АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/5418/14
Головуючий І інстанції -
Справа: № 619/2868/14-ц
Доповідач - Костенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Міненкової
Н.О., Колтунової А.І.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Дергачівського районного суду
Харківської області від 13
червня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Вільшанська
меблева фабрика», третя особа:
Управління пенсійного фонду України в
Дергачівському районі Харківської
області про поновлення порушеного
права та встановлення факту роботи зі
шкідливими умовами праці, -

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_2 звернувся до
Дергачівського районного суду
Харківської області з позовом до ПАТ
«Вільшанська меблева фабрика», третя
особа: Управління пенсійного фонду
України в Дергачівському районі
Харківської області про поновлення
порушеного права та встановлення факту
роботи зі шкідливими умовами праці.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
посилається на те, що він працював на
зазначеному підприємстві, про що є
відповідний запис в трудовій книжці

12 вересня 1977 року він розпочав свою
роботу станочником третього розряду на
клеяльно-фанерній ділянці. 14 листопада
1978 року його було переведено столяром
четвертого розряду на
опоряджувально-збірну ділянку.

Після отримання спеціальної освіти в
Житомирському технікумі механічної
обробки деревини та паралельного
закінчення за програмою підвищення
кваліфікації керівних працівників і
фахівців-бригадирів меблевого
виробництва він отримав підвищення.
Так, 03.01.1983 року його було призначено
старшим інженером технологом на
опоряджувально-збірній ділянці. Але це
негативно вплинуло на розмір
заробітної плати.

Враховуючи, що він на той час мав на
утриманні двох одновікових дітей до
трьох років, він вимушений був
відмовитися від кар'єрного зростання
та перейти на посаду, де відповідач
сплачував надбавку за шкідливість,
тому спочатку 19.05 1986 року його було
призначено мастером
клеяльно-опоряджувальної ділянки, але
фактично виконував роботу
опоряджувальника та працював на
гідравлічному пресі з застосуванням
синтетичних клеїв, що містять фенол,
формалін, сечовину та інші похідні.

У листопаді 1986 року по його заяві його
було переведено опоряджувальником
деталів меблів, що є робочою професією.
З архівної довідки вбачається, що з
цього періоду його заробітна плата
значно підвищилася. В трудовій книжці
запис про призначення його
опоряджувальником деталів меблів
відсутня, але є запис, що 26.10.1987 року
йому було присвоєно 4 розряд
опоряджувальника деталів меблів.

31.08.1995 року він отримав 5 розряд
опоряджувальника меблевих деталів.

28.02.2002 року його було звільнено на
підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку
зі змінами в організації виробництва.

Таким чином, він вважає, що працювати на
посаді зі шкідливими умовами він
розпочав з 01 листопада 1986 року і
пропрацював так до 28.02.2002 року, загалом
15 років 4 місяці.

На його письмові звернення відповідач
надав документи, які підтверджують
факт неодноразових проведень
атестації робочих місць на
опоряджувальній ділянці, де він
працював. Проводився аналіз повітря
робочої зони, в результаті яких була
встановлена наявність шкідливих
речовин: формальдегіду, толуолу,
ксилолу, стиролу, етилцеллозольву. Було
визначено третій клас шкідливості
речовин.

Згідно переліку робочих місць,
виробництва, робіт, професій і посад,
затвердженого наказом № 101а від 10.04.1996
року його було віднесено до
працівників, які мають право на
пільгову пенсію за списком № 2.

На його запити стосовно розміру
заробітної плати йому було надано
архівну довідку з ПП «Богодухівський
народний архів» від 10.12.2012 року та
довідку з ПАТ «Вільшанська меблева
фабрика» від 21.03.2013 року.

Для оформлення пільгової пенсії
відповідач повинен надати йому довідку
по формі Додатку 1 до Порядку подання та
оформлення документів для призначення
пільгової пенсії та перерахування
підприємствами та організаціями
коштів на її виплату відповідно до
Постанови КМУ від 18.07.2007 року № 937.

Довідка від 21.03.2013 року, яка видана
відповідачем по формі 1 до Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» не може бути підставою
для призначення пільгової пенсії., в
зв'язку з чим він вимушений був
звертатися в різні інстації, а потім з
позовом до суду.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала та
просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої
особи проти позову заперечували
вважаючи його безпідставним та таким,
що суперечить вимогам діючого
законодавства.

Рішенням Дергачівського районного
суду Харківської області від 13 червня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

З таким рішенням суду першої інстанції
позивач не погодився та звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначає,
що оскаржуване рішення є
необґрунтованим, ухваленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню.

У відповідності до статті 303 ЦПК
України апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції постановив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, ОСОБА_2 працював на
Вільшанській меблевій фабриці з 12
вересня 1977 року по 28 лютого 2002 року.

Згідно записів у трудовій книжці за час
роботи на підприємстві відповідача
ОСОБА_2 отримував четвертий, а пізніше
п'ятий розряд опоряджувальника
меблевих деталей.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не надано
об'єктивних та беззаперечних доказів
того, що умови, в яких він працював, були
шкідливими.

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Згідно ст. 49 КЗпП України власник або
уповноважений ним орган зобов'язаний
видати працівникові на його вимогу
довідку про його роботу на даному
підприємстві, в установі, організації
із зазначенням спеціальності,
кваліфікації, посади, часу роботи і
розміру заробітної плати.

У відповідності з вимогами ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
право на пенсію за віком на пільгових
умовах мають працівники, зайняті
повний робочий день на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць.

Згідно з п. 6 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 442 від 01
серпня 1992 року, атестація робочих місць
передбачає обґрунтування віднесення
робочого місця до категорії із
шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці, визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах.

За правилами ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 20 Постанови Кабінету Міністрів
України № 637 від 12.08.1993 року "Про
затвердження Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній" у тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Лише у тих випадках, коли в трудовій
книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального стажу, відповідно до п. 20
Порядку підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсій
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 серпня 1993 року
№ 637, приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. У довідці має бути
вказано: періоди роботи, що
зараховуються до спеціального стажу;
професія або посада; характер
виконуваної роботи; розділ, підрозділ,
пункт, найменування списків або їх
номери, куди включається цей період
роботи; первинні документи за час
виконання роботи, на підставі яких
видана зазначена довідка.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач працював на посаді майстра
лицювальної дільниці (облицовочного
участка), лицювальником меблевих
виробів (облицовщиком мебельних
деталей).

Відповідно до підрозділу 6
Деревообробне виробництво (інші
професії деревообробки) ХХ розділу
Целюлозно-паперове та деревообробне
виробництво Списку № 2 від 11.03.1994 року №
162 зазначена в трудовій книжці посада
«лицювальник меблевих виробів» не
передбачена.

За змістом п.4.5 «Порядку застосування
списків №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад та показників при
розрахунку стажу роботи, який дає право
на пенсію по віку на пільгових умовах»
№383 - якщо атестація з 21.08.1992 року не
проводилась або за результатами
атестації, проведеної після 21.08.1997 року,
право не підтверджено, в пільговий стаж
зараховується період роботи в
шкідливими умовами праці на даному
підприємстві до 21.08.1992 року.

Таким чином, судова колегія вважає, що
районний суд обґрунтовано дійшов
висновку про відмову в задоволенні
вимог щодо встановлення факту роботи
ОСОБА_2 в шкідливих умовах.

Погоджується судова колегія також і з
висновком суду першої інстанції в
частині відмови в задоволені вимог
щодо зобов'язання відповідача видати
уточнюючу довідку про підтвердження
стажу роботи для призначення пільгової
пенсії, оскільки доказам по справі в
цій частині дана об'єктивна оцінка і
зроблений вірний висновок.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником
ОСОБА_2, ОСОБА_3, в апеляційній скарзі,
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2,
ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду
Харківської області від 13 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -