АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 669/1421/13-ц
Провадження № 22-ц/792/901/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2014 року
м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької
області

в складі : головуючого - судді
Фанди В.П.,

суддів : Спірідонової Т.В.,
Купельського А.В.,

при
секретарі : Чебан О.М., Шевчук Ю.Г.

за участі: представників кредитної
спілки Персіянової-Гаврилюк Н.С. та
Боднар А.А., представника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Білогірського районного суду
від 25 лютого 2014 року

у справі за позовом Хмельницької
ощадної кредитної спілки до ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до
Хмельницької ощадної кредитної спілки
про визнання кредитного договору
недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів,

в с т а н
о в и л а

У грудні 2013 року кредитна спілка
звертаючись до суду з позовом, просила
стягнути із відповідачів в солідарному
порядку заборгованість за кредитним
договором в сумі 67 030, 95 грн. та судові
витрати. Зазначала, що 26.02.2008 року між
позивачем та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір на суму в 15 000 грн.
під 28 % з кінцевим терміном повернення
28.02.2011 року. З метою забезпечення
виконання кредитного зобов'язання,
того ж дня з ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було
укладено договори поруки. В зв'язку із
неналежним виконання зобов'язань за
кредитним договором у відповідачів
виникла заборгованість на суму в 67 030,
95 грн..

ОСОБА_5 подала зустрічний позов,
просила визнати недійсним кредитний
договір укладений між нею та спілкою,
так як у кредитної спілки була відсутня
ліцензія на здійснення діяльності з
надання кредитів, кредитний договір зі
сторони кредитної спілки було
підписано не головою правління, як
цього вимагає статут спілки, а іншою
невідомою особою, засвідчений печаткою
відділення Хмельницької ощадної
кредитної спілки.

Рішенням Білогірського районного суду
від 25 лютого 2014 року первісний позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на корить Хмельницької ощадної
кредитної спілки заборгованість в
розмірі 57 030, 95 грн.. В задоволені
позовних вимог до поручителів ОСОБА_4,
ОСОБА_6 відмовлено у зв'язку із
припиненням поруки. Зустрічний позов
ОСОБА_5 залишено без задоволення за
недоведенністю. Вирішено питання
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 з рішенням
суду не погоджується, посилається на
порушення норм матеріального та
процесуального законодавства, просить
його

________________________________________________________________________
____________

Головуючий у першій інстанції -
Давидюк О.І.

Доповідач - Фанда В.П.

Категорія : 27

скасувати та постановити нове рішення,
яким задовольнити частково первісний
позов, з врахуванням строку позовної
давності та задовольнити повністю
зустрічний позов про визнання
кредитного договору недійсним.
Зазначає, що сума заборгованості по
тілу кредиту позичальника, з
врахуванням строку позовної давності,
перед спілкою становить - 1632,16 грн., а
проценти за користування кредитними
коштами не підлягають стягненню,
оскільки кредитні кошти було видано за
відсутності ліцензії та не за рахунок
власного капіталу спілки. Відповідно
стягненню підлягає пеня в розмірі - 816,08
грн. та інфляція в розмірі - 91,50 грн..

На апеляційному перегляді рішення суду
першої інстанції представник апелянта
ОСОБА_3 підтримала вимоги апеляційної
скарги, вважає, що її слід задовольнити
з підстав вказаних у апеляції.

Представники кредитної спілки
Персіянова-Гаврилюк Н.С. та Боднар А.А.
заперечили щодо задоволення
апеляційної скарги, вказує, що кредитні
кошти надавалися спілкою за рахунок
власних коштів, тому не має потреби у
отриманні відповідної ліцензії,
кредитний договір підписано нею, як
керівником спілки. Вважає, що відсутні
підстави для застосування строку
позовної давності, оскільки строк дії
договору визначений до повного
виконання зобов'язань.

ОСОБА_6 на перегляд справи не з'явилася,
належним чином повідомлена про день,
час і місце слухання справи, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення від 18.04.14 року.

Колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу
визначено, що підставами для
скасування, зміни рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового рішення
або зміни рішення, в тому числі, є:
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Таким вимогам дане рішення у повній
мірі не відповідає.

Рішення у частині припинення поруки не
оскаржується.

Вирішуючи спір, суд вважав повністю
доведеним вимоги позивача та
відсутність підстав для застосування
строку позовної давності.

Однак з таким висновком повністю
погодитися не можна.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 26.02.2008 року між
кредитною спілкою та ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір на суму в 15
000 грн. під 28 % з кінцевим терміном
повернення 28.02.2011 року.

Укладаючи даний кредитний договір
кредитна спілка мала необхідний об'єм
повноважень. При цьому колегія суддів
враховує наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону "Про кредитні
спілки" кредитна спілка може укладати
від свого імені договори та інші угоди,
які не суперечать цьому Закону.

За правилами ст. 5 Закону "Про кредитні
спілки", кредитні спілки в Україні
діють відповідно до цього Закону, інших
Законів та виданих відповідно до них
нормативно-правових актів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг"
фінансовий кредит - кошти, які
надаються в позику юридичній або
фізичній особі на визначений строк та
під процент.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону "Про кредитні
спілки" кредитна спілка - це
неприбуткова організація, заснована
фізичними особами, професійними
спілками, їх об'єднаннями на
кооперативних засадах з метою
задоволення потреб її членів у
взаємному кредитуванні та наданні
фінансових послуг за рахунок
об'єднаних грошових внесків членів
кредитної спілки.

Частиною 4 ст. 8 указаного Закону "Про
кредитні спілки" передбачено, що
ліцензуванню в кредитній спілці
підлягає діяльність щодо залучення
внесків (вкладів) членів кредитної
спілки на депозитні рахунки, а також
інші види діяльності відповідно до
Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 34 зазначеного
Закону та ч. 4 ст. 8 Закону "Про кредитні
спілки" діяльність з надання
фінансового кредиту підлягає
обов'язковому ліцензуванню.

Ліцензійними умовами провадження
діяльності кредитних спілок з надання
фінансових послуг (затв.
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 02.12.2003, № 146), п. 1.1.,
визначено, що залучені кошти - це
грошові кошти, залучені кредитними
спілками від банків, інших установ та
організацій, крім коштів об'єднаних
кредитних спілок, залучених кредитними
спілками, що є їх членами, та коштів
спільних фінансових фондів асоціацій
кредитних спілок, утворених їх членами.
До залучених коштів не відносяться
внески членів кредитних спілок, що
спрямовуються на формування капіталу
кредитних спілок.

Цими ж ліцензійними умовами, п.1.2.,
встановлено, що діяльність кредитної
спілки з надання фінансових кредитів
за рахунок капіталу кредитної спілки, а
також коштів об'єднаних кредитних
спілок, залучених кредитною спілкою, що
є їх членом, та коштів спільних
фінансових фондів асоціацій кредитних
спілок, утворених їх членами, не
потребує отримання ліцензії.

Вказані вимоги законодавства, баланс
кредитної спілки на час укладенні
кредиту, звіт про фінансові результати,
рух коштів, звіт про власний капітал,
звіт про фінансову діяльність
кредитної спілки правомірно були
враховані судом першої інстанції, а
тому висновок суду є обґрунтованими
щодо надання суми даного кредиту за
рахунок власних коштів кредитної
спілки, що не потребувало отримання
ліцензії.

З врахуванням цього не вбачається
підстав для задоволення апеляційної
скарги щодо скасування рішення суду в
частині відмови у задоволенні
зустрічного позову про визнання
недійсним кредитного договору.

Умовами кредитного договору, п.3.2, п.3.3
п.3.4, сторони визначили, що плата за
користування кредитом нараховується
щомісячно, а погашення його і процентів
проводиться в терміни , що встановленні
графіком погашення.

