Справа № 473/3892/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" вересня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області у складі: головуючої судді
Ротар М.М., при секретарі Фінько О.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Вознесенську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до суду з позовною заявою до
відповідача ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, в якій вказала, що 04 серпня 2001
року у Відділі реєстрації актів
громадянського стану Вознесенського
міського управління юстиції в
Миколаївській області було
зареєстровано шлюб між нею та
відповідачем, актовий запис №146. Від
даного шлюбу неповнолітніх дітей не
мають.

Сторони проживають окремо,
спільне господарство не ведуть.
Причиною розпаду сім'ї є те, що сторони
виявилися різними людьми зі
своєрідними характерами, через що між
ними постійно виникали сварки та
непорозуміння, відсутні почуття поваги
та любові, відсутні нормальні
відносини. В зв'язку з цим позивач
просив суд розірвати шлюб між ним та
відповідачем.

В судове засідання позивач не
з'явилася, на адресу суду надіслала
заяву, в якій просила розгляд справи
проводити без її участі, позовні вимоги
підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, на адресу суду направив заяву,
в якій просив розгляд справи проводити
без його участі, не заперечував проти
задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази по справі, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню з таких причин.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби взаємодопомоги, що
передбачено ст.55 СК України.

Кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до їх збереження є
порушенням права дружини, чоловіка на
особисту недоторканість і може мати
наслідки, встановлені законом (ст..56 СК
України).

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу
України, суд, з'ясувавши фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову, постановляє рішення про
розірвання шлюбу, якщо буде
встановлено, що подальше сумісне життя
подружжя і збереження шлюбу
суперечило б інтересам одного з них, що
має істотне значення.

В судовому засіданні було
встановлено, що 04 серпня 2001 року у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Вознесенського
міського управління юстиції у
Миколаївській області було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 , актовий запис №146 (свідоцтво
про шлюб НОМЕР_1 видане 04 серпня 2001 року
- а.с.4). Від даного шлюбу неповнолітніх
дітей не мають.

Сторони проживають окремо,
спільне господарство не ведуть,
позивач наполягає на розірванні шлюбу,
відповідач не заперечує проти
розірвання шлюбу.

За такого, враховуючи характер
відносин, що склалися між сторонами,
відсутність взаєморозуміння між ними,
суд вважає, що збереження шлюбу є
неможливим.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, задовольнити
повністю.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який
зареєстровано 04 серпня 2001 року у
відділі реєстрації актів
громадянського стану Вознесенського
міського управління юстиції
Миколаївської області, актовий запис
№146 - розірвати.

Після набрання рішенням суду
законної сили присвоїти прізвища:
позивачу -ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:
М.М. Ротар