22-ц/775/704/2014(м)
Головуючий у 1-ій інстанції Ікорська
Суддя-доповідач Ткаченко
Р і ш е н н я

Іменем України

21 травня 2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

Головуючого -
Песоцької Л.І.

Суддів -
Ткаченко Т.Б., Мальцевої Є.Є.

При секретарі -
Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 04 квітня 2014 року,

В с т а н о в и л а :

В травні 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Перший Український
Міжнародний Банк» (далі ПАТ «ПУМБ» або
Банк) звернулось до суду з даним
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в подальшому
зменшив розмір позовних вимог просило
стягнути солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
№ 13 від 10 квітня 2007 року та договором
поруки № 13/1 від 10 квітня 2007 року в
загальному розмірі 52 801 долар США 02
центи, з яких: заборгованість
відповідача за сумою кредиту - 42 804
долара США 36 центи; за непогашеними в
строк відсотками за кредитом складає 9
996 доларів США 66 центів та суму пені за
порушення строків виконання
зобов'язань еквівалентну 621 долар США 78
центів. Просило також стягнути
солідарно з відповідачів на користь
Банку судові витрати.

Посилалось на те, що 10.04.2007 року між ЗАТ
«Донгорбанк», правонаступником якого є
ПАТ «ПУМБ» був укладений кредитний
договір № 13, на підставі якого ОСОБА_4
отримав кредит в сумі 25000 доларів США
строком повернення 08.04.2022 року. 25.08.2008
року між сторонами було укладено
додаткову угоду № 1, згідно з якою було
збільшено суму кредиту до 50000 доларів
США та продовжено строк повернення
кредиту до 09.04.2027 року.

10.04.2007 року між позивачем та
відповідачкою ОСОБА_5 укладено договір
поруки № 13/1, відповідно до якого
остання поручилася перед позивачем за
виконання зобов'язань ОСОБА_4 за
кредитним договором.

У порушення умов кредитного договору
ОСОБА_4 свої зобов'язання за цим
договором належним чином не виконав.

Рішенням Жовтневого районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
04 квітня 2014 року позов ПАТ «ПУМБ» до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ»
заборгованість по кредитному договору
в загальній сумі 52801,02 доларів США та
пеню в сумі 621,78 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ»
судовий збір в сумі 1720 грн.50 коп.

Судовий збір в сумі 1720 грн.50 коп.,
сплачений ПАТ «ПУМБ» при зверненні до
суду компенсувати ПАТ «ПУМБ» за
рахунок держави.

Не погодившись з рішенням суду,
посилаючись в апеляційній скарзі на
порушення та неправильне застосування
норм матеріального права, відповідачка
ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати
і ухвалити нове рішення, яким стягнути
в солідарному порядку з ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 на користь ПАТ «ПУМБ» суму
заборгованості за договором кредиту у
розмірі 592 596 грн. 40 коп. та суму пені у
розмірі 6978 грн.36 коп.

Зокрема вказує, що суд стягнув
заборгованість за кредитним договором,
розмір якої апелянтом не оскаржується,
в іноземній валюті, що не відповідає
приписам чинного законодавства,
оскільки за положеннями ст.524 ЦК
України зобов'язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Суд першої інстанції, розглядаючи
даний спір, не взяв до уваги зазначені
вимоги закону і стягнув з відповідача
та апелянта суму заборгованості за
договором кредиту в іноземній валюті,
не визначивши суму, що підлягає сплаті
у гривнях відповідно до курсу НБУ.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності відповідачів
ОСОБА_5, ОСОБА_4, які належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду справи. З заявами про
відкладення розгляду справи до суду не
звернулись.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6, який підтримав доводи
апеляційної скарги, заперечення
представника позивача - Беззубченка
О.Г., який просив апеляційну скаргу
відхилити, рішення суду залишити без
змін, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду зміні з
таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК України
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими ґрунтувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
данні (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Але рішення не повністю
відповідає зазначеним вимогам.

Задовольняючи позовні вимоги Банку,
суд дійшов висновку, що позичальником -
відповідачем ОСОБА_4, були порушені
умови кредитного договору щодо сплати
кредиту та відсотків по ньому.
Забезпеченням зобов'язань відповідача
за даним договором є договори іпотеки,
а саме - фінансова порука ОСОБА_5 За
таких обставин суд дійшов висновку
щодо правомірності вимог позивача про
стягнення з відповідачів на його
користь суми заборгованості за
кредитним договором.

З висновком суду першої інстанції щодо
стягнення з відповідачів в солідарному
порядку на користь позивача
заборгованість за сумою кредиту та
відсотками за користування кредитом у
розмірі 52801,02 доларів США колегія
суддів не може не погодитися, оскільки
він відповідає обставинам справи,
наданим доказам і нормам матеріального
права та процесуального права.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.627, ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначені умов договору
з урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені між ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідні для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнута згода.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи,
10 квітня 2007 року між ЗАТ «Донгорбанк»
та відповідачем ОСОБА_4 укладено
кредитний договір № 13, згідно з яким
відповідачу наданий кредит в сумі 25000
доларів США зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12,9% на
рік строком повернення 08 квітня 2022 року
(далі - Кредитний договір) (а.с.8-9).

25 лютого 2008 року між ЗАТ «Донгорбанк»
та відповідачем ОСОБА_4 було укладено
додаткову угоду до кредитного договору
№ 13, згідно з яким відповідачу було
збільшено суму кредиту до 50000 доларів
США та продовжено строк повернення
кредиту до 09 квітня 2027 року (а.с.12 - 14).

10 квітня 2007 року між ЗАТ «Донгорбанк»
та відповідачкою ОСОБА_5 укладено
договір поруки № 13/1, відповідно до
якого поручитель поручився перед
позивачем за виконання ОСОБА_4
зобов'язань за кредитним договором № 13
від 10 квітня 2007 року (а.с.20).

Відповідно до статуту ПАТ «ПУМБ»,
погодженого Національним банком
України 21 вересня 2012 року , ПАТ «ПУМБ» є
правонаступником ЗАТ «Донгорбанк»
(а.с.28 - 29).

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 19 грудня 2013 року скасоване
рішення Жовтневого районного суду
міста Маріуполя від 09 жовтня 2013 року. В
задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ
«ПУМБ» про визнання договору поруки
припиненим відмовлено (а.с.57 - 58).

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку заборгованості за
кредитом, з рахуванням звірки за
сплаченими відповідачами квитанціями
складає 42804,36 доларів США, за відсотками
9996,66 доларів США, сума пені за порушення
строків виконання зобов'язань за
Кредитним договором складає
еквівалент 621,78 доларів США ( а.с.6 -7, 122 -
132, 141 - 142).

Апелянт з розміром заборгованості за
кредитом, відсотками та пені,
визначений у доларах США погодилась,
лише вважає, що визначена сума боргу за
договором повинна бути стягнута у
національній валюті з застосуванням
курсу НБУ.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору
кредит повертається згідно графіку,
наведеному в Додатку № 1 до договору.

З Графіка повернення кредиту (додаток
№ 1 до кредитного договору) та
додаткових угод № 1 від 25 серпня 2008
року, № 9 від 21 серпня 2010 року до
Кредитного договору сума, що підлягає
до повернення визначена у доларах США
(а.с.10 - 14, 15).

Статтею 99 Конституції України
встановлено, що грошовою одиницею
України є гривня. При цьому Основний
закон держави не встановлює якихось
обмежень щодо можливості використання
в Україні грошових одиниць іноземних
держав.

Згідно ст.192 ЦК України законним
платіжним засобом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій Україні, є грошова одиниця України
- гривня. Іноземна валюта може
використовуватися в Україні у випадках
і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене в
грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Відповідно до ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_4
отримав кредит в доларах США, повинен
їх повернути в тій самій валюті -
доларах США.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про банки
і банківську діяльність" кошти - це
гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49
цього Закону визначають операції
банків із розміщення залучених коштів
від свого імені, на власних умовах та на
власний ризик як кредитні операції,
незалежно від виду валюти, яка
використовується. Вказані операції
здійснюються на підставі банківської
ліцензії та письмового дозволу.

Частиною 3 статті 533 ЦК України
передбачено, що використання іноземної
валюти, а також платіжних документів в
іноземній валюті при здійсненні
розрахунків на території України за
зобов'язаннями допускається у
випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом.

Відповідно до ст.5 Декрету КМУ №15-93 від
19.02.1993 року «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»
операції з валютними цінностями
здійснюються на підставі генеральних
та індивідуальних ліцензій
Національного банку України. Операції
з валютними цінностями банки мають
право здійснювати на підставі
генеральної ліцензії на здійснення
операцій з валютними цінностями
відповідно до пункту 2 статті 5 цього ж
Декрету.

Відповідно до п.2.3 Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, затвердженого постановою
Правління НБУ N 275 від 17.07.2001 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 21 серпня 2001 року за
N 730/5921, яке було чинне на час укладення
Кредитного договору, за наявності
банківської ліцензії та за умови
отримання письмового дозволу
Національного банку банки мають право
здійснювати операції з валютними
цінностями, серед яких: - неторговельні
операції з валютними цінностями; -
операції з готівковою іноземною
валютою (купівля, продаж, обмін), що
здійснюються в пунктах обміну
іноземної валюти, які працюють на
підставі укладених банками агентських
договорів з юридичними
особами-резидентами; - ведення рахунків
клієнтів (резидентів і нерезидентів) в
іноземній валюті та
клієнтів-нерезидентів у грошовій
одиниці України; - залучення та
розміщення іноземної валюти на
валютному ринку України; - залучення та
розміщення іноземної валюти на
міжнародних ринках; - інші операції з
валютними цінностями на валютному
ринку України.

З наведеного вбачається, що
уповноважені банки на підставі
банківської ліцензії та письмового
дозволу на здійснення операцій з
валютними коштами мають право
здійснювати операції з надання
кредитів в іноземній валюті.

З огляду на наведене, виходячи з того,
що відповідачу була видана банківська
ліцензія та письмовий дозвіл
Національного банку України на
здійснення кредитних операцій в
іноземній валюті, тобто Банк
правомірно надав відповідачу ОСОБА_4
кредит в іноземній валюті і останній
повертав кредит в цій валюті, а позивач
вимагав повернення кредиту саме в
доларах США, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
стягнення заборгованості за кредитом
та відсотками за користування кредитом
в доларах США.

В п.14 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18 грудня 2009 року, № 14
"Про судове рішення у цивільній справі"
роз'яснено, що згідно з частиною першою
статті 192 ЦК законним платіжним
засобом, обов'язковим до приймання за
номінальною вартістю на всій території
України, є грошова одиниця України -
гривня. У зв'язку з цим при задоволенні
позову про стягнення грошових сум суди
повинні зазначати в резолютивній
частині рішення розмір суми, що
підлягає стягненню, цифрами і словами у
грошовій одиниці України - гривні. При
стягненні періодичних платежів суд має
вказати період, протягом якого
проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті суду слід у мотивувальній
частині рішення навести розрахунки з
переведенням іноземної валюти в
українську за курсом, встановленим
Національним банком України на день
ухвалення рішення.

Суд має право ухвалити рішення про
стягнення грошової суми в іноземній
валюті з правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192 ЦК,
частина третя статті 533 ЦК; Декрет
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 року N 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю").

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитися з рішенням суду в частині
стягнення пені в сумі 621,78 доларів США
враховуючи наступне.

Згідно ч.1, ч.3 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору
Банк має право вимагати, а позичальник
зобов'язаний сплатити неустойку
(штраф, пеню) в гривні, виходячи з
офіційного курсу НБУ на день уплати, у
разі: несвоєчасної сплати відсотків за
користування кредитом - пеню у розмірі
0,05% від суми заборгованості, але не
більше подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період , за який сплачується пеня, за
кожен день прострочки.

Звертаючись з позовом та зменшуючи
свої вимоги, позивач просив стягнути з
відповідачів суму пені за порушення
строків виконання зобов'язань за
Кредитним договором, що складає
еквівалент 621,78 доларів США (а.с.2 - 4, 139,
146).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Отже, враховуючи умови Кредитного
договору, заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення пені, а також положення
ст. 192 ЦК України, суд дійшов
помилкового висновку про стягнення
пені в іноземній валюті.

Крім того, не можна погодитися і з
визначеним позивачем розміром пені,
наведеному в наданому до матеріалів
справи розрахунку (а.с.147-148), оскільки
пеня в сумі 621,78 доларів США визначена
за період значно більше ніж один рік.

Так в стовбці 3 розрахунку суми пені за
порушення строків сплати відсотків за
строковою заборгованістю та за
простроченою заборгованістю період з
17.05.2012 року по 16.04.2013 року зазначено
чотири рази і визначена сума
заборгованості відповідно 65,78 доларів
США (65,66 + 0,12), 65,79 доларів США (64,63 + 1,16),
61,65 доларів США (60,17 + 1,48), 66,05 доларів США
(63,95 + 2,10).

Згідно ст.257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст.258 ЦК України
для окремих видів вимог законом може
встановлюватися спеціальна позовна
давність: скорочена або більш тривала
порівняно із загальною позовною
давністю.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Враховуючи вищенаведені положення ЦК
України, у зв'язку з порушенням судом
норм матеріального права, колегія
судів вважає за необхідне вийти за межі
доводів апеляційної скарги, та змінити
рішення і в частині розміру пені.

Виходячи з вищезазначеного розрахунку
сума пені в межах річного строку, а саме
з 17 травня 2012 року по 16 квітня 2013 року,
становить 428,45 доларів США.

Відповідно до інформаційної довідки
Національного Банку України офіційний
курс гривні щодо долара США станом на
21 травня 2014 року становить 1171,6147 грн. за
100 доларів США.

Враховуючи ті обставини, що розмір
заборгованості з пені становить 428,45
доларів США, з відповідачів в
солідарному порядку на користь
позивача підлягає стягненню 5019 грн.72
коп. (428,45 х 11,716).

Враховуючи зазначене та вимоги
закону, колегія суддів вважає, що
рішення суду в частині стягнення пені
за порушення строків виконання
зобов'язань за Кредитним договором, як
таке, що не відповідає вимогам ст.ст.3,
10,11,60,213,214 ЦПК України, ст.ст.192, 258 ЦК
України підлягає зміні.

Підлягає зміні і рішення суду в
частині відшкодування судового
збору,виходячи з наступного.

Пунктом 9 частини 1 статті 5
Закону «країни «Про судовий збір» від 08
липня 2011 року №3574- У1, який набрав
чинності з 01 листопада 2011 року
передбачено, що від сплати судового
збору звільняються інваліди 1 та ІІ
груп.

Матеріали справи містять
відомості, що ОСОБА_5 є інвалідом ІІ
групи загального захворювання (а.с.96).

Отже, враховуючи ті обставини, що
з відповідачів заборгованість за
кредитом підлягає стягненню в
солідарному порядку, а відповідачка
ОСОБА_5 звільнена від сплати судового
збору, понесені позивачем витрати по
сплаті судового збору при звернення з
позовом в сумі 3441 грн. (а.с.5), відповідно
до положень ст.88 ЦПК України необхідно
покласти на відповідача ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 04 квітня 2014 року в частині
стягнення пені та відшкодування
судового збору змінити.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» пеню в
сумі 5019 (п'ять тисяч дев'ятнадцять)
гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
«Перший Український міжнародний Банк»
у відшкодування судового збору 3441
гривень.

В решті рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення и його
проголошення і може бути оскаржене
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Головуючий
Л.І.Песоцька

Судді
Т.Б.Ткаченко

Є.Є.Мальцева