22-ц/775/1144/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції Дзюба М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області у
складі:

головуючого Ігнатоля Т.Г.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Попової С.А.,

при секретарі Одінцові Е.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТЕП»,
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради про визнання незаконним
та скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно

за апеляційною скаргою Товариства
з обмеженою відповідальністю «СТЕП»
(далі ТОВ «СТЕП») на рішення
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 17
червня 2014 року,-

в с
т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивачка
звернулася до суду з вказаним
позовом, в якому зазначила, що їй на
підставі договору купівлі-продажу
належить квартира АДРЕСА_1. В травні 2013
року, під час підготовки до проведення
загальних зборів власників квартир
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1,
вона дізналась про те, що на підставі
рішення виконкому Маріупольської
міської Ради №38613 від 15 жовтня 2008 року
ТОВ «СТЕП» видане свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - нежиле
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 3018,4 кв.м. Вважає, що
зазначене свідоцтво про право
власності має бути визнане судом
недійсним, оскільки постановою
Жовтневого районного суду м.
Маріуполя від 11 червня 2013 року
скасоване рішення виконкому
Маріупольської міської ради від 15
жовтня 2008 року, на підставі якого було
видане оскаржуване свідоцтво. Окрім
того, вважає, що передача неподільного
майна ТОВ «СТЕП» порушує її права, як
співвласника багатоквартирного
будинку на користування допоміжними
приміщеннями.

Рішенням Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області
від 17 червня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано незаконним та
скасоване свідоцтво про право
власності на нерухоме майно - нежиле
приміщення, загальною площею 3018,4 кв. м.,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1,
видане виконкомом Маріупольської
міської ради 15 жовтня 2008 року власнику
- ТОВ «СТЕП», а саме:

приміщення трансформаторної №27,
площею 7,5 кв.м; трансформаторної №28,
площею 9,8 кв.м.; трансформаторної №29,
площею 7,5 кв.м; трансформаторної №30,
площею 19,5 кв.м.; вбудовані у прибудову
А2-1: приміщення котельні №34, площею 35,4
кв .м.; вентиляційну камеру №35, площею
26,6 кв.м; технічний поверх
багатоквартирного будинку А-12:
технічне приміщення №31 площею 36,6 кв.м.,
№32 площею 36,9 кв.м., машинне приміщення
№33, площею 41,5 кв.м; з другого рівня 12
поверху багатоквартирного будинку А-12:
нежиле приміщення
№36/кімнати 34,35,36,37; підвал 1У; ліфти 11,111;
щитову 1У; коридори У1,У11,У111;
насосні-У111,1Х; тамбур Х; сходову клітину
Х1; вентиляційні камери Х11,Х111
загальною площею 1792,4 кв.м; вбудовані у
підвал Ап: місця загального
користування (тамбури, сходи, ліфти,
сміттєзбірники, вихід на дах,
вестибюль, коридори, умивальня)
загальною площею 1004,7 кв.м.
багатоквартирного будинку А-12.

В апеляційній скарзі ТОВ «СТЕП»,
посилаючись на неповне з»ясування
судом обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального права,
порушення норм процесуального права,
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову у позові, з
урахуванням інтересів всіх учасників
інвестиційного проекту з будівництва
житлового багатоквартирного будинку.
Зокрема, зазначає, що відчуження
квартир і комерційних площ будинку
відбувалося шляхом залучення грошових
коштів пайовиків, і безпосередньо,
шляхом купівлі - продажу. Тобто,
розподіл приміщень відбувався із
забудовником на договірних підставах.
Суд не врахував що позивачка отримала
своє права власності на квартиру,
виходячи з придбаних прав колишнього
власника квартири ОСОБА_2, у якого був
укладений договір пайової участі з
генеральним забудовником, учасником
інвестиційного проекту і власником ТОВ
"СТЕП" і всі наступні операції
проходили в рамках цього договору та
регламентувалися Законом України «Про
інвестиційну діяльність України».
Вказує, що ТОВ «СТЕП» розмістив свої
інвестиції в будівництво даного
будинку в цілому, як комерційних площ
так і житлових квартир, у зв'язку з чим
йому належить право володіння,
користування та розпорядження
об'єктами та результатами інвестицій.
Посилаючись на Закон України «Про
інвестиційну діяльність України»
апелянт вказує, що втручання державних
органів та посадових осіб у реалізацію
договірних відносин між учасниками
інвестиційної діяльності
неприпустима. Рішення районного суду
повністю порушує права товариства як
суб'єкта інвестиційної діяльності та
перешкоджає реалізації права щодо
об'єкта нерухомості.

Представник Маріупольської
міської ради в судове засідання
апеляційного суду не з»явився, будучи
належним чином повідомленим про час та
місце розгляду справи, тому, відповідно
до ч.2 ст.305 ЦПК України, справа
розглянута у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника ТОВ «СТЕП»
Лишенко Н.С., яка підтримала доводи
скарги та просила її задовольнити,
заперечення проти скарги представника
ОСОБА_1- ОСОБА_4, який просив скаргу
відхилити, а рішення суду залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд
першої інстанції, виходив з того, що
підставою для визнання незаконним та
скасування свідоцтва про право
власності на нерухоме майно, виданого
ТОВ «СТЕП», є скасування п.1 рішення
виконкому Маріупольської міської ради
від 15 жовтня 2008 року «Про видачу
правовстановлюючих документів», на
підставі якого було видане оскаржуване
свідоцтво.

При цьому будь - якого правового
обґрунтування прийнятого рішення. З
посиланням на норми матеріального
права, судом не наведено.

З таким висновком суду погодитися
не можна, оскільки він суперечить
вимогам закону та не ґрунтується на
матеріалах справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема,
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають з встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Вказане судове рішення
зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до п.1 рішення виконавчого
комітету Маріупольської міської Ради
від 15жовтня 2008 року №38613 «Про видачу
правовстановлюючих документів», МКП
«Маріупольське БТІ» дозволено видати
правовстановлюючі документи -
свідоцтво про право власності на
приміщення багатоквартирного будинку
А-12, розташованого за адресою: АДРЕСА_1,
Товариству з обмеженою
відповідальністю «СТЕП», а саме:
приміщення трансформаторної №27,
площею 7,5 кв.м; трансформаторної №28,
площею 9,8 кв.м.; трансформаторної №29,
площею 7,5 кв.м; трансформаторної №30,
площею 19,5 кв.м.; вбудовані у прибудову
А2-1: приміщення котельні №34, площею 35,4
кв .м.; вентиляційну камеру №35, площею
26,6 кв.м; технічний поверх
багатоквартирного будинку А-12:
технічне приміщення №31 площею 36,6 кв.м.,
№32 площею 36,9 кв.м., машинне приміщення
№33, площею 41,5 кв.м; з другого рівня 12
поверху багатоквартирного будинку А-12:
нежиле приміщення №36/кімнати 34,35,36,37;
підвал 1У; ліфти 11,111; щитову 1У; коридори
У1,У11,У111; насосні-У111,1Х; тамбур Х;
сходову клітину Х1; вентиляційні
камери Х11,Х111 загальною площею 1792,4
кв.м; вбудовані у підвал Ап: місця
загального користування (тамбури,
сходи, ліфти, сміттєзбірники, вихід на
дах, вестибюль, коридори, умивальня)
загальною площею 1004,7 кв.м.( а.с. 6).

30 жовтня 2008 року, на підставі
зазначеного рішення виконкому, на ім'я
ТОВ «СТЕП» видане свідоцтво про право
власності на нерухоме майно (а.с.5).

ОСОБА_1 є власником квартири
АДРЕСА_1, на підставі нотаріально
посвідченого договору купівлі -
продажу, укладеного між нею та ОСОБА_2 19
грудня 2008 року (а.с. 10).

На підставі зазначеного
договору за ОСОБА_1 29 грудня 2008 року
зареєстроване право власності на
нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 ( а.с.
11).

Спірна квартира належала ОСОБА_2 на
підставі договору пайової участі №6 Б
від 20 липня 2005 року, укладеного між
ним (як пайщиком) і ТОВ «СТЕП» (як
підприємством) та акту вибору
(відводу) квартири, який є додатком до
договору пайової участі.

Згідно з умовами даного договору
предметом його є пайова участь пайщика
в будівництві будинку з метою
наступного отримання пайщиком у
власність закріпленої за ним квартири
на умовах і в порядку, передбаченому
цим договором. Пайова участь пайщика в
будівництві здійснюється шляхом
внесення грошових коштів у розмірі, в
строки та в порядку, передбаченому
договором. Для отримання квартири у
власність в порядку пайової участі в
будівництві пайщик зобов»язався
внести на розрахунковий рахунок
підприємства грошові кошти в розмірі
499 015 грв.

