АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

суддів Галичанського А.Д., Яремка
В.В.

при секретарі Дзюбак М.В.

з участю відповідача ОСОБА_1 та його
представників ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод
в користуванні власністю, шляхом
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом, за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення
Першотравневого районного суду
м.Чернівці від 15 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, в якому просила
постановити рішення про усунення
перешкоди в користуванні власністю
шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що
втратив право користування спірним
будинком.

Посилалася на те, що 25 липня 2013 року
придбала у ОСОБА_5 будинок по АДРЕСА_1 з
належними до нього будівлями та
спорудами.

У вказаному будинку відповідно до
довідки ТОВ «ТД Укрресурс»
зареєстрований ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Наголошувала на тому, що відповідно
акту обстеження спірного будинку від
01.08.2013 року останній не придатний для
проживання, а відповідач в будинку не
проживав та не намагався туди
вселитися.

Вважає, що внаслідок збереження за
відповідачем реєстрації місця
проживання в будинку, який йому не
належить порушуються її права, як

№22ц-1263/2014 рік
Головуючий у 1 інстанції Іщенко І.В.

Категорія 2/5
Доповідач Чупікова В.В.

власника та створюються перешкоди у
відчуженні будинку.

Рішенням Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 15 липня 2014 року у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду
першої інстанції ОСОБА_4 подано
апеляційну скаргу, в якій вона просить
рішення суду скасувати та постановити
нове про задоволення позовних вимог.

Вважає, що рішення ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно із ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у
справі судове рішення в повній мірі
відповідає.

В запереченні на апеляційну скаргу
відповідач просить апеляційну скаргу,
а відхилити рішення суду першої
інстанції залишити без змін, як законне
та обґрунтоване.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції відповідач та його
представники наполягати, що відповідач
ОСОБА_1 на законних підставах постійно
проживає в спірному будинку, іншого
житла не має. Факт його постійного
проживання стверджується довідкою -
випискою з домової книги.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном,
способи захисту порушеного права
визначені ч.2 ст.16 ЦК України або іншим
способом, встановленим законом або
договором.

Судом установлено, що згідно з
договором купівлі-продажу від 25 липня
2013 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5
будинок по АДРЕСА_1 з належними до нього
будівлями та спорудами (а.с.8-9).

Відмовляючи у задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачка ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом на
підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, якими
врегульовано порядок користування
жилими приміщеннями в будинках
державного і громадського житлового
фонду, а спірний будинок являється
приватним житловим фондом, порядок
користування яким визначено
положеннями глави 6 ЖК України та
нормами ЦК України та виходив з того, що
про виселення відповідача чи
позбавлення його права користування
спірним житлом остання з позовом не
зверталася.

У справі встановлено, що у спірному
будинку з 08.07.1997 року та на час
звернення до суду зареєстрований і
постійно проживає син колишнього
власника - ОСОБА_1, про що свідчить
довідка - виписка з домової книги ТОВ «
ТД Укрвторресурс», яка долучена
позивачкою до позовної заяви. (а.с.6).

В акті від 01.08.2013 року, на який
посилається апелянт, як на підставу
своїх доводів, не містяться відомості
щодо фактичного проживання чи не
проживання відповідача у спірному
будинку(а.с.5). Іншими доказами
позивачка не спростувала відомості про
проживання відповідача у спірному
приміщенні.

Позивачка ОСОБА_4 зазначала, що
реєстрація відповідача у її будинку
перешкоджає їй відчужити цей будинок.

Статтею 7 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» визначено, що
зняття з реєстрації місця проживання
здійснюється на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення права
користування відповідача житловим
приміщенням. З такою позовною вимогою
відповідача позивачка не зверталася, а
звернулася з позовною вимогою про
визнання його таким, що втратив право
користування житлом.

Відповідно до п.34, 35 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про
судову практику в справах про захист
права приватної власності та інших
речових прав» власник житла має право
вимагати визнання тільки попереднього
власника таким, що втратив право
користування житлом, що є наслідком
припинення права власності на житлове
приміщення(п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) із
зняттям останнього з реєстрації.
Задовольняючи позов про захист права
власності від порушень, не пов'язаних
із позбавленням права власності, суд
має право як заборонити відповідачу
вчиняти певні дії так і зобов'язати
відповідача усунути наслідки
порушення права позивачів.

По справі встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 не тільки
зареєстрований, але й постійно
проживає в будинку АДРЕСА_1, проте
позовних вимог про заборону йому
вчиняти певні дії так і зобов'язання
його усунути наслідки порушення права
позивачкою не заявлялося.

З огляду на викладене колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачка встановивши порушення свого
права власності не обрала правильний
та ефективний, визначений законом,
спосіб захисту порушеного права.

А тому доводи апеляційної скарги
не дають підстав для скасування
рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 15 липня 2014 року з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст.209, 218, 308 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Першотравневого районного
суду м.Чернівці від 15 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, алеі може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з
моменту проголошення.

Головуючий

Судді: