Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №273/960/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області

в складі: головуючої судді
Косигіної Л.М.

суддів: Талько
О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі
Трохимчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" про відшкодування
шкоди

за апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго"

на рішення Баранівського районного
суду Житомирської області від 02 червня
2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом, в якому просив
стягнути з відповідача 5192 грн. на
відшкодування шкоди, заподіяної йому
внаслідок враження коня електричним
струмом. В обґрунтування позову
зазначив, що мав у власності коня віком
8 років, вагою 688 кг. 08.03.2014 року він вивів
коня на пасовище, де знаходяться опори
лінії електропередач. Внаслідок
ураження коня електрострумом тварину
паралізувало, у зв'язку з чим фельдшер
запропонував здати коня на вимушений
забій, так як кінь не підлягав
лікуванню. 10.03.2014 року він здав коня
невідомій йому людині за 1000 грн. Згідно
довідки м'ясокомбінату закупівельна
ціна 1 кг живої ваги конини становить 9
грн., а тому загальна сума спричиненої
йому шкоди - 6192 грн. За таких обставин,
просив стягнути з відповідача 5192 грн.,
за відрахуванням 1000 грн. які він
отримав від закупника.

Рішенням Баранівського районного
суду Житомирської області від 02 червня
2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ПАТ
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго", посилаючись на
порушення судом норм матеріального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи та їх неповне
дослідження, просить рішення
скасувати, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову. Апелянт
зазначив, що позивачем не доведено
належними доказами факту ураження коня
електричним струмом, оскільки
відсутній акт ветеринарної служби про
огляд та розтин тварини, а покази
свідків не є належним доказом в
контексті вимог ст. 58, 59 ЦПК України.
Судом не взято до уваги і те, що
аварійна бригада Баранівського РЕМ,
яка виїхала на місце, не виявила ніяких
пошкоджень опори лінії електропередач
та не проводила будь-яких ремонтних
робіт.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
кінь, який належав позивачу, загинув
від ураження електричним струмом, а
відповідач, як власник джерела
підвищеної небезпеки, повинен
відшкодувати спричинену шкоду.

Проте, повністю погодитися з цим не
можна, враховуючи наступне.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Отже, передбачена зазначеною статтею
презумпція заподіювача шкоди означає,
що докази відсутності його вини має
подати сам відповідач. Потерпілий
подає докази, що підтверджують факт
завдання шкоди за участю відповідача,
розмір завданої шкоди, а також докази
того, що відповідач є заподіювачем
шкоди або особою, яка в силу закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Враховуючи викладене, позивач повинен
був подати суду докази наявності в його
господарстві коня вагою 688 кг
відповідної категорії (як зазначено в
позовній заяві), розмір спричиненої
шкоди, а також докази того, що кінь
загинув внаслідок ураження
електричним струмом.

На підтвердження наявності коня,
позивачем надано акти від 08.03.2014 року
складені комісією в складі депутата
Кам'янобрідської селищної ради,
сусідів та ветлікаря, з яких
вбачається, що позивачу належав кінь
гнідої масті, віком 8 років, вагою 688 кг.,
який лежав біля опори лінії
електропередач та загинув від
електричного струму.

Разом з тим, з довідки Кам'янобрідської
селищної ради Баранівського району від
13.08.2014 року вбачається, що ОСОБА_1
утримував у своєму господарстві кобилу
віком 10 років, приблизною вагою 500 кг.
Довідка сільрадою складена зі слів
жителів с. Тартак.

З погосподарської книги
Кам'янобрідської селищної ради № 4 за
2011-2015 р.р. вбачається, що за
домогосподарством позивача за
вищевказаний період була
зареєстрована тільки корова.

Під час апеляційного розгляду позивач
пояснив, що кінь у сільській раді не
зареєстрований, паспорт на тварину
відсутній.

З 03.03.2014 року розпорядженням ТОВ
"Житомирський м'ясокомбінат" № 11 від
28.02.2014 року встановлено закупівельні
ціни на ВРХ та коней в живій вазі при
закупці від сільськогосподарських
підприємств та населення. Відповідно
до цього розпорядження вартість 1 кг.
живої ваги коня 1 категорії становить 9
грн., 2 категорії - 7 грн. 50 коп., коня Худа
- 3 грн. Проте, позивачем не надано суду
будь-яких доказів на підтвердження
того, до якої категорії належав його
кінь (кобила). Такі відомості відсутні і
в сільській раді.

Крім того, при апеляційному розгляді
ОСОБА_1 пояснив, що коня він здав
невідомому закупнику за 1000 грн., однак
доказів на підтвердження вказаної
обставини не надав.

Також, колегія суддів вважає, що
позивачем не доведено факту загибелі
коня внаслідок ураження електричним
струмом, оскільки розтин тварини не
проводився, а надані суду акти від
08.03.2014 року та покази свідків не є
допустимими доказами, в контексті
вимог ст. 59 ЦПК України. Слід зазначити,
що покази допитаних судом першої
інстанції свідків є суперечливими щодо
обставин загибелі коня, його огляду та
зважування. При цьому свідки зазначили,
що 08.03.2014 року ветлікаря під час огляду
тварини не було.

З довідки Баранівського РЕМ та
оперативного журналу вбачається, що
08.03.2014 року згідно заявки позивача
оперативна бригада Баранівського РЕМ
виїздила в с. Тартак для проведення
огляду та ремонту електричних мереж.
Проте, під час огляду не виявлено
несправності електричних мереж (або
опори), у зв'язку з чим ремонтні роботи
не проводилися.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки позивачем не доведено
факт завдання йому шкоди за участю
відповідача та її розмір. За таких
обставин, рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові. Крім цього, з позивача
підлягають стягненню судові витрати в
сумі 121 грн. 80 коп., понесені
відповідачем під час подання
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" задовольнити.

Рішення Баранівського районного суду
Житомирської області від 02 червня 2014
року скасувати, ухвалити нове рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Енергопостачальна
компанія "Житомиробленерго" про
відшкодування шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія
"Житомиробленерго" судові витрати в
сумі 121 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча Судді