Номер провадження: 22-ц/785/7390/14
Головуючий у першій інстанції Буран
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів
Сєвєрової Є.С., Заїкіна А.П.,

при секретарі судового засідання
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа - ГО «Комітет
захисту прав міноритарних акціонерів
ЗАТ «Полярка зірка» про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення неправомірних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

До Малиновського районного суду
м.Одеси звернулася ОСОБА_4 з позовом до
ОСОБА_2, третя особа на стороні
позивача: Громадська організація
«Комітет захисту прав міноритарних
акціонерів ЗАТ «Полярна зірка» про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
неправомірних дій та просила визнати
дії, вчинені ОСОБА_2 щодо продажу майна
АТЗТ «Полярна зірка» та неотримання
АТЗТ «Полярна зірка» коштів за продаж
даного майна незаконними та стягнути з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення неправомірних дій в розмірі
50000 гривень. В обґрунтування посилалася
на те, що вона працювала на Одеському
міському хладокомбінаті з 21.12.1972 року,
який 24.02.1994 року був перейменований на
Акціонерне товариство закритого типу
«Полярна зірка» (АТЗТ «Полярна зірка»)
до 03.03.2003 року. У 1994 році відбулася
приватизація даного підприємства.
Працівники стали акціонерами простих
іменних акцій. 25 грудня 2003 року ОСОБА_4
було придбано 60 одиниць іменних акцій
АТЗТ «Полярна зірка». Але дивіденди
акціонерам підприємства було
виплачено лише два рази. У зв'язку з
вчиненням незаконних дій з боку
генерального директора АТЗТ «Полярна
зірка» ОСОБА_2, пов'язаних з
неотриманням та не внесенням грошових
коштів на розрахунковий рахунок чи в
касу АТЗТ "Полярна зірка», а також
пов'язаних з банкрутством
підприємства, ОСОБА_4 було завдано
моральної шкоди, а саме: робота на АТЗТ
«Полярна зірка» була дуже важкою, вони
працювали з ранку до ночі та
виготовляли близько 500 тон морозива за
літній період, що призвело до
погіршення стану здоров'я позивача та
спричинило ряд захворювань, які
розвилися на підставі морального
стресу, після її звільнення. Крім того,
моральну шкоду позивачу був завданий
діями відповідача щодо банкрутства
підприємства та продажу майна тому, що
вона сподівалася на безбідну старість
отримуючи дивіденди за акції, які вони
купували у підприємства. У зв'язку з
втратою роботи відсутністю виплат по
дивідендам, позивач втратила престиж
та ділову репутацію в очах оточуючих.
Для налагодження стосунків їй потрібно
докладати дуже багато зусиль і навіть
до теперішнього часу з деякими особами
стосунки дуже натягнуті через
проблеми, пов'язані зі складною
ситуацією на АТЗТ «Полярна зірка».

Заочним рішенням Малиновського
районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014
року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя
особа - ГО «Комітет захисту прав
міноритарних акціонерів ЗАТ «Полярка
зірка» про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок вчинення
неправомірних дій було задоволено.
Визнано незаконними дії, вчинені
ОСОБА_2 щодо продажу майна АТЗТ
«Полярна зірка» та неотримання коштів
за продаж майна. Стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення
неправомірних дій в розмірі 50 000
гривень, а також суму судового збору у
розмірі 500,00 гривень (т.1, а.с. 170-174).

18.06.2014 року до суду звернулась
представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 із заявою
про перегляд заочного рішення (т.1, а.с.
177-181).

Ухвалою Малиновського районного суду
м. Одеси від 03 липня 2014 року заяву
ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 17 квітня 2014 року залишено без
задоволення (т.1, а.с.210-211).

08.07.2014 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу на заочне
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 17 квітня 2014 року. В
обґрунтування представник посилалася
на те, що судом не було прийнято до
уваги доказів, які мають значення для
справи, неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи. Зокрема
посилалася на те, що позивачем було
пропущено трирічний строк на звернення
до суду, який сплинув 02.07.2010 року, що є
підставою для відмови у задоволені
позову. Крім того, представник
посилалася на те, що до позовної заяви
не додано жодного доказу на
підтвердження причинно-наслідкового
зв'язку між діями ОСОБА_2 та моральною
шкодою, яка, як стверджує позивач, була
їй заподіяна. Не було проведено жодної
судово-медичної експертизи, яка б
доводила позицію позивача, що
погіршення стану здоров'я є наслідком
хвилювань, пов'язаних з ліквідацією
АТЗТ «Полярна зірка». Не надано жодного
доказу, яким би підтверджувався факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або витрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, яким чином позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
при цьому виходить. Крім того,
представник посилалася на те, що не всі
докази надані позивачем є належними та
допустимими: документ виданий ПП
«ТОП.ПРОЕКТ» без номеру та без дати
щодо надання інформації про
орієнтовану вартість певних об'єктів
нерухомого майна. По-перше, цей
документ неможливо ідентифікувати,
по-друге, він виданий на ім'я голови ГО
«Комітет захисту міноритарних
акціонерів ЗАТ «Полярна зірка»,
по-третє ПП «ТОП.ПРОЕКТ» немає дозволу
на здійснення оціночної діяльності.
Також представник посилався на те, що в
діях ОСОБА_2, як посадової особи АТЗТ
«Полярна зірка» ознак зловживання
своїм службовим становищем не
встановлено, оскільки будь-якого
вироку суду щодо притягнення ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за
привласнення грошових коштів, або
зловживання службовим становищем у
особистих інтересах немає (т.1,а.с. 212-218).

В судовому засіданні представник
відповідача підтримала апеляційну
скаргу. Представник позивача і третьої
особи заперечував проти задоволення
апеляційної скарги вважаючи рішення
суду законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача, доводи
скарги, пояснення учасників
провадження, судова колегія дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції. Апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов`язковою підставою для
скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з
врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України,
судова колегія вважає за необхідним
зазначити наступне.

Предметом судового розгляду була
вимога про відшкодування шкоди
моральної шкоди завданої відповідачем
як фізичної особою внаслідок вчинення
неправомірних дій відносно майна
підприємства, міноритарним акціонером
якого була позивачка.

Приймаючи рішення по справі суд першої
інстанції виходив з того, відповідач
своїми неправомірними діями завдав
моральної шкоди, в рахунок компенсації
якої була стягнуто 50 тис. грн. Разом з
тим, з такої оцінкою правовідносин, та
зібраної по справі доказової бази
колегія суддів погодись не може.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачка ОСОБА_4 працювала на
Одеському міському хладокомбінаті з
21.12.1972 року, який 24.02.1994 року
реорганізований в акціонерне
товариство закритого типу «Полярна
зірка» (АТЗТ «Полярна зірка») до 03.03.2003
року (т.1, а.с.11-13).

25 грудня 2003 року ОСОБА_4 було придбано 60
одиниць іменних акцій АТЗТ «Полярна
зірка», відповідно сертифікату акцій
Серії А № 061 від 25.12.2003 року (т.1, а.с. 15).

Постановою Господарського суду
Одеської області по справі № 7/441-06-13712
від 02 липня 2007 року, АТЗТ «Полярна
зірка» була визнана банкрутом у зв'язку
з наявністю заборгованості щодо сплати
податків до державного бюджету та
відсутності майна та грошових коштів у
підприємства для погашення такої
заборгованості (т.1, а.с.102).

Відповідач по справі ОСОБА_2 працював
генеральним директором АТЗТ «Полярна
зірка». Вважаючи вказану фізичну особу
такою, що порушила права акціонера -
позивача по справі, суд першої
інстанції задовольнив позовні вимоги
частково. Разом з тим, з такої оцінкою
спірних правовідносин та
застосуванням до них норм
матеріального права погодитись не
можна.

Приймаючи рішення по справі суд
керувався ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України, та
виходив з роз'яснення п. 3 Постанови
Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» при цьому не врахував наступне.
Дії, які були визнані по суті судом
неправомірними - щодо відчудження
майна підприємства - були вчинені
відповідачем не як фізичною особою, а
як посадовою особою - генеральним
директором підприємства. Окремі з цих
дій вчинялись під час дії ЦК УРСР,
згідно зі ст. 440-1 якого моральна
(немайнова) шкода, заподіяна
громадянину або організації діяннями
іншої особи, яка порушила їх законні
права, відшкодовується особою, яка
заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що
моральна шкода заподіяна не з її вини.
При цьому згідно зі ст. 441 ЦК УРСР
організація повинна відшкодувати
шкоду, заподіяну з вини її працівників
під час виконання ними своїх трудових
(службових) обов'язків. Інші під час дії
ЦК України, який передбачає згідно зі
ст. 1167 ЦК України, моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
При цьому згідно зі ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Отже, заявляючи позов, позивачка
повинна була надати докази того, що
саме через дії (бездіяльність)
відповідача як фізичної особи вона
зазнала немайнових втрат внаслідок
моральних чи фізичних страждань, та в
чому вони виражались, їх розмір та
глибину моральних страждань, наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
діями (бездіяльністю) відповідача і
негативними наслідками, що настали для
позивачки. Таких доказів нею суду не
було надано. При цьому щодо обставин
вказаних в обґрунтуванні позову слід
вказати наступне. Всі обставини
вказані в позові можна поділити на дві
групи. Перша містить інформацію щодо
скоєння фізичною особою - відповідачем
по справі злочинів, а матеріали справи
містять інформацію щодо знаходження
кримінальної справи впровадженні
слідчих органів, що не заперечується
сторонами. Між тим, саме в цих вказаних
випадках таких, як неперерахування на
рахунок АТЗТ «Полярна зірка» грошових
коштів, стягнутих за рішенням
Міжнародним комерційним арбітражним
судом при Торгово-промисловій палаті
України АС № 248ш/98 від 11,15 березня 1999 р.,
відчудження майна товариства за нижчею
ціною аніж ринкова тощо є ознаки
скоєння злочину, які повинні бути
перевірені у встановленому законом
порядку. Відповідно право на
відшкодування шкоди в такому випадку
виникає у зв'язку з набуттям статусу
потерпілого в межах кримінальної
справи (провадження про кримінальне
правопорушення).

Щодо другої групи обставин, то
наводячи певні факти (підстави позову)
позивач вказує на незаконність дій
фізичної особи ОСОБА_2, які на думку
позивача призвели саме до моральних
страждань, приниження її честі та
гідності в очах оточуючих, оскільки
підприємство, якому вона віддала
більшість свого життя, незаконно
розпродається, а ОСОБА_4 втратила своє
місце роботи, впевненість у майбутнє та
проживання в достатку після виходу на
пенсію. Також з пояснень позивача
вбачається, що під час роботи на
підприємстві до 1994 року, керівництво
обіцяло працівникам безбідну старість,
отримуючи дивіденди за акції, куплені
ними у підприємства. Але, у зв'язку з
незаконними діями посадових осіб АТЗТ
«Полярна зірка», дане підприємство
збанкротувало, позивач залишилася ні з
чим, її перестали поважати друзі та
знайомі, що призвело до приниження
честі та гідності ОСОБА_4, тому для
налагодження свого життя та
відновлення побуту після звільнення та
банкрутства підприємства, їй необхідно
було прикладати суттєвих зусиль. У
зв'язку з тим, що честь, гідність,
престиж та ділова репутація ОСОБА_4
були принижені діями ОСОБА_2, який
призвів до банкрутства АТЗТ «Полярна
зірка», їй необхідно було прикладати
додаткових зусиль для налагодження
свого життя, уклад якого було порушено
через неможливість продовження
громадських стосунків з оточуючими
людьми. При цьому позивач причиною
скрутного матеріального становища та
погіршення стану здоров`я пов `язав з
діями відповідача як фізичної особи. З
такою позицією безпідставно погодився
суд першої інстанції.

Колегія суддів зауважує, що згідно зі
ст. 16 ЦК України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути відшкодування моральної шкоди.
Разом з тим. використання конкретного
способу захисту пов'язується перш за
все зі специфікою спірних
правовідносин, тобто дії презумпція, що
кожне суб'єктивне цивільне право
захищається певним способом, який
обирається позивачем як найбільш
ефективний (постанова ВСУ від 12 червня
2013 року в справі №6-32цс13). Приймаючи
рішення по справі суд першої інстанції
та визначаючи розмір відшкодування
моральної шкоди суд першої інстанції
врахував можливість часткового
задоволення позовних вимог, поклавши в
основу розмір за яким було продано
майно ЗАТ «Полярна зірка», а також той
факт що дії ОСОБА_2 призвели до
банкрутства АТЗТ «Полярна зірка», на
якому працювала позивачка ОСОБА_4 та
була його акціонером.

Між тим, виходячи із сенсу існування
акціонерних товариств та специфіки
відносин між акціонером та
товариством, яке знайшло своє
закріплення в ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про акціонерні товариства»
акціонерне товариство не відповідає за
зобов'язаннями акціонерів, а акціонери
не відповідають за зобов'язаннями
товариства і несуть ризик збитків,
пов'язаних з діяльністю товариства,
тільки в межах належних їм акцій. До
акціонерів не можуть застосовуватися
будь-які санкції, що обмежують їх права,
у разі вчинення протиправних дій
товариством або іншими акціонерами.
Таким чином, посилання на пов`язаність
дій - відповідача - фізичної особи з
економічними результатами діяльності
підприємства без вироку суду, який
набрав силу, не можуть бути прийняті
судом як підстава для задоволення
позовних вимог, обґрунтованих
вищевказаним чином.

З врахуванням того, що доводи
апеляційної скарги знайшли своє
часткове підтвердження - судом першої
інстанції не в повному обсязі було
визначено характер спірних
правовідносин та були невірно
застосовані норми матеріального права,
колегія суддів частково задовольняє
апеляційну скаргу, на підставі ч. 4 ст. 309
ЦПК України, скасовує рішення суду
першої інстанції та приймає нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2
- ОСОБА_3 на заочне рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 17 квітня 2014 року - задовольнити.

Заочне рішення Малиновського
районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014
року скасувати, прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до
ОСОБА_2, третя особа - ГО «Комітет
захисту прав міноритарних акціонерів
ЗАТ «Полярка зірка» про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення неправомірних дій - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської
області
А.І. Дрішлюк

Є.С.Сєвєрова

А.П.Заїкін