Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом заступника
прокурора Святошинського району м.
Києва в інтересах держави в особі
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації, комунального
підприємства «Дирекція з утримання та
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» до
приватного підприємства «Транспортні
логістичні системи», ОСОБА_4, треті
особи: комунальне підприємство
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
Реєстраційна служба Головного
управління юстиції у м. Києві,
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, скасування реєстрації
права власності на нежитлові
приміщення та зобов'язання звільнити
приміщення за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 3 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду м.
Києва від 2 липня 2014 року,

встановила:

У лютому 2012 року заступник прокурора
Святошинського району м. Києва, діючи в
інтересах держави в особі
Святошинської районної в

м. Києві державної адміністрації,
комунального підприємства «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району

м. Києва» звернувся до суду з позовом
до приватного підприємства
«Транспортні логістичні системи» (далі
- ПП «Транспортні логістичні системи»),
ОСОБА_4, треті особи: комунальне
підприємство «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна», Реєстраційна служба
Головного управління юстиції у м.
Києві, приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу, скасування реєстрації
права власності на нежитлові
приміщення та зобов'язання звільнити
приміщення.

Позов мотивовано тим, що між Фондом
приватизації комунального майна в
Святошинському районі м. Києва та ПП
«Транспортні логістичні системи» був
укладений договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень АДРЕСА_1. Даний
договір у судовому порядку був
розірваний у зв'язку з неналежним
виконанням умов договору ПП
«Транспортні логістичні системи».

За результатами перевірки, проведеної
прокуратурою Святошинського району м.
Києва, встановлено, що акт
прийому-передачі від 4 березня 2011 року,
відповідно до якого зазначені
приміщення переходять у власність ПП
«Транспортні логістичні системи», є
підробленим, і 30 січня 2013 року за даним
фактом прокуратурою Святошинського
району м. Києва відкрито кримінальне
провадження за ст.ст. 366 ч.2, 191 ч.5 КК
України.

У подальшому на зазначені приміщення
був укладений договір купівлі-продажу
між ПП «Транспортні логістичні
системи» та

ОСОБА_4 (договір купівлі-продажу від 22
липня 2011 року та акт прийому-передачі
приміщень від 6 вересня 2011 року).

Вважав, що договір купівлі-продажу від
22 липня 2011 року є недійсним, оскільки
укладений на підставі договору
купівлі-продажу, який був розірваний за
рішенням суду. Крім того, в порушення
п.1.5 договору купівлі-продажу від 22
липня 2011 року представник продавця не
надав гарантії в момент укладення
договору, що зазначені нежилі
приміщення не знаходяться в спорі та
відносно них відсутні будь-які права чи
обтяження. Реєстрація даного правочину
була здійснена всупереч п.1.1 Інструкції
проведення державного реєстру
правочинів, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України №86/5 від
18.08.2004 р. Всупереч зазначеної
Інструкції реєстратор належним чином
не здійснив перевірку поданих на
реєстрацію документів та вніс до
державного реєстру зазначений
правочин від 26 квітня 2010 року.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 3 квітня 2014 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду м. Києва від

2 липня 2014 року, позов задоволено.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу від 22 липня 2011 року,
укладений між ПП «Транспортні
логістичні системи» та ОСОБА_4,
посвідчений 22 липня 2011 року приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за №1240.

Зобов'язано ОСОБА_4 звільнити
приміщення АДРЕСА_1 та повернути
комунальному підприємству «Дирекція з
утримання та обслуговування житлового
фонду Святошинського району міста
Києва».

Скасовано в державному реєстрі прав
запис про право власності на ім'я
ОСОБА_4, проведений комунальним
підприємством «Київське міське бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна» 14 вересня 2011 року, на
вказані нежилі приміщення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвалені в справі судові
рішення та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, виходив із того, що
договір є недійсним, оскільки ПП
«Транспортні логістичні системи»
відчужило нежитлове приміщення 22 липня
2011 року, тобто після розірвання в
судовому порядку договору
купівлі-продажу від 16 квітня 2011 року.

Таким чином, оспорюваний правочин
вчинено після припинення зобов'язання
21 липня 2011 року за договором
купівлі-продажу за попереднім
власником.

Рішення суду відповідає нормам частин
1,3 ст. 215, 216, 653 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 3 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 2 липня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова