Справа № 358/1951/13-ц Провадження №
2/358/29/14 РІШЕННЯ
18 серпня 2014 року Богуславський
районний суд Київської області в
складі: головуючого судді Корбута В.М.,
за участю секретаря Ведмеденко І.В.,
позивача ОСОБА_1, представника позивача
ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3
представника відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача
Москаленківської сільської ради,
Богуславського району Київської
області ОСОБА_18, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Богуславі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення в
житловий будинок та усунення перешкод
у користуванні ним та зустрічним
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Москаленківської сільської ради,
Богуславського району Київської
області про визнання особи такою, що
втратила право на користування жилим
Позивач ОСОБА_1 звернувшись до суду з
позовом, просить вселити його в
житловий будинок АДРЕСА_1 та
зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у
користуванні житловим будинком шляхом
передачі йому ключів від вхідних
Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує
тим, що він з 24.03.1994 року зареєстрований
у житловому будинку АДРЕСА_1
(далі-спірний будинок), який належав
йому на праві приватної власності.
31.05.2002 року він подарував 1/2 частину
цього будинку дочці ОСОБА_3 -
відповідачу по справі, а іншу 1/2 частину
будинку він в 1999 році подарував іншій
дочці ОСОБА_7, яка в свою чергу 05.06.2002
року подарувала свою частину сестрі -
відповідачу ОСОБА_3 Тому на даний час
власником спірного будинку є
відповідач ОСОБА_3 При укладенні
договорів дарування у нього з дочками
була усна домовленість про те, що він
залишиться проживати в цьому будинку, а
вони будуть надавати йому матеріальну
допомогу на утримання. Однак, після
того, як відповідач ОСОБА_3 набула права
власності на весь спірний будинок, вона
почала перешкоджати йому проживати в
ньому. З цією метою відповідач ОСОБА_3
поміняла замки на вхідних дверях, тим
самим позбавила його можливості зайти
в будинок і там проживати. Як наслідок,
він вимушений проживати в прибудові до
будинку або у родичів, оскільки іншого
житла не має. Питання про виселення
його із спірного житлового будинку у
встановленому законом порядку не
вирішувалось, а тому дії відповідача
ОСОБА_3 щодо позбавлення його права на
проживання у вказаному будинку є
незаконними. Вищевказані обставини
підтверджуються письмовими
документами та можуть бути
підтверджені показами свідків.
В свою чергу відповідач ОСОБА_3 за
первісним позовом не погоджуючись з
вимогами ОСОБА_1, звернулась до суду із
зустрічним позовом, в якому просила
визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право
на користування спірним будинком, зі
зняттям його з реєстраційного обліку,
посилаючись на те, що 31.05.2002 року
відповідач ОСОБА_1 нотаріально
подарував їй 1/2 частину спірного
будинку. Після укладення зазначеного
правочину ніякої домовленості про
матеріальне утримання відповідача не
було. 05.06.2002 року її сестра ОСОБА_7
подарувала їй іншу 1/2 частину спірного
будинку. В зв'язку з тим, що на той час у
неї з батьком - відповідачем ОСОБА_1
були нормальні відносини, вона в червні
2002 року передала йому ключі від
спірного будинку, де він проживав до
осені 2010 року. Починаючи з осені 2010 року
відносини з відповідачем ОСОБА_1
зіпсувались і стали напруженими,
оскільки він почав вимагати від неї
повернути йому подаровану частину
будинку для того, щоб подарувати цю
частину будинку своїй іншій дочці
ОСОБА_8. Із-за цього між ними виник
конфлікт, наслідком якого було те, що
відповідач ОСОБА_1 повернув її матері,
тобто своїй дружині - ОСОБА_9 ключі від
спірного будинку. Після цього,
відповідач ОСОБА_1 з січня 2011 року
перестав навідуватись до спірного
будинку. В період з січня 2011 року по
даний час відповідач ОСОБА_1 постійно
проживав разом з дружиною ОСОБА_9 або у
дочки ОСОБА_8, і тому вона проживаючи у
м. Мінську фізично не могла чинити
відповідачу перешкоди у користуванні
спірним будинком. Про факт того, що
відповідач ОСОБА_1 з січня 2011 року по
даний час не проживає в спірному
будинку, а проживає в АДРЕСА_2
підтверджується відповідними актами.
Крім того, перебуваючи на даний час у
неприязних відносинах з відповідачем,
вважає, що останній може знищити чи
пошкодити належний їй спірний будинок,
оскільки він не укладав з нею договір
найму (оренди) спірного будинку і не
В судовому засіданні позивач по
первісному позову ОСОБА_1 підтримав
свої вимоги посилаючись на вищевказані
обставини по пояснив, що він губив
ключі від спірного будинку, але скільки
раз не пам'ятає. Чи були у родичів інші
комплекти ключів від спірного будинку
він не знає. Після того, як відповідач
ОСОБА_3 замінила замки на дверях
будинку, він не звертався до неї і
просив новий комплект ключів від
будинку, тому що відповідач сама була
зобов'язана надати йому ці ключі,
оскільки обіцяла його доглядати та
обіцяла, що він буде постійно проживати
в цьому будинку. Щодо підписання
договору оренди будинку, то він
категорично відмовився його
підписувати, оскільки за комунальні
послуги він сплачує самостійно. Просив
у задоволенні зустрічного позову
Відповідач ОСОБА_10 в судовому
засіданні підтримала свої вимоги,
посилаючись на вищевказані обставини
та пояснила, що її батьки забезпечили
всіх дітей житлом, а саме: позивач
ОСОБА_1 подарував 1/2 частину свого
будинку, що розташований в с.
Москаленки Богуславського району
дочці ОСОБА_7, а іншу ? частину будинку
подарував їй в 2002 році. Потім сестра
ОСОБА_7 подарувала їй свою частину ?
будинку, а вона в свою чергу купила для
сестри інший будинок. Для старшої
сестри ОСОБА_11 батьки побудували
будинок в м. Кагарлику, а спадковий
будинок матері був подарований сестрі
Після оформлення на себе право
власності на спірний будинок вона
передала один комплект ключів від
будинку позивачу ОСОБА_1, другий
комплект матері ОСОБА_9, третій
комплект ключів надала сестрі ОСОБА_7, а
останній комплект залишила собі. Вона
не заперечувала проти того, що б
позивач ОСОБА_1 проживав у її будинку
та доглядав за ним, оскільки сама
проживала в м. Мінську республіка
Проте, в період з 2002 року по даний час
позивач ОСОБА_1 фактично проживав:
спочатку разом з нею в м. Мінську біля
3-х місяців, потім він проживав разом з
матір'ю, тобто його дружиною в с.
Слобода Кагарлицького району, а після
того, як позивач посварився з дружиною
він переїхав проживати до дочки ОСОБА_11
в м. Кагарлик, де постійно проживає і по
даний час. В її будинку позивач ОСОБА_1
постійно ніколи не проживав, оскільки
спірний будинок не придатний для цього,
так як в ньому не має газу, груба
тріснула і тому взимку будинок не
опалюється. Позивач ОСОБА_1 іноді
приїжджав до спірного будинку для того,
В 2009 році вона поміняла замки в дверях
будинку, оскільки вони вже були старі і
ржаві, тому не зачинялись. Крім того, на
той час позивач загубив свій комплект
ключів. Змінивши замки вона нові ключі
надала позивачу для того, щоб він
доглядав за будинком, оскільки у неї не
було такої можливості, так як
приїжджала в Україну один раз на рік і
проживала у своєї матері в с. Слобода
Кагарлицького району або у своєму
будинку в с. Москаленки Богуславського
району. Сестра ОСОБА_11 була ображена на
неї за те, що позивач ОСОБА_1 в 2002 році
подарував їй частину спірного будинку,
а не сестрі, тому в 2009 році перебуваючи
в будинку матері вона посварилась із-за
цього з сестрою та позивачем, який
кинув їй ключі від спірного будинку та
відмовився за ним доглядати.
Коли вона в 2010 році приїхала з Мінську
до свого будинку в с. Москаленки, то
дізналась, що її сестра ОСОБА_11 разом з
позивачем звертались до сільської ради
та отримали рішення, згідно якого
забрали у неї частину земельної
ділянки біля будинку та частину
земельної ділянки біля річки і бажають
забрати ще будинок. Крім того, вона
побачила біля будинку безлад, оскільки
позивач ОСОБА_1 вживав спиртні напої та
водив до будинку різних осіб. Також їй
стало відомо про те, що без її дозволу
до будинку приїжджала сестра ОСОБА_11
разом зі своїми дітьми. Тому вона не
почуває себе власницею цього будинку.
Не дивлячись на конфлікт з сестрою
ОСОБА_11, яка через позивача бажає
забрати у неї спірний будинок, вона не
заперечує проти того, щоб позивач
проживав та доглядав за її будинком і
тому запропонувала йому укласти
договір оренди, але він категорично
відмовився від цього. Просила
відмовити у задоволенні первісного
Представник Москаленківської
сільської ради, Богуславського району
Київської області- відповідач по
зустрічному позову Муравйов В.О. в
судовому засіданні пояснив, що він
працює головою села Москаленки.
Приблизно в 2009 році позивач ОСОБА_1
звернувся до сільської ради із заявою
про приватизацію земельної ділянки для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, що розташована біля
спірного будинку, посилаючись на те, що
він в ньому зареєстрований, але йому
було відмовлено, оскільки власником
будинку є ОСОБА_3 Після цього, позивач
ОСОБА_1 вдруге звернувся до сільської
ради із заявами про отримання у
власність земельної ділянки, що
розташована біля спірного будинку та
земельної ділянки, що розташована біля
річки, якими користувалась його дочка
ОСОБА_3, зазначивши, що ці земельні
ділянки призначені для ведення
особистого селянського господарства.
Враховуючи те, що родичі позивача, а
саме: дочка ОСОБА_11 та її чоловік
постійно приїжджали із м. Кагарлика та
вчиняли сварки і тиснули на сільську
раду, посилаючись на те, що власник
спірного будинку проживає в іншій
державі. Щоб уникнути конфлікту,
сільська рада задовольнила заяви
позивача ОСОБА_3 та вищевказані
земельні ділянки були розділені між
позивачем та відповідачем.
В 2009 році він бачив позивача на
території с. Москаленки, оскільки
останній приїжджав рибалити. Крім того,
в 2012 та 2013 роках він бачив позивача
ОСОБА_1, який хотів полагодити
електрику в будинку. В період з 2002 року
по даний час позивач ніколи не
звертався до сільської ради з приводу
скарг щодо існування перешкод у
користуванні житловим будинком, та на
те що він вимушений проживати в сараї.
Також по цьому питанню скарг до
сільської ради від сусідів не
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
пояснила, що вона з батьком - позивачем
ОСОБА_1 перебуває в добрих відносинах, а
з сестрою-відповідачем ОСОБА_3 в
напружених. Предметом конфлікту є те,
що відповідач не дає можливості
позивачу проживати у спірному будинку.
Відповідачці ОСОБА_3 цей будинок був
подарований позивачем ОСОБА_1 на
умовах, що остання буде доглядати за
позивачем. Після даровизни будинку
позивач ОСОБА_1 приблизно 2 роки
проживав у відповідача ОСОБА_3 у
Білорусії у м. Мінську, але із-за того,
що його ображав чоловік відповідача
він не захотів там проживати.
Повернувшись у с. Москаленки позивач
ОСОБА_1 допомагав зробити в спірному
будинку ремонт, а потім відповідач
привезла позивача до неї додому, де і
залишила. Коли позивач ОСОБА_1
залишився ні з чим, вона звернулась до
сільської ради, щоб позивачу виділили
земельну ділянку для ведення
особистого сільськогосподарського
господарства. Позивач ОСОБА_1 постійно
проживав у спірному будинку до жовтня
2012 року. Потім коли приїхала в с.
Москаленки відповідач ОСОБА_3, то вона
змінила в будинку замки і нові ключі
позивачу не дала і тому він почав
проживати у сараї, в якому була плита
«буржуйка», на якій він готував їжу і
грівся. Позивач ОСОБА_1 прожив у сараї
три роки, по жовтень 2013 року. Вона його
відвідувала, приблизно 1, чи 2 рази на
місяць, і бачила як він жив у сараї. До
себе додому вона забирала позивача,
коли були сильні морози або коли він
хворів. Вона зверталась до сільської
ради коли відповідач ОСОБА_3 змінила
замки на сараї та вигнала позивача із
Відповідаючи на додаткові питання
свідок ОСОБА_11 змінила свої покази та
пояснила, що вона ні до сільської ради,
ні до міліції не зверталась з приводу
того, що позивач ОСОБА_1 постійно
проживає у сараї, а не у будинку,
оскільки не хотіла сварок з
Позивач ОСОБА_1 до 1994 року проживав у с.
Слобода разом з дружиною. Даний будинок
є спадщиною матері, який був
подарований інший сестрі. Після 1994
року батьки спільно не проживають. В
спірному будинку відповідач ОСОБА_3
змінювала замки два чи три рази, у кого
знаходились ключі від будинку їй не
відомо, але коли відповідач останній
раз змінила замки, то ключі позивачу не
давала. В спірному будинку залишились
особисті речі позивача, але відповідач
винесла їх з будинку та спалила. З
жовтня 2010 року позивач ОСОБА_1 проживає
у неї в м. Кагарлику. Її дуже образило,
що відповідач так повелась з позивачем,
та образило те, що позивач вирішив
питання про дарування будинку не
порадившись з нею. Коли відповідач
приїхала з Белорусії і повідомила, що
бажає продати спірний будинок, тоді
позивач звернувся до неї за допомогою,
і вона допомогла йому звернутися до
суду з даним позовом.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її
батьком, а відповідач ОСОБА_3 є рідною
сестрою. З самого початку спірний
будинок належав матері позивача. Після
її смерті даний будинок успадкували
позивач ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_7 в
рівних частках. В 1993-1994 роках ОСОБА_7
вирішила продати свою 1/2 частину
спірного будинку, але відповідач
ОСОБА_3 була проти продажу будинку і
тому купила цю частину у сестри. Потім
позивач ОСОБА_1 подарував відповідачу
ОСОБА_3 другу частину цього будинку,
оскільки між ними була усна
домовленість про те, що позивач буде
проживати в цьому будинку до дня смерті
і відповідач буде його доглядати.
Позивач ОСОБА_1 проживав разом з
дружиною до 1994 року в с. Слобода
Кагарлицького району. Оскільки вони
між собою не знаходять спільної мови,
тому вони на даний час не проживають
разом. Після переоформлення будинку на
відповідача ОСОБА_3, остання не
передавала ключі від нього позивачу.
Відповідач ОСОБА_3 забрала позивача
проживати до себе в м. Мінськ, де він
прожив рік або шість місяців. Потім
вони разом приїхали з Беларусії і в
спірному будинку зробили косметичний
ремонт. Після цього, позивач ОСОБА_1
декілька років проживав в цьому
будинку, а потім відповідач ОСОБА_3
заборонила йому проживати в цьому
будинку і тому приблизно з 2006 року до 2014
року позивач ОСОБА_1 проживає літом в
сараї, а зимою у своєї дочки ОСОБА_11 у
м. Кагарлику. Відповідач ОСОБА_3
взагалі нікого не допускала до
спірного будинку ні позивача, ні
сестер. Маючи даний конфлікт ні вона, ні
сестра ОСОБА_11 не зверталась до міліції
або до сільської ради з приводу
прийняття заходів щодо припинення
перешкод у користуванні позивачем
спірним будинком. Відповідач особисто
їй казала, що бажає продати будинок,
оскільки їй потрібні гроші на
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
пояснила, що вона з 1988 року працює
секретарем Москаленківської сільської
ради. Власником спірного будинку була
мати позивача ОСОБА_1 Під час життя мати
позивача зробила заповідальне
розпорядження на користь позивача
ОСОБА_1 та на онуку ОСОБА_7 в рівних
частках. Після її смерті позивач
ОСОБА_1 та його дочка ОСОБА_7 стали
співвласниками цього будинку. Потім
позивач ОСОБА_1 приходив до сільської
ради і повідомив, що він подарував свою
1/2 частину будинку дочці - відповідачу
ОСОБА_3, а ОСОБА_7 продала свою 1/2
частину будинку також ОСОБА_3, яка в
свою чергу купила сестрі ОСОБА_7
будинок в м. Богуславі. Після того, як
відповідач ОСОБА_3 набула право
власності на весь спірний будинок,
ОСОБА_7 знялась з реєстрації в с.
Москаленки, а позивач ОСОБА_1 залишився
бути зареєстрованим в цьому спірному
будинку. Відповідач ОСОБА_3 поїхала
проживати у Білорусію, а позивач ОСОБА_1
залишився проживати в цьому будинку,
де проживав до 2003-2004 року. Потім позивач
ОСОБА_1 поїхав до позивача до Білорусії,
де проживав деякий час. Після
повернення із Білорусії позивач ОСОБА_1
проживав у с. Москаленки, але не
постійно, оскільки дуже часто їздив до
своєї дочки у с. Слобода Кагарлицького
району. Їй нічого не відомо з приводу
заміни замків у спірному будинку.
Позивач ОСОБА_1 не звертався до
сільської ради з приводу заміни замків
та з приводу того, що йому не має де
проживати. Вважає, що відносини між
позивачем та відповідачем зіпсувались
наприкінці 2013 року після того, як
відповідач ОСОБА_3 захотіла виписати
позивача із спірного будинку та
продати цей будинок.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні
пояснив, що він проживає по сусідству
зі спірним будинком в якому раніше
проживав позивач ОСОБА_1 Останні 3-4 роки
позивач ОСОБА_1 в даному будинку
постійно не проживає, оскільки бачив
його іноді літом, коли той їздив на
велосипеді. ОСОБА_1 іноді заходив до
нього в гості і говорив, що його дочка
закрила будинок. Дана розмова була
приблизно 2 роки назад. Також із розмови
ОСОБА_1 він зрозумів, що останній
проживає у своєї дочки в м. Кагарлику
вже приблизно 2-3 роки. На земельній
ділянці біля будинку була посіяна
люцерка. Позивач ніякої худоби не
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні
пояснила, що вона проживає та працює
листоношею в с. Москаленки. Про спір між
позивачем та відповідачем їй нічого не
відомо. Позивач ОСОБА_1 не проживає в с.
Москаленки більше двох років, він іноді
приїжджає в село для того, щоб отримати
пенсію. Останнім часом коли вона
приносила пенсію, то вона не бачила, щоб
позивач ОСОБА_1 заходив або виходив з
будинку, оскільки він завжди
знаходився у маленькій повітці.
Позивач не скаржився на те, що його не
пускають до будинку. Іноді він
приїжджав за пенсією до неї додому.
Земельна ділянка біля будинку
приблизно два роки не оброблялась.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні
пояснив, що він проживає по сусідству з
будинком ОСОБА_1 в якому останній не
проживає, а лише літом живе у повітці.
Приблизно рік назад позивач казав йому,
що будинок зачинений. В позаминулому
році він привозив позивачу ОСОБА_1
балон з газом, оскільки останній сам
собі готував їжу та прав білизну. Коли
було холодно та зимою ОСОБА_1 жив у
своєї дочки у м. Кагарлику. У минулому
році на земельній ділянці біля будинку
позивач посадив гарбузи та капусту.
Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи,
повно і всебічно з'ясувавши обставини,
на які сторони посилались як на
підставу своїх вимог і заперечень, суд
дійшов до наступних висновків.
Так, cудом встановлено, що згідно копії
паспорту (а.с.4) та довідки №276, виданої
14.11.2013 року виконкомом
Москаленківської сільської ради (а.с. 8)
вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 24.03.1994
року зареєстрований в АДРЕСА_1.
Згідно договорів дарування від 31.05.2002
року та від 05.06.2002 року (а.с. 6,7, 33-36)
вбачається, що відповідач ОСОБА_3
набула права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.
Згідно Держаних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯЛ
№ 019158 та серії ЯЛ № 019159, на підставі
рішення Москаленківської сільської
ради від 25.02.2010 року, позивач ОСОБА_1
набув право власності на дві земельні
ділянки площею 0,1003 га та площею 0,0773 га,
що розташовані АДРЕСА_1, які призначені
для ведення особистого селянського
господарства ( а.с. 169, 170).

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Проаналізувавши покази сторін та
свідків, дослідивши надані докази,
судом встановлено, що між сторонами по
справі були нормальні родині
відносини, до тих пір поки в 2010 році
позивач ОСОБА_1 не потрапив під вплив
своєї дочки ОСОБА_11, у якої склались
неприязні відносини з відповідачем
ОСОБА_3 із-за того, що позивач ОСОБА_1
подарував відповідачу 1/2 частину
спірного будинку, а не їй. Так, позивач
ОСОБА_1 проживаючи в будинку свідка
ОСОБА_11 отримуючи від неї поради та
допомогу звернувся до
Москаленківської сільської ради, щоб
позбавити відповідача ОСОБА_3 права
користування земельною ділянкою, яка
розташована біля спірного будинку.
Проте, Москаленківська сільська рада
задовольнила заяви позивача ОСОБА_1
частково. Коли відповідач ОСОБА_3
дізналась про дані обставини, то
взаємовідносини між нею та позивачем
ОСОБА_1 і свідком ОСОБА_11 погіршились і
є напруженими до даного часу.

Таким чином, поки між сторонами по
справі були нормальні родині
відносини, тобто до 2010 року, позивач
ОСОБА_17 проживав там де він хотів, а
саме: він проживав в м. Мінську у
квартирі відповідача ОСОБА_3, також
проживав в будинку разом з дружиною
ОСОБА_9 до тих пір поки з нею не
посварився, потім після сварки з
дружиною проживав в будинку дочки
ОСОБА_11, крім того іноді літом він
проживав в будинку позивача ОСОБА_3 в с.
Москаленки, оскільки зимою в ньому
проживати не можливо із-за відсутності
опалення.

Після того, як між сторонами по справі
погіршились відносини і позивач ОСОБА_1
загубив ключі від будинку, тому він не
міг постійно проживати у спірному
будинку, але іноді в холодну пору року,
раз на місяць приїжджав в с. Москаленки,
щоб отримати пенсію, а в теплу пору року
приїжджав до будинку не проживати, а
щоб порибалити, поспілкуватись із
сусідами та доглянути за земельною
ділянкою. Таким чином, маючи напружені
відносини з відповідачем, загубивши
ключі від будинку, у позивача не було
бажання приймати заходи для того, що
постійно проживати та доглядати за
спірним будинком, оскільки таке
становище його влаштовувало, що
підтверджується показами голови села
ОСОБА_18, секретаря сільської ради
ОСОБА_13 наданими в судовому засіданні
та довідкою № 88, виданої 29.05 2014 року
виконкомом Москаленківської сільської
ради, з яких вбачається, що позивач
ОСОБА_1 ніколи не звертався із скаргами
про те, що йому перешкоджають проживати
в будинку по АДРЕСА_1 ( а.с. 139).

Крім того, в судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 на поставлені питання не зміг
надати однозначні та послідовні
відповіді, неодноразово змінював свої
покази, а саме:- «Скільки раз він губив
ключі від спірного будинку? Скільки
комплектів ключів було від спірного
будинку і у кого із родичів вони
знаходились? Чому після того, як
загубив ключі він не звертався до
родичів, щоб отримати інший комплект
ключів та користуватись будинком? Коли
конкретно, при яких обставинах і
скільки раз відповідач ОСОБА_3 міняла
замки в дверях будинку та на
господарських будівлях? З якого часу
він не міг постійно користуватись
спірним житловим будинком? Де він
постійно проживав в період з 2002 року по
даний час? Якщо відповідач ОСОБА_3
чинила перешкоди у користуванні
спірним житловим будинком, чому він не
приймав своєчасні заходи для того, щоб
поновити свої права на житло?».

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку, що позивачем ОСОБА_1 не
надано належних та допустимих доказів
про те, що відповідач ОСОБА_3 чинить
йому перешкоди у користуванні
житловим будинком, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, а тому відсутні
підстави для задоволення первісного
позову про вселення в житловий будинок
та усунення перешкод у користуванні
ним.

Що стосується вимог зустрічного
позову, суд також не знаходить підстав
для його задоволення.

Відповідно до ст.150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд:продавати, дарувати, заповідати,
здавати в оренду, обмінювати,закладати,
укладати інші не заборонені законом
угоди.

Відповідно до ст.156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які

проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку
(квартири), якщо при їх вселенні не було
іншої угоди про порядок користування
цим приміщенням.

Відповідно до ст.163 ЖК України у разі
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї

за ними зберігається займане жиле
приміщення у випадках і в межах
строків, установлених частиною
першою, пунктами 1 і 5 частини третьої
і частиною четвертою статті 71 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за

ними зберігається жиле приміщення
протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були
відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Судом встановлено, що дійсно, позивач
ОСОБА_1 постійно не проживає в
спірному житловому будинку понад
визначені законом строки протягом
якого зберігається право на
користування приміщенням, але
необхідно врахувати, що він тимчасово
іноді користувався господарськими
будівлями та земельною ділянкою. Крім
того, про поважність причин не
проживання позивача ОСОБА_1 в спірному
будинку свідчить конфлікт між
сторонами по справі, який виник
приблизно з 2010 року і триває по даний
час з приводу користування житловим
будинком, що підтверджується
обставинами даної справи.

Отже, оскільки позивач ОСОБА_1 не може з
поважних причин користуватись спірним
будинком, тому він не може бути
визнаний таким, що втратив право
користування ним і з цих причин
зустрічний позов також не підлягає
задоволенню.

Враховуючи положення ст. 88 ч. 1 ЦПК
України та те, що суд відмовив у
задоволенні первісного та зустрічного
позовів, судові витрати у справі
необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 71 ЖК України, ст. 405 ЦК
України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215,223
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_3 про вселення в житловий
будинок АДРЕСА_1 та усунення перешкод у
користуванні ним, відмовити.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Москаленківської
сільської ради, Богуславського району
Київської області про визнання ОСОБА_1
таким, що втратив право на користування
жилим приміщенням, яке розташовано за
адресою: АДРЕСА_1, відмовити.

Стягнення судових витрат залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Київської області через Богуславський
районний суд Київської області
протягом десяти днів після
ознайомлення з повним текстом
судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Текст повного рішення виготовлено
22.08.2014 року.

Головуючий: суддя В. М. Корбут