 на придбання
квартири АДРЕСА_1, бракуюча сума грошей
для придбання квартири була сплачена
позивачем ОСОБА_1 особисто.
Таким чином, позивачем у АДРЕСА_1,
належить ? частка, оскільки у придбання
цієї квартири були вкладені позивачів
у розмірі , які дорівнюють половині її
вартості. З цієї ? частки 2/4 належить
позивачу ОСОБА_1, оскільки йому
належало загалом ? частка у квартирі
АДРЕСА_2, по ? частці належить,
відповідно позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
відповідно до їх часток у АДРЕСА_2.
Відповідно до частини 1статті 57
Сімейного Кодексу України особистою
приватною власністю дружини, чоловіка
є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно
набуте нею, ним під час шлюбу , але на
підставі договору дарування або в
порядку спадкування; майно, набуте нею,
ним за час шлюбу, але за кошти, які
належали їй, йому особисто.
Відповідно до п. 24 Постанови №11 ПВС
України від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» не належить
до спільної сумісної власності майно
одного з подружжя, набуте особою до
шлюбу; набуде набуте нею, ним під час
шлюбу , але на підставі договору
дарування або в порядку спадкування;
майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але
за кошти, які належали їй, йому
Таким чином, квартира АДРЕСА_1, не
може бути визнана об»єктом спільного
сумісного майна подружжя, оскільки
вона не була придбана за кошти подружжя
ОСОБА_1 та відповідача, половина коштів,
які витрачені на придбання цієї
квартири, належать позивачам.
Виходячи з вище викладеного
позивачам належить у цій квартирі
ОСОБА_1 - ? частка, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - по ?
частці кожному; а відповідачу - ? частка,
як її частка у спільному сумісному
Просить суд:
- визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1;
за ОСОБА_2 - на 1/8 частку квартири
АДРЕСА_1; за ОСОБА_3 - на 1/8 частку
- припинити право власності
відповідача ОСОБА_4 на ? частку квартири
29.08.2014р. ОСОБА_1 уточнив свої
позовні вимоги, та просив суд визнати
за ним право власності на ? частку
У судове засідання стороні по
справі та їх представники не з»явилися,
надали до суду свої заяви у яких
просили справу розглянути за їх
відсутністю, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 уточнені
вимоги підтримали; ОСОБА_4 та ОСОБА_7
уточнені вимоги ОСОБА_1 визнали, не
заперечували проти їх задоволення.
Суд, заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
додані сторонами документи, всебічно і
повно з»ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких грунтуються
позовні вимоги, об»єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
спору по суті, приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають
задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України,
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
Доказування не може ґрунтуватися на
Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим, ухвалене на
основі повно і всебічно з»ясованих
обставин на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Так, у судовому засіданні з
вірогідністю було встановлено, що:
- відповідно до рішення Слов»янського
міськрайонного суду від 29.11.2012р. ОСОБА_1
та ОСОБА_4 знаходились у
зареєстрованому шлюб з 06.09.2003року
Миколаївською селищною радою м.
Слов'янськ, актовий запис № 65 (а.с.8);
- даний шлюб за вказаним вище рішення
- 23 серпня 2011року ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 продали квартира АДРЕСА_2, яка їм
- 25 серпня 2011 року за договором
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Слов»янського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
реєстровий номер 3733, ОСОБА_1 придбав
- на придбання квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1
витратив кошти, які були отримані ним
та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від продажу квартири
Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.
Сторони по справі не заперечують, що
отримали від продажу квартири АДРЕСА_2.
Вартість квартири АДРЕСА_1, придбаної
Таким чином, незважаючи на те, що ОСОБА_1
придбав квартиру АДРЕСА_1 під час
шлюбу з відповідачем ОСОБА_4, однак вона
частково придбана за особисті кошти
позивачів, отриманих від продажу кв.
АДРЕСА_2, а тому кожен з них має право на
частку у квартирі АДРЕСА_1.
Інша частка, згідно з вимогами ст. 60
Сімейного кодексу України, де вказано,
що майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини ( навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу), належить ОСОБА_1 та
Статтею 69 Сімейного кодексу
України, передбачено, що дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
Відповідно до ст. 70 Сімейного
кодексу України, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Таким чином, ОСОБА_4 має право
власності на ? частку квартири
Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи №134/7
від 04.04.2014р., розподіл квартири АДРЕСА_1
на дві окремі квартири, з виділом ?
частки, площею 10,2 кв.м. і виділом ?
частки площею 20,45 кв.м. не є можливим
згідно нормативним вимогам (ДНБВ.2.2-15-2005
п. 2.22, п.2.24, п.2.25).
Відповідач не заперечує отримати від
позивача грошову компенсацію за ?
частку квартири АДРЕСА_1 та припинити
її права власності щодо даної частки
квартири. Позивач згоден виплатити
грошову компенсацію, частину якої він
поклав на розрахунковий рахунок суду.
Згідно ч.3 ст.16 ЦК України суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або за коном.
Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.
Враховуючи вище викладене, суд вважає:
- припинити право власності ОСОБА_4 на ?
частку квартири АДРЕСА_1;
- визнати за ОСОБА_1, право власності на
? частки квартири АДРЕСА_1;
- визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право
власності на 1/8 частку вказаної вище
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК
України, цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Враховуючи вище викладені докази, суд
приходить до переконання, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 довели свої вимоги і
вони підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.
На підставі викладеного та
керуючись ст.209 ч.3 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - про визнання права
власності, припинення права власності,
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІІН
НОМЕР_1), право власності на 3/4 частки
квартири АДРЕСА_1, інвентаризаційна
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІІН
НОМЕР_2), право власності на 1/8 частки
квартири АДРЕСА_1, інвентаризаційна
Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІІН
НОМЕР_3), право власності на 1/8 частки
квартири АДРЕСА_1, інвентаризаційна
Припинити право власності ОСОБА_4 на
? частку квартири АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Донецької області через Слов'янський
міьскрайонний суд протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: