Справа № 363/4788/13 Головуючий у І
інстанції Войнаренко Л.Ф,Провадження №
22-ц/780/4921/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Іванової І.В.

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Приват Банк» на
рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року позивач
звернувся до суду з позовом та просив
стягнути з відповідача на його користь
заборгованість за кредитним договором
від 14.09.2005 року у розмірі 16 810 грн. 31 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 14 вересня 2005 року позивач уклав з
відповідачем договір, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5
000 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 48 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Позичальник не виконує
свої зобов'язання за договором, у
зв'язку з чим утворилася
заборгованість за договором, яка
станом на 03.11.2013 року складає 16 810 грн. 31
коп.

Рішенням Вишгородського
районного суду Київської області від 16
червня 2014 року публічному акціонерному
товариству Комерційний банк «Приват
Банк» у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить
питання про скасування рішення суду
першої інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права
та ухвалення нового рішення про
задоволення позову. В обґрунтування
доводів апеляційної скарги зазначає,
що суд помилково застосував трирічний
строк позовної давності. Сторони
досягли згоди щодо строку дії
кредитного договору та передбачили, що
термін його дії припиняється в момент
виконання зобов'язань сторонами. При
ухваленні рішення суд першої інстанції
не застосував закон, який підлягає
застосуванню.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 вересня 2005
року між ПАТ КБ "Приват Банк" та ОСОБА_2
було укладено договір № SAMDN8513 про
відкриття карткового рахунку і
обслуговування кредитної картки,
згідно якого банк надав, а позичальник
отримав кредит у розмірі 5 000 грн. на
строк 12 місяців по 14.09.2008 року. Строк дії
картки - два роки.

Згідно розрахунку заборгованості за
вищезазначеним договором
заборгованість ОСОБА_2 перед банком
станом на 03.11.2013 року складає 16 810 грн. 31
коп. (а.с.4).

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що
звертаючись до суду з позовом позивач
пропустив строк позовної давності, а
тому вимога про стягнення
заборгованості задоволенню не
підлягає.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції виходячи з наступного.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 взяв кредит в сумі 5 000 грн.,
однак зазначені кошти в обумовлений
договором строк не повернув.

Суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Статтею 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 кредитного договору
банк відкриває ОСОБА_2 картковий
рахунок і видає клієнту платіжну
картку з кредитним лімітом 5 000 грн. та
терміном дії до вересня 2008 року.

Заперечуючи проти застосування строку
позовної давності ПАТ КБ «Приват Банк»
зазначає, що пунктом 9.12 «Умов та правил
надання банківських послуг» визначено
термін дії договору - 12 місяців, якщо
протягом цього строку жодна зі сторін
не поінформує іншу сторону про
зупинення дії Договору, він
автоматично пролонговується на цей же
строк.

Однак, у матеріалах справи відсутні
будь-які Умови надання банківських
послуг, в тому числі і ті з якими
позичальник був ознайомлений під час
отримання кредиту під його особистий
підпис.

Відповідно до ст. ст. 257, 261 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 4.6 кредитного договору
у разі закінчення строку дії картки,
при умові продовження дії договору
банк зобов'язаний перевипустити і
передати клієнту картку з новим
строком дії.

Зі змісту кредитного договору
вбачається, що термін його дії
закінчується у вересні 2008 році.
Позивач не надав доказів того, що
кредитний договір, укладений між ним та
відповідачем, був продовжений на новий
строк відповідно до умов договору, а
також доказів отримання позичальником
нової картки після закінчення строку
дії попередньої. У зв'язку з цим строк
позовної давності необхідно рахувати,
починаючи з 15.09.2008 року.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що до
ухвалення судом першої інстанції
рішення, 08.01.2014 року відповідач подав до
суду письмову заяву про застосування
строку позовної давності (а.с.18).

Враховуючи, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було
заявлено позов 26.11.2013 року, тобто з
пропуском строку позовної давності,
який сплив 15.09.2011 року, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
позову.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам справи, рішення суду
ухвалене з дотриманням норм
матеріального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду
Київської області від 16 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Кашперська Т.Ц.

Іванова І.В.