печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Середи К.О.,

при секретарі - Шалапуді В.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю АПФ «Агроділо»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави
Україна в особі ДКС України, за участю
третіх осіб: Верховної Ради України,
Адміністрації Президента України про
відшкодування завданої шкоди судовою
владою України, компенсацію моральної
та матеріальної шкоди -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 р. позивачі ТОВ АПФ
«Агроділо», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
звернулися до суду з позовом до Держави
Україна в особі ДКС України, за участю
третіх осіб: Верховної Ради України,
Адміністрації Президента України про
відшкодування завданої шкоди судовою
владою України, компенсацію моральної
та матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі
вказують на те, що суди Кіровоградської
області, Київської області, м. Києва, м.
Дніпропетровська та інші інстанції,
заяви позивачів не вирішили в світлі
вимог закону, а саме ст.ст. 8,5, 19, 41, 47, 55, 56,
124, 129 Конституції України, ст. 1
Протоколу Першого, ст.ст. 1,6, 13 Протоколу
Одинадцятого до Європейської
конвенції та не застосовано судову
практику згідно з ст. 17 Закону України
№ 3477-Y1 від 23.02.2006 року, рекомендації
Постанови Пленуму Верховного Суду
України за № 14 від 18.12.2009 року, ст.ст. 321,
328 ЦК України, в зв'язку з чим позивачі,
потерпілі мають значні матеріальні
втрати, перенесли та переносять значні
моральні страждання від неможливості
їм, як носіям єдиного джерела влади в
Україні, мати доступ до суду та
можливість отримати від суду
правосудне рішення. Вказують на те, що
за тривале моральне знущання судової
влади, мають право отримати від гаранта
Держави Україна компенсацію моральної
шкоди відповідно до вимог ст. 56
Конституції України в розмірі 51000,00 грн.
кожному з позивачів, на загальну суму 204
000,00 грн.

Позивачі в судове засідання не
з'явилися, вчасно належним чином були
повідомлені про день, час і місце
розгляду справи, до суду направили
заяву про розгляд справи за їх
відсутності.

Представник відповідача Держави
Україна в особі ДКС України в судове
засідання не з'явився, вчасно та
належним чином був повідомлений про
день, час і місце розгляду справи,
незалежно від причин, суд розглядає
справу за наявністю у справі доказів у
відсутність відповідача.

Представник третьої особи -
Адміністрації Президента України в
судове засідання не з'явився. До суду
надійшла заява про розгляд справи за
його відсутності.

Представник третьої особи - Верховної
Ради України в судове засідання не
з'явився. До суду надійшло заперечення
проти задоволення позову та прохання
здійснити розгляд справи за його
відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та
приєднані до неї документи, приходить
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачі неодноразово звертались до
судів першої, апеляційної та
касаційної інстанції. В позовній заяві
позивачі посилаються на те, що жодна
судова інстанція не дотрималась
Конституції України, Цивільного
кодексу України та інших нормативних
актів, внаслідок чого були прийняті
неправосудні судові рішення, що, в свою
чергу, завдало моральної шкоди
позивачам.

Посилаючись на зазначену обставину, як
на підставу для задоволення своїх
позовних вимог, позивачі просять
стягнути з Держави Україна в особі ДКС
України моральну шкоду в розмірі 204 000,00
грн.

В матеріалах справи відсутні будь-які
фактичні дані, зокрема письмові докази,
на підставі яких суд може встановити
наявність обставин, що обґрунтовують
позовні вимоги про те, що позивачам
було завдано моральну шкоду, та інших
обставин, які містять інформацію щодо
предмета доказування та які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності,
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору
(п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди").

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Стаття 56 Конституції України
проголошує право кожного на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи. Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що обов'язковими підставами
відшкодування моральної шкоди є
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. А у
випадку відшкодування моральної шкоди
на підставі ст. 1173 ЦК України,
незаконність рішення, дії чи
бездіяльності завдавача шкоди повинна
бути доведена.

Проаналізувавши зазначені норми
закону та зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що оскільки
позивачами не надано жодного доказу
того, що їм було завдано моральної
шкоди, в судовому засіданні не знайшов
свого підтвердження факт порушення
прав позивачів, завдання позивачам
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру діями чи
бездіяльністю відповідача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням відповідача та
вини відповідача в її заподіянні, суд
дійшов до висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись
Постановою Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31.03.1995 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди", ст. 56
Конституції України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1173
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 8,
10, 11, 15, 60, 88, 209, 213 - 215, 223 Цивільного
процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю АПФ «Агроділо»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Держави
Україна в особі ДКС України, за участю
третіх осіб: Верховної Ради України,
Адміністрації Президента України про
відшкодування завданої шкоди судовою
владою України, компенсацію моральної
та матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
К.О. Середа