Провадження 2/389/424/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
Знам'янський міськрайонний
суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді - Українського
В.В.

при секретарі - Василенко
І.С..

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні залу суду міста
Знам'янка Кіровоградської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про
стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в
якому просить стягнути на її користь із
відповідача борг у сумі 7000,00 гривень.
Свої вимоги обґрунтувала тим, що
надала останньому позику у розмірі 8500,00
гривень на придбання будівельних
матеріалів, які відповідач
зобов'язався повертати по 500 гривень
щомісяця 11 числа кожного місяця,
надавши відповідну розписку. Однак,
відповідач повернув лише 1500 гривень,
решту боргу в добровільному порядку
повертати відмовляється, як і
залишились без реагування звернення
позивача, щодо виконання зобов'язань і
повернення боргу. За таких обставин,
позивач просить стягнути із
відповідача борг, сума якого складає
7000,00 гривень, а також судові витрати.

У судовому засіданні позивач
підтримав позов повністю, просить суд
задовольнити вимоги, мотивувавши тим,
що її дочка проживала разом з сином
відповідача в будинку який належить
ОСОБА_3 яка являється дружиною
відповідача , під час шлюбу в даному
будинку здійснювався ремонт і вона
витратила власні кошти які ОСОБА_2
зобов'язався їй повернути написавши
розписку , але кошти повернув лише
частково . Просить суд задовольнити
позов.

Відповідач в судовому засіданні
заперечував проти задоволення позову
та пояснив, що його син та дочка
позивачки перебували у шлюбних
відносинах. Грошові кошти, які
відповідачка бажає стягнути з
позивача, використовувалися спільними
зусиллями на ремонт у будинку
відповідача, де проживали діти. Однак,
життя у дітей не склалося, вони та
розійшлися, тому позивачка зажадала,
щоб була написана розписка про
повернення коштів за будівельні
матеріали. Коштів він особисто у
позивачки не брав, вони за спільні
кошти купували матеріали та обладнання
для ремонту будинку. Розписка була
написана після тривалого спору з
підвищенням голосу та іншими діями ,
для того щоб в подальшому уникнути
непорозумінь і не було скандалів
(фактично під тиском з боку позивача та
її чоловіка).

Третя особа ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що вона являється
дружиною відповідача та являється
власником будинку в якому проводились
ремонтні роботи та проживали їхні діти
. В будинку за ремонт якого позивач
стягує борг на ремонт проживав їх син
разом із дружиною ( дочкою позивача)
після одруження. Останні вирішили
зробити ремонт у будинку, про допомогу
попросили батьків. Вона сама
заперечувала проти здійснення частини
ремонту, фактично позивачка сама на
власний розсуд придбавала матеріали
вказані у розписці, крім того за
частину придбаних матеріалів гроші
позивачці повернули. В позові просить
відмовити.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому
засіданні пояснили, що вони перебували
у шлюбі та проживали у батьків
чоловіка, вирішили зробити в будинку
ремонт, попросили допомоги у батьків. У
здійсненні ремонту приймали участь
батьки обох свідків. Свідок ОСОБА_4 суду
пояснив , що його батьки не брали коштів
у ОСОБА_1 для придбання будівельних
матеріалів, ці кошти у неї брав він
особисто та придбавав матеріали , його
батьки взагалі були проти здійснення
ремонту в будинку .

Вислухавши пояснення сторін,
третьої особи та свідків, дослідивши
докази, суд вважає за необхідне
відмовити в задоволенні позовних вимог
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають із підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, і повинні
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості, що передбачено ст. 3
цього Кодексу.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики). При цьому, договір
позики є укладеним з моменту передання
грошей. Відповідно до ст.1047 ЦК України
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян. При цьому,
на підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми.

Згідно частини 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Надана суду розписка, датована
21.03.2012, не може бути прийнята судом як
розписка, так як написана різними
почерками, тобто різними людьми. Із
наданої суду «розписки» не вбачається
отримання відповідачем в борг коштів
від позивача, або інших матеріальних
цінностей. Крім того, в судовому
засіданні встановлено, що вказані
грошові кошти витрачені на будівельні
матеріали для здійснення ремонтних
робіт за згодою обох сторін та не були
предметом позики, ці кошти витрачались
не самим відповідачем , а фактично
подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь
якого здійснювався ремонт в будинку , а
тому суд вважає, що зв'язку між
зазначеною розпискою від 21.03.2012 року та
вимогами ст.. 1046 ЦК України не має , так
як відповідачем фактично не
отримувалось та не використовувалось
майно та грошові кошти зазначені в
розписці. Крім викладеного судом
встановлено, що до будинку в якому
здійснювався ремонт та на підставі
чого виникла розписка відповідач
ОСОБА_2 ніякого відношення не має, так
як власником являється ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене,
виходячи із засад змагальності
цивільного судочинства, меж судового
розгляду, обов'язку сторін щодо
доказування та подання доказів, суд
вважає за необхідне відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 509, 1046, 1047, 1049 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа ОСОБА_3, про стягнення
боргу - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
позивача.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Кіровоградської області протягом
десяти днів через суд першої інстанції.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Знам'янського міськрайонного
суду

Кіровоградської області

В.В.Український