Унаслідок невиконання позичальником
зобов'язань за кредитним договором
утворилася заборгованість по тілу
кредиту, процентам та пені.

Правильно визначивши, що через
неналежне виконання позичальником
кредитних зобов'язань станом на 25.10.2013
року виникла заборгованість по тілу
кредиту - 10919,02 грн., суд першої
інстанції не взяв до уваги постанову
Верховного Суду України №6-116цс13 від
06.11.2013 року щодо аналогічних
правовідносин.

Відповідно до правової позиції по
справі №6-116цс13 перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають із порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.

У суді першої інстанції відповідачі
10.01.14 року та 13.01.14 року подали до суду
заяви про застосування строку позовної
давності.

Колегія суддів враховує, що кредит
надавався спілкою на строк до 28.02.11
року, що слідує із п.2.1 кредитного
договору та графіка розрахунку.

Пунктом 6.1. кредитного договору
передбачено, що у випадку не проведення
повного розрахунку за кредитним
договором до 28.02.2011 року, договір
вважається пролонгованим на
невизначений строк, при цьому
позичальник зобов'язаний провести
погашення повного боргу за кредитом в
дводенний термін з дня пред'явлення
такої вимоги кредитною спілкою чи
направлення відповідної претензії. У
випадку пролонгації договору в
порядку, вказаному в даному пункті,
відсоткова ставка 28% річних
збільшується у три рази.

Правових підстав вважати, що мала місце
пролонгація цього договору, суд не
вбачає, оскільки наступна поведінка
сторін після 28.02.2011 року не вказують на
таку пролонгацію договору. Так,
кредитна спілка не пред'являла вимоги,
претензії до позичальника про
проведення повного розрахунку в
дводенний строк, позичальник не
сплачував вказану суму, кредитна
спілка не збільшувала у три рази
відсоткову ставку.

Умова кредитного договору про його
дію до повного виконання позичальником
зобов'язання перед спілкою не може
розглядатися як установлення строку
дії договору, оскільки це не відповідає
вимогам ст. 252 ЦК України. Згідно із цією
нормою права строк визначається
роками, місяцями, тижнями, днями або
годинами. Термін визначається
календарною датою або вказівкою на
подію, яка має неминуче настати.

Крім цього, кредитна спілка погодилася
із закінченням строку дії кредитного
договору 28.02.2011 року, так як не
оскаржувала рішення суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
позову щодо поручителів у зв'язку із
припиненням договору поруки.

Не заслуговує на увагу посилання
представників кредитної спілки що у
даній справі не аналогічні
правовідносини, а тому немає підстав
застосовувати правову позицію,
висловлену по справі №6-116цс13. При цьому
представники кредитної спілки
посилаються на те, що дія спірного
кредитного договору визначена не
конкретною датою, а настанням події - до
повного виконання зобов'язання
позичальником, а у справі №6-116цс13
кредитний договір має чітко визначений
строк дії.

Колегія суддів не бере до уваги таку
позицію кредитної спілки, оскільки
зміст правової позиції зводиться не до
закінчення (чи не закінчення) строку
дії кредитного договору, а до порушення
строку погашення щомісячних платежів,
який починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення.

Останнє погашення щомісячного платежу
по тілу кредиту мало місце ще 30.04.2009
року, тому строк позовної даності щодо
платежу 26.05.2009 року, згідно до графіку,
почав текти з 27.05.2009 року. З позовом до
суду кредитна спілка звернулася 02.12.2013
року. Сторони не укладали письмової
угоди щодо збільшення загального
строку позовної давності. З
врахуванням вищевикладеного, в межах
трирічного строку позовної давності,
заборгованість по тілу кредиту
підлягає стягненню за період з 02.12.2010
року до закінчення строку дії договору,
тобто по 28.02.11 року, на суму - 1 221,24 грн.
(410,92 грн. + 422,42 грн. + 387,9 грн. згідно до
графіка розрахунку).

У задоволенні решти вимог у цій
частині слід відмовити.

Сторони визначили у п.6.1 кредитного
договору, що при порушенні терміну
розрахунку позичальник сплачує пеню у
розмірі 2% за кожен день прострочки.

Сума пені розраховується шляхом
добутку суми заборгованості, розміру
пені і кількості днів прострочки,
поділених на 100%.

Однак, як слідує із розрахунку пені,
долученому позивачем до позовної
заяви, кредитною спілкою пеня
нараховувалася шляхом множення суми
заборгованості на розмір пені.
Внаслідок цього розмір пені позивачем
визначений не правильно. На вказану
обставину не звернув увагу суд першої
інстанції та безпідставно взяв до
уваги такий розрахунок позивача.

Приймаючи рішення щодо цієї позовної
вимоги, колегія суддів виходить із
наступного.

Загальна сума заборгованості по тілу
кредиту станом на 26.02.2013 року становить
1 221,24 грн. (410,92 грн. + 422,42 грн. + 387,9 грн.
згідно до графіка розрахунку). При
визначенні суми пені за ці три місяці
слід брати до уваги вказану суму в
цілому, оскільки позивачем початок
нарахування пені визначено після
закінчення строку дії кредитного
договору, саме з 26.02.2013 року, тому
відсутні підстави розраховувати
окремо прострочку по кожному із трьох
платежів.

Позивачем ставилося питання про
стягнення пені лише за період з 26.02.2013
року по 27.05.2013 року, тому кількість днів
прострочки становить - 91 день. З
врахуванням цього слід стягнути з
відповідача суму пені за вказаний
період в розмірі - 2 222,66 грн. (1221,24 грн. х
2% х 91 день : 100 %).

У задоволенні решти вимог у цій частині
слід відмовити.

При визначенні розміру інфляційних
втрати у зв'язку із невчасним
поверненням кредитних коштів, після
закінчення строку дії кредитного
договору, тобто за період з 01.03.2011 року
по 25.10.13 року, як визначив позивач у
позовній заяві, слід виходити із
розміру заборгованості по тілу кредиту
1221,24 грн. та загального індексу
інфляції за цей період - 104, а тому з
відповідача підлягає стягненню сума -
48,85 грн. (індекс: за березень-грудень 2011
року - 104,5, за 2012 рік - 99,8, за
січень-жовтень 2013 року - 99,9; спільний
індекс інфляції - 104 (104,5 х 99,8 х 99,9); 410,92
грн. х 1,04 - 410,92 = 16,44 грн., 422,42 грн. х 1.04 -
422,42 = 16,9 грн., 387,9 грн. х 1.04 - 387,9 = 15,52 грн.,
16,44 грн. + 16,9 грн. + 15,52 грн. = 48,85 грн.).

У задоволенні решти вимог у цій частині
слід відмовити.

Рішення суду першої інстанції щодо
визначення розміру та стягнення
процентів за користування кредитом на
суму - 35 737, 04 грн. відповідає вимогам
закону. При цьому суд враховує, що
проценти за користування кредитом
нараховуються на всю суму, якою
позичальник користується, не залежно
від застосування судом строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 309, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Білогірського районного суду
від 25 лютого 2014 року скасувати у
частині задоволення позову
Хмельницької ощадної кредитної спілки
щодо стягнення тіла кредиту, пені та
інфляційних витрат.

Ухвалити нове рішення у цій частині.

Стягнути на користь Хмельницької
ощадної кредитної спілки (ЗКПО 21330517, р/р
0090 в ПАТ «Універсал Банк» м. Київ
МФО 322001) з ОСОБА_5 заборгованість за
кредитним договором №91-08БВ від 26.02.2008
року по тілу кредиту - 1 221,24 грн., пеню - 2
222,66 грн. та інфляційні втрати у зв'язку
із невчасним поверненням кредитних
коштів - 48,85 грн., а всього 3492,75 грн..

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: підпис
Судді : підписи

З оригіналом згідно : суддя
апеляційного суду
В.П. Фанда