Провадження № 2/127/6141/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року

м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області Дернова В.В.,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України про відшкодування судових
витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Державної казначейської служби
України про відшкодування судових
витрат та просив відшкодувати з
Державного бюджету України його судові
витрати, пов'язані з оплатою квитків у
напрямку Київ-Вінниця та Вінниця-Київ з
його явкою та викликом до Вінницького
міського суду 20, 26 березня 2014 року, 04, 24
квітня 2014 року та 15, 30 травня 2014 року за
номером провадження 127/4192/14-ц.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
витрати, пов'язані із прибуттям до суду,
були понесені ОСОБА_1 у цивільній
справі № 127/4192/14-ц, за наслідками
розгляду якої було винесене заочне
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 30.05.2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
Державної казначейської служби
України про стягнення коштів.

Відповідно до положень ст.79 ЦПК
України, витрати сторін та їх
представників, що пов'язані з явкою до
суду, відносяться до судових витрат -
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Питання розподілу судових витрат на
підставі ст.ст. 88, 214-215 ЦПК України має
вирішуватись судом при розгляді
справи.

При цьому, згідно п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК
України, у випадку, якщо судом не
вирішено питання про судові витрати,
суд, що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативи ухвалити додаткове
рішення.

Крім того, відповідно до п. 12 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм
цивільного процесуального
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції», у тому разі
коли питання про судові витрати не було
вирішено при ухвалені рішення, суд,
що його ухвалив, вирішує це питання
відповідно до пункту 4 частини першої
статті 220 ЦПК за заявою осіб, які
беруть участь у справі, чи з власної
ініціативи ухваленням додаткового
рішення; у зв'язку з цим питання про
судові витрати не можуть вирішуватись
іншим судом або шляхом пред'явлення
позову в іншій справі.

Отже, витрати, пов'язані з явкою до суду,
ОСОБА_1 поніс у зв'язку з реалізацією
своїх процесуальних прав та обов'язків
під час розгляду справи в порядку
цивільного судочинства. Такі витрати
віднесено до судових витрат, які
відшкодовуються в порядку,
передбаченому відповідним
процесуальним законом; їх неможна
визнати збитками чи шкодою у розумінні
положень цивільного законодавства.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28 липня 2014 року
було відмовлено у відкритті
провадження у справі з вказаних
підстав, однак ухвалою апеляційного
суду Вінницької області від 20 серпня 2014
року зазначену ухвалу було скасовано
(справа надійшла до суду 27.08.2014 року,
передана на розгляд судді 28.08.2014 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України,
позови до юридичних осіб
пред'являються в суд за їхнім
місцезнаходженням.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач - ОСОБА_1 проживає за адресою:
АДРЕСА_1, а місцезнаходження
відповідача - Державної казначейської
служби України: м. Київ, вул. Бастіонна,
6.

Ст. 110 ЦПК України передбачені випадки
підсудності справ за вибором позивача,
однак жоден з її пунктів не може бути
застосований до спірних правовідносин
(у тому числі, п. 4 ст. 110 ЦПК України,
згідно якого позови, пов'язані з
відшкодуванням шкоди, завданої особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу, що здійснює
оперативно-розшукову діяльність,
досудове розслідування, прокуратури
або суду, можуть пред'являтися також за
зареєстрованим місцем проживання чи
перебування позивача), оскільки
вказані витрати не є витратами або
шкодою, які підлягають відшкодуванню у
порядку, передбаченому Законом України
«Про порядок відшкодування шкоди,
завданої громадянинові незаконними
діями органів, що здійснюють
оперативно-розшукову діяльність,
органів досудового розслідування,
прокуратури і суду».

Враховуючи викладене, дана справа не
підсудна Вінницькому міському суду
Вінницької області.

Відповідно до ч.3 ст. 121 ЦПК України,
заява повертається у випадках, коли
справа не підсудна цьому суду.

Згідно ст. 115 ЦПК України, якщо суддя,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання
до належного суду, про що
постановляється ухвала. Ухвала суду
разом із заявою та всіма додатками до
неї надсилаються позивачеві.

Керуючись ст.ст.109 -110,115, 121 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної
казначейської служби України про
відшкодування судових витрат -
повернути позивачеві для подання до
належного суду.

Роз'яснити позивачеві, що повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для повернення
заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу
суду першої інстанції подається
протягом п'яти днів з дня її
проголошення. У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка
її оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя