22-ц/775/1031/2014(м)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

головуючого судді Баркової Л.Л.,

суддів Ткаченко Т.Б.,
Сороки Г.П.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання непрацездатної
матері

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 02
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з даним позовом. Посилалася на те,
що їй 81 рік, є непрацездатною,
інвалідом 2 групи безстроково, страждає
на ряд захворювань, втратила зір,
потребує постійного лікування та
стороннього догляду, окрім пенсії
інших доходів немає, відповідачка - її
донька, будь-якої матеріальної
допомоги не надає, хоча має таку
можливість, оскільки отримує пенсію,
аліменти від свого сина та продовжує
працювати. Просила стягнути з
відповідачки на її користь аліменти на
її утримання щомісячно у розмірі 400 грн.
довічно.

Рішенням Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 02
червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на
її утримання у твердій грошовій сумі в
розмірі 250 грн. щомісячно, починаючи з 11
грудня 2013 року, судовий збір на користь
держави в розмірі 229,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на необ'єктивний розгляд
та неповне з'ясування обставин у
справі, просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволені позову.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності позивачки ОСОБА_1,
її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
відповідачки ОСОБА_2, які належним
чином повідомлені про час і місце
судового розгляду справи, про що
свідчить виписка із журналу про
отримання телефонограм за Р.№№1836,1837
та поштові повідомлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідачки ОСОБА_5, яка
підтримала апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення суду
скасуванню з частковим задоволенням
позовних вимог з таких підстав.

У відповідності із ч.1 статті 309
ЦПК України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення є: неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з"ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, оскаржуване судове
рішення зазначеним положенням закону
не відповідає.

Як вбачається з мотивувальної
частини оскаржуваного рішення,
фактичні обставини справи встановлені
судом відносно інших осіб, а саме:
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не є
сторонами у справі, що свідчить про
допущені порушення судом першої
інстанції норм процесуального закону (
ст.ст. 11, 213, 214 ЦПК України), що є
безумовною підставою для скасування
ухваленого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України
повнолітні дочка, син зобов'язані
утримувати батьків, які є
непрацездатними і потребують
матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення
аліментів на батьків слід враховувати,
що вказане право батьків, якому
кореспондує обов'язок повнолітніх
дітей виникає за наявності двох умов:
непрацездатності батьків та наявності
у них потреби у матеріальній допомозі і
не залежить від майнового стану
повнолітніх дочки, сина. Звільнення від
обов'язку утримувати матір, батька та
обов'язку брати участь у додаткових
витратах можливі лише коли буде
встановлено, що мати, батько ухилялися
від виконання своїх батьківських
обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК
України.

Статтею 201 СК України визначено
обов'язкові умови та підстави
покладення на дітей обов'язку
утримувати своїх батьків: діти досягли
вісімнадцяти років; батьки є
непрацездатними за віком або за станом
здоров'я; батьки потребують
матеріальної допомоги; відсутні
обставини для звільнення дітей від
обов'язку утримувати своїх батьків.

Слід зазначити, що моментом виникнення
обов'язку утримувати своїх батьків є
наявність усіх перерахованих умов.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачка ОСОБА_2 є дочкою позивачки
ОСОБА_1 (а.с. 25, 26).

Відповідно довідки МСЕК від 15 березня
2001 року, позивачка є інвалідом другої
групи внаслідок загального
захворювання: деформуючий артроз
колінних суглобів другого ступеня,
ішемічна хвороба серця,
атеросклеротичний кардіосклероз
першого ступеню, гіпертонічна хвороба,
церебральний атеросклероз,
енцєфалопатія другого ступеню.
Інвалідність встановлена безстроково
(а.с. 4).

Також позивачка перебуває на «Д»
обліку у окуліста та потребує
оперативного лікування з приводу
зрілої катаракти обох очей (а.с. 5).

Відповідно до довідки № 3421 від 07 червня
2013 року, що видана управлінням
Пенсійного фонду України в
Іллічівському районі м. Маріуполя (а.с.
6), розмір пенсії позивачки за перше
півріччя 2013 року становив 1 088 грн. 71 коп.
щомісячно.

Таким чином апеляційний суд вважає, що
через похилий вік, інвалідність, наявні
захворювання та необхідність
постійного лікування позивачка
потребує матеріальної допомоги, яку
зобов'язана надавати донька ОСОБА_2,
оскільки остання не надала суду
доказів наявності обставин для
звільнення її від обов'язку утримувати
свою матір.

Враховуючи розмір доходів
відповідачки, а саме пенсії у 1192 грн. 31
коп., яку вона отримує щомісяця (а.с. 80),
права на отримання щомісячних
аліментів від сина, відсутність
тяжких захворювань (а.с. 81), апеляційний
суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_2
на користь ОСОБА_1 аліменти на
утримання останньої в сумі по 50 грн.
щомісячно.

Доводи апеляційної скарги щодо
отримання позивачкою грошей від
продажу квартири не є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог,
оскільки є разовою виплатою і не
впливає на її щомісячний дохід. Після
продажу житла позивачка проживає зі
своїм онуком ОСОБА_9, який за рішенням
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 14
лютого 2013 року на користь матері
ОСОБА_2, відповідачки у справі,
зобов'язаний сплачувати аліменти в
розмірі 1/5 частини з доходу щомісяця.

Наявність заборгованості по сплаті
аліментів на утримання відповідачки
не звільняє останню від обов'язку
утримувати свою матір.

Інші доводи апеляційної скарги не
приводять колегію суддів до висновку
про порушення або неправильне
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, які є підставою
для скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до положень ч.3 статті 88 ЦПК
України з відповідачки на користь
держави підлягає стягненню судовий
збір у встановленому законом
мінімальному розмірі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, апеляційний суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Іллічівського районного суду
м. Маріуполя Донецької області від 02
червня 2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення аліментів на утримання
непрацездатної матері - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на її утримання у твердій
грошовій сумі у розмірі 50 грн.
щомісячно, починаючи з 11 грудня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. на
розрахунковий рахунок 0004, код
класифікації доходів бюджету 22030001, МФО
834016, Банк отримувача : Головне
управління Державної казначейської
служби України у Донецькій області,
ЄДРПОУ - 38033949, отримувач коштів
Державний бюджет м. Донецька
Ворошиловський район. Призначення
платежу: Апеляційний суд Донецької
області (м.Маріуполь), .

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Судді