Відповідно до акту вибору квартири
від 20 липня 2005 року ОСОБА_2 вибрав
квартиру АДРЕСА_1, площею 232,1 кв.м.,
жилою площею 137,5 кв.м., на 9 поверху,
секція 1. Згідно з актом прийому
передачі вказана квартира передана у
власність ОСОБА_2 20 липня 2005 року.

Таким чином наведені обставини
свідчать про те, що ОСОБА_2, на
підставі укладеного договору пайової
участі, придбав у ТОВ «СТЕП» і був
власником квартири, яка в наступному
була ним відчужена позивачці.

Згідно зі ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Обгрунтовуючи свій позов, ОСОБА_1 з
огляду на положення Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» та Рішення
Конституційного Суду України №1-2/2004
від 2 березня 2004 року, посилалася на те,
що отримання відповідачем свідоцтва
про право власності на неподільне
майно, яке складається з частини
допоміжних приміщень, конструктивних
елементів будинку, технічного
обладнання, що забезпечує належне
функціонування житлового будинку,
порушує її права, як співвласника
багатоквартирного буднику, на
користування цими допоміжними
приміщеннями.

Між тим, з пояснень представника
відповідача в судовому засіданні
апеляційного суду вбачається, що
будинок АДРЕСА_1 не відноситься до
фонду державного майна, не є будинком
соціального значення, а є будинком
індивідуального планування і
будівництва, замовником та
забудовником якого є ТОВ «СТЕП». Ці
обставини представником позивачки не
оспорюються.

Таким чином, оскільки квартира
придбана ОСОБА_1 за договором купівлі -
продажу у ОСОБА_2, як пайщика
індивідуального будівництва в
інвестиційному проекті, підстави
набуття позивачкою права власності на
квартиру є іншими і не можуть
регулюватися Законом України «Про
приватизацію держаного житлового
фонду».

Крім того, зі справи вбачається, що
на підставі договору пайової участі
ОСОБА_2 вніс кошти в сумі 499 015 грв.
тільки на придбання квартири, яка в
подальшому була йому надана та він, на
підставі рішення Маріупольської
міської ради №102/1 від 19 березня 2008
року, отримав на неї 23 квітня 2008 року
свідоцтво про право власності. Будь
-яких даних про те, що ОСОБА_2 був
пайщиком будівництва допоміжних та
комерційних приміщень, а тому, з
набуттям права власності на квартиру
ОСОБА_1 набула право власності на ці
приміщення, у справі немає.

З урахуванням зазначеного,
посилання позивачки та її
представника на те, що свідоцтво про
право власності на допоміжні нежилі
приміщення, видане ТОВ «СТЕП», порушує
її права, як співвласника
багатоквартирного будинку, з огляду на
положення Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», є безпідставними.

Не може погодитися колегія суддів
апеляційного суду і з доводами
позивачки та її представника про те, що
скасування п.1 рішення виконкому
Маріупольської міської ради від 15
жовтня 2008 року, є підставою для
визнання цього свідоцтва незаконним,
оскільки підстави набуття права
власності позивачки інші, правові
висновки Жовтневого районного суду м.
Маріуполя, викладені в постанові
від 11 червня 2013 року, стосуються іншої
особи і базуються на Законах України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», «Про об»єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», Положенні про порядок
передачі квартир (будинків) у власність
громадян №56 від 15 вересня 1992 року, які
не регулюють спірні правовідносини
між ОСОБА_1 та ТОВ «СТЕП».

Оскільки суд не звернув належної
уваги на вказані обставини, у порушення
вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України не
врахував норми матеріального та
процесуального права, які регулюють
спірні правовідносини, не встановив
обставин, які мають значення для
правильного вирішення справи, та
дійшов необгрунтованого висновку
про задоволення позову, відповідно до
ст.309 ЦПК України, судове рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову ОСОБА_1 у
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.307,309,313-316 ЦПК
України ,колегія суддів,

в и р і ш и л а
:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТЕП»
задовольнити.

Рішення Приморського районного
суду м. Маріуполя Донецької області
від 17 червня 2014 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТЕП», виконавчого
комітету Маріупольської міської ради
про визнання незаконним та скасування
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Судді