АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3701/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Спаї В.В. Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі :

головуючого
Романюк М.М.

суддів
Котушенко С.П., Петренко І.О.

при секретарі
Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" на рішення
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 11 червня 2012
року у справі за позовом публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним
вище позовом 06 квітня 2012 року. В
обґрунтування заявлених вимог
посилався на те, що на підставі
кредитної угоди та договору про видачу
траншу від 13.08.2007 відповідач ОСОБА_2
отримав кредит в розмірі 30 000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 15% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 15.08.2011. Крім того, 13.08.2007 на
забезпечення виконання позичальником
зобов'язань, між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3 укладено договір
іпотеки будинку АДРЕСА_1. Оскільки
позичальник не виконує взяті на себе
зобов'язання, станом на 23.12.2009 виникла
заборгованість в розмірі 16 407,41 дол. США,
тому у банку виникло право вимагати
достроково повернення всієї суми
кредиту. Посилаючись на викладене
просить звернути стягнення на
зазначене домоволодіння та земельну
ділянку, шляхом продажу предмету
іпотеки, виселити відповідача ОСОБА_3
зі зняттям з реєстрації та вирішити
питання судових витрат.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
11 червня 2012 року у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та позовних вимог, колегія
суддів, дійшла до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом встановлено, що на підставі
кредитної угоди та договору про видачу
траншу від 13.08.2007 відповідач ОСОБА_2
отримав кредит в розмірі 30 000 доларів
США зі сплатою відсотків за
користування кредитом в розмірі 15% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом, з кінцевим терміном
повернення 15.08.2011.

13.08.2007 на забезпечення виконання
позичальником зобов'язань, між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3
укладено договір іпотеки будинку
АДРЕСА_1.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З урахуванням того, що відповідач
ОСОБА_2 не в повному обсязі виконував
свої зобов'язання щодо повернення
кредиту та сплати процентів, станом на
23.12.2009 у нього виникла заборгованість в
розмірі 16 407,41 дол. США, з яких
заборгованість за кредитом становить -
14 611,00 дол. США, заборгованість по
процентам за користування кредитом -
985,22 дол. США, штрафи в розмірі 31,38 дол.
США та 779,81 дол. США.

Згідно ч.1, 3 ст.33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону. Звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Як роз'яснено у п.41 Постанови №5 Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року "Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин"
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав. Оскільки вказане положення
закону є оціночним, то суд має належним
чином його мотивувати, співставити
обставини зі змістом цього поняття,
визначитись, чи не суперечить його
застосування загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовано
конкретні відносини (зокрема про право
на першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

З урахуванням того, що на час звернення
з даним позовом до суду, заборгованість
становила 130 717 грн. 84 коп., а вартість
іпотечного майна, відповідно до ціни
визначеної іпотечним договором, 246 187
грн. 50 коп. та приймаючи до уваги, що
відповідач ОСОБА_2 частково виконував
зобов'язання, ним повернуто майже
половина кредиту, відповідач ОСОБА_3
проживає у спірному будинку, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку про відмову у задоволені
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду, а тому
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
правильного по суті рішення суду.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
11 червня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: