АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2189/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу Чирва О.
І. Доповідач в апеляційній інстанції
Міщенко С. В. УХВАЛА
15 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМіщенка С. В.суддівМагди Л.
Ф. , Сіренка Ю. В. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу Золотоніського міжрайонного
прокурора старшого радника юстиції
Вегери В.М. на ухвалу Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області від 15 липня 2014 року по
цивільній справі за позовом
Золотоніського міжрайонного прокурора
в інтересах держави до Коробівської
сільської ради Золотоніського району
Черкаської області, ОСОБА_7 про
визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку та зобов'язання повернути
земельну ділянку , -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року Золотоніський
міжрайонний прокурор старший радник
юстиції Вегера В.М. в інтересах держави
звернувся до суду з позовом до
Коробівської сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області, ОСОБА_7 , про визнання
незаконним та скасування рішення
сільської ради, визнання недійсним
державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку та
зобов'язання повернути земельну
ділянку.

Просив суд визнати незаконним та
скасувати рішення Коробівської
сільської ради №2-2/УІ від 21 грудня 2010
року «Про затвердження проектної та
технічної документації із землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
складання документів, що посвідчує
право власності на земельну ділянку».

Визнати недійсним державний акт серії
ЯЛ № 665510 на право власності ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 0,0820 га
(кадастровий номер :14:004:0027) та
зобов'язати відповідача повернути
вказану земельну ділянку до земель
Коробівської сільської ради
Золотоніського району Черкаської
області.

Стягнути з відповідачів судові
витрати.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 липня 2014
року клопотання представника
відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 про
закриття провадження у справі
задоволено.

Провадження по даній цивільній справі
закрито, оскільки справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції, Золотоніський міжрайонний
прокурор подав апеляційну скаргу.
Обґрунтовуючи яку вказував, що суд
першої інстанції, постановляючи ухвалу
про закриття провадження, помилково
виходив з тих міркувань, що між
сторонами виник публічно-правовий
спір, оскільки предметом є земельна
ділянка та вбачається спір . Про що
прямо зазначено в пункті 2 Постанови
Пленуму Верховного суду України № 7 від
16 квітня 2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» відповідно до роз'яснень якої -
справи з приводу володіння,
користування, розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян чи юридичних осіб, і
визнання недійсними державних актів
про право власності та право
постійного користування земельними
ділянками розглядаються у порядку
цивільного судочинства.

Тому, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив скасувати ухвалу
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 15 липня 2014 року
та ухвалити нову, якою направити справу
для продовження розгляду до суду
першої інстанції.

Заслухавши учасників процесу, що
з'явилися, вивчивши матеріали справи,
перевіривши законність,
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України
справою адміністративної юрисдикції є
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їх посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких
встановлений інший порядок судового
вирішення.

У випадку, коли суб'єкт (у тому числі
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних
правовідносинах не здійснює вказаних
владних управлінських функцій (щодо
іншого суб'єкта, який є учасником
спору), то такий суб'єкт не перебуває
"при здійсненні управлінських функцій",
та не має встановлених нормами КАС
України необхідних ознак суб'єкта
владних повноважень.

Виходячи з вищезазначеного критерію,
відповідно до статей 1, 4, 17 КАС України
мають розглядатись у порядку
адміністративного судочинства тільки
спори осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень, дій чи бездіяльності, у яких
такий суб'єкт своїми владними
рішеннями чи діями зобов'язує цих осіб
вчиняти певні дії, утримуватись від
вчинення певних дій, нести
відповідальність.

В пункті 7 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» надано
роз'яснення, що земельні відносини,
суб'єктами яких є фізичні чи юридичні
особи, органи місцевого
самоврядування, органи державної
влади, а об'єктами - землі у межах
території України, земельні ділянки та
права на них, у тому числі на земельні
частки (паї), регулюються земельним і
цивільним законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до цього спори, що виникають
із земельних відносин, у яких хоча б
однією зі сторін є фізична особа,
незважаючи на участь у них суб'єкта
владних повноважень, згідно зі статтею
15 ЦПК розглядаються в порядку
цивільного судочинства. Це стосується,
наприклад, позовів про визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року N 1559-VI
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності", про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Тому, враховуючи, що даний спір виник
із земельних відносин, а однією зі
сторін є фізична особа - відповідач
ОСОБА_7 і орган місцевого
самоврядування у спірних
правовідносинах не здійснював владних
управлінських функцій , то висновки
суду першої інстанції , що це є
публічно-правовий спір , який
непідвідомчий для розгляду в порядку ,
що передбачений ЦПК України - є
помилковими.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за
наслідками розгляду скарги на ухвалу
суду першої інстанції апеляційний суд
має право скасувати ухвалу, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Згідно ст.311 ЦПК України підставами для
скасування ухвали суду, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є: 1)
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи; 2)
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; 3)
невідповідність висновків суду
обставинам справи; 4) порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Тому , враховуючи допущені судом першої
інстанції порушення норм
процесуального права при неправильно
встановлених обставинах справи ,
ухвалу Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області про закриття
провадження у справі належить
скасувати, а справу направити до
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області для продовження
розгляду позовної заяви по суті.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Золотоніського
міжрайонного прокурора старшого
радника юстиції Вегери В.М. на ухвалу
Золотоніського міськрайонного суду
Черкаської області від 15 липня 2014 року
- задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного
суду Черкаської області від 15 липня 2014
року по цивільній справі за позовом
Золотоніського міжрайонного прокурора
в інтересах держави до Коробівської
сільської ради Золотоніського району
Черкаської області, ОСОБА_7 про
визнання незаконним та скасування
рішення сільської ради, визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку та зобов'язання повернути
земельну ділянку - скасувати , справу
направити до Золотоніського
міськрайонного суду Черкаської
області для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає.

Головуючий :

Судді :