Номер провадження: 22-ц/785/7305/14
Головуючий у першій інстанції Кожокар
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Дрішлюка П.І., Комаровської
Н.В.,

при секретарі - Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не
заявляють самостійні вимоги щодо
предмета спору - відділ Державної
виконавчої служби Саратського
районного управління юстиції Одеської
області, Зорянська сільська рада
Саратського району Одеської області,
ОСОБА_6, про зменшення розміру
аліментів на утримання дитини,
стягнення незаконно отриманих
аліментів, за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Саратського
районного суду Одеської області від 23
червня 2014 року,

встановила:

У березні 2014 р. ОСОБА_4 звернувся до
суду із вищезазначеним позовом, в якому
просив: 1) зменшити розмір аліментів,
які стягуються з нього на користь
відповідачки на утримання сина -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1/6 ч. його
доходів, починаючи з 01.03.11 р; 2) стягнути
на його користь з відповідачки
незаконно отримані аліменти у розмірі -
6 041,93 грн..

ОСОБА_4 в позові посилався на те, що
відповідно до рішення суду з нього
стягуються на користь відповідачки
аліменти на утримання доньки - ОСОБА_6
та сина ОСОБА_7 у розмірі 1/3 ч. доходів
щомісяця, починаючи з 15.06.04 р. і до
досягнення донькою повноліття, тобто
до - ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Однак, з березня 2011 р.
донька ОСОБА_6 переїхала проживати від
відповідачки до бабусі - його матері. З
цього часу він разом із своєю матір'ю
займається утриманням доньки. Тому, з
березня 2011 р. він не повинен був
сплачувати аліменти на утримання
доньки.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити за вказаних у
ньому підстав.

Відповідач, третя особа - ОСОБА_6,
представник третьої особи - Зорянської
сільської ради Саратського району
Одеської області в судове засідання не
з'явилися. Про час і місце розгляду
справи сповіщені належним чином.
Причини неявки не повідомили.
Відповідачка надала суду заяву, в якій
не заперечувала проти зменшення
розміру аліментів до 1/6 ч. доходів.
Вимоги про стягнення з неї незаконно
отриманих аліментів не визнала,
оскільки отримані нею аліменти були
повністю витрачені на потреби дітей.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 23.06.14 р. позов
ОСОБА_4 задоволено частково. Зменшено,
починаючи з 17.03.14 р., аліменти, які
стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
на утримання сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до 1/6 ч. всіх його доходів щомісяця, але
не менше 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, до
повноліття сина, тобто - до ІНФОРМАЦІЯ_3
р..У задоволенні іншої частини позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує
рішення суду в частині визначення
терміну, з якого аліменти підлягають
сплаті у зменшеному розмірі. Просить
рішення суду першої інстанції в цій
частині змінити. Ухвалити рішення про
стягнення аліментів у зменшеному
розмірі, починаючи з 17.03.11 р..
Посилається на те, що рішення суду
першої інстанції ухвалено при
невідповідності висновків суду
обставинам справи, з порушенням норм
матеріального (ст. ст. 84, 85 СК України) та
процесуального (ст. 213 ЦПК України)
права.

Апелянт та його представник в
судовому засіданні підтримали доводи
та вимоги, які викладені в апеляційній
скарзі.

Відповідачка та інші особи, які
беруть участь у справі, письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
надали. В судове засідання не з'явилися,
своїх представників не направили. Про
час і місце розгляду справи сповіщені
належним чином. Причини неявки не
повідомили, заяв та клопотань не
надали.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
сповіщених про час і місце розгляду
справи, не перешкоджає розглядові
справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України
колегія суддів перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
вислухавши пояснення осіб, які
прийняли участь у судовому засіданні,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали цивільної справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при ухваленні рішення, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України
передбачено, що рішення суду повинно
бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилалися як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд
вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про стягнення
аліментів у зменшеному розмірі,
починаючи з 17.03.14 р., суд першої
інстанції виходив з того, що 17.03.14 р.
позивач звернувся з позовом до суду (а.
с. 71).

Колегія суддів, вважає, що ухвалене
судом першої інстанції рішення в
частині визначення терміну, з якого
аліменти підлягають стягненню у
зменшеному розмірі, вимогам діючого
законодавства не відповідає.
Погодитися з цим висновком суду не
можна. Цього висновку суд дійшов з
порушенням норм матеріального (ст. 192 СК
України) та процесуального (ст. ст. 10, 11,
60, 179 ЦПК України) права. Доводи апелянта
щодо неправильного визначення судом
терміну, з якого аліменти підлягають
сплаті у зменшеному розмірі, є частково
обґрунтованими.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір
аліментів, визначений за рішенням суду,
може бути згодом зменшено за рішенням
суду за позовом платника аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я. Таким чином, вказана норм не
вказує з якого часу повинні
стягуватися аліменти у зменшеному
розмірі.

Відповідно до роз'яснень, які
містяться в ч. 4 п. 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 15.05.06 р.
«Про застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» у новому розмірі
аліменти сплачуються з дня набрання
рішенням законної сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1
ст. 309 ЦПК України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право змінити рішення суду першої
інстанції. Підставою для зміни рішення
суду є порушення норм матеріального
або процесуального права. Норми
матеріального права вважаються
порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Оскільки порушення судом першої
інстанції вищевказаних норм
матеріального та процесуального права
призвело до неправильного вирішення
справи у частині визначення терміну, з
якого аліменти підлягають стягненню у
зменшеному розмірі, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції в цій частині підлягає зміні.
В абзаці другому резолютивної частини
рішення слова «Починаючи з 17 березня 2014
року» необхідно змінити на «З дня
набрання рішенням законної сили». В
решті рішення необхідно залишити без
змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК
України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду
Одеської області від 23 червня 2014 року -
змінити.

Слова «Починаючи з 17 березня 2014
року», абзац другий резолютивної
частини рішення, змінити на «З дня
набрання рішенням законної сили».

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий суддя:
А. П.
Заїкін

Судді:
А. І.
Дрішлюк

Н. В.
Комаровська