Справа № 510/992/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Новосільської
сільської ради Ренійського району
Одеської області про визнання права
власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача -
Новосільської сільської ради
Ренійського району позовні вимоги
визнав, заперечень не надав, просив
розглянути справу у його відсутності.

Позивач на заявлених вимогах
наполягав, просив про розгляд справи
без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України
при визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявності для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва про смерть ОСОБА_2 - померла
ІНФОРМАЦІЯ_1; копія довідки
Новосільської сільради про склад сім'ї
ОСОБА_2 на день її смерті; копія довідки
Новосільської сільради про належність
земельної ділянки ОСОБА_2; копія
свідоцтва про народження позивача;
копія технічного паспорту на житловий
будинок із надвірними спорудами,
розташований по АДРЕСА_1; копія довідки
КП «Ренійське БТІ» від 30.07.2008р. про
належність житлового будинку ОСОБА_2;
копія постанови нотаріуса про відмову
у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2014р.

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином
нині померлої ОСОБА_2 За життя ОСОБА_2
збудувала будинок АДРЕСА_1. Факт
належності будинку ОСОБА_2
підтверджується: копією технічного
паспорту на будинок на її ім'я; довідкою
КП «Ренійське БТІ» про належність
нерухомості.

За життя ОСОБА_2 належним її майном на
випадок своєї смерті не розпорядилась,
заповіту не залишила, ІНФОРМАЦІЯ_1 -
померла. Після смерті ОСОБА_2
відкрилась спадщина на вищезазначене
майно. У встановлений законодавством
строк для прийняття спадщини після
смерті ОСОБА_2, позивач до Ренійської
районної державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини за законом не звертався.
Проте, навіть у випадку своєчасного
звернення позивача за прийняттям
спадщини, оформити її було б неможливо
у зв'язку із тим, що за життя ОСОБА_2 не
була оформлена технічна документація
та не видано свідоцтво про право
власності на вищевказаний житловий
будинок. Після смерті ОСОБА_2 це питання
вже неможливо вирішити, за визнанням
права власності на житловий будинок, як
на об'єкт спадщини, може звернутися
тільки спадкоємець.

На момент смерті ОСОБА_2 разом із нею
мешкав тільки позивач - її син. Після
смерті матері позивач поніс витрати на
поховання, виконання поминальних
обрядів, успадкував речі побуту, що
залишилися від матері. По теперішній
час позивач мешкає у вказаному будинку,
доглядає за ним, сплачує комунальні
послуги.

Таким чином, позивач фактично прийняв
спадщину, що залишилася після померлої
ОСОБА_2 і вважає, що має всі законні
підстави для визнання за ним права
власності на неї, оскільки до держави
вона не перейшла, відумерлою не
визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки його доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин
справи сторони не заперечують,
визнають їх, суд вважає, що факти, які
обґрунтовують заявлені вимоги і мають
значення для справи встановлені, у
зв'язку із чим немає необхідності у
підтвердженні їх доказами засобом
дослідження показань свідків.

Відповідно до ч. 1 п. 4 Прикінцевих та
Перехідних положень ЦК України 2003р.
Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки ОСОБА_2 померла у ІНФОРМАЦІЯ_1
(тобто до набрання чинності ЦК України
2003р.), а позивач фактично прийняв
спадщину після її смерті, данні
цивільні відносини регулюються
положеннями ЦК Української РСР 1963р.

Згідно вимог ст. 549 ЦК України 1963р. для
прийняття спадщини встановлюється
строк - шість місяців, який
обчислюється з моменту відкриття
спадщини, якщо спадкоємець протягом
вищезгаданого терміну не подав заяви
про прийняття спадщини, він вважається
таким, що не прийняв її. Позивач у
справі є спадкоємцем першої черги за
законом (ст. 529 ЦК України). Він юридично
не прийняв спадщину, але управляє та
володіє майном померлої матері, тобто
він фактично прийняв спадщину в
порядку п.1 ч. 1 ст. 549 ЦК України. Згідно
п.4 постанови ПВСУ «Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування» № 4 від 24.06.1983р. якщо у
строк, передбачений для прийняття
спадщини, позивач вступив в управління
або володіння спадковим майном або
його частиною, суд з цих підстав
вирішує питання про визнання права на
спадкове майно, а не про продовження
пропущеного строку. Факт прийняття
спадщини позивачем після смерті матері
знайшов своє належне підтвердження в
ході розгляду справи.

Таким чином, позивач прийняв
спадщину в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК
Української РСР 1963р., однак, він не мав
змоги звернутися за оформленням
прийняття спадщини та отриманням
відповідного свідоцтва, оскільки за
життя ОСОБА_2 не було оформлено
технічну документацію та
правовстановлюючий документ на
житловий будинок, у зв'язку із чим в
даний час позивач вимушений звернутися
до суду із позовом, а не до нотаріальної
контори.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є
суб'єктом набуття права власності на
житловий будинок з підстав прийняття
спадщини за законом в порядку п.1 ч.1 ст.
549 ЦК Української РСР 1963р.

З урахуванням викладених позивачем та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на
спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК
України, ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК
Української РСР 1963р., ст.ст. 15, 328, п.4
Прикінцевих та перехідних положень ЦК
України 2003р.,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом право власності
на житловий будинок із надвірними
спорудами (окрім самочинно
побудованих), розташований по АДРЕСА_1,
що належав ОСОБА_2, померлій
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.І. Дудник