22-ц/775/1356/2014(м)
Головуючий в 1 інстанції: Адамова Т.С.
Доповідач: Попова С.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Донецької області в
складі:

головуючого Попової С.А.,

суддів Кочегарової Л.М.,
Ігнатоля Т.Г.,

при секретарі Забавіній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі апеляційну
скаргу Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у м.
Маріуполі Донецької області на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
23 червня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Маріуполі
Донецької області (далі - Фонд,
ФССНВВПЗ), Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»,
треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
про встановлення факту проживання
однією сім'єю та відшкодування
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом, що в кінцевій редакції
після ухвали суду від 10.06.2014р.
пред'явлений до ПАТ "ММК ім. Ілліча" про
встановлення факту проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5,
померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті
нещасного випадку, що трапився із ним
15.09.2013р. на виробництві під час
виконання трудових обов'язків. В
позасудовому порядку Відділення
виконавчої дирекції ФССНВВПЗ у м.
Маріуполі відмовило позивачці у
призначенні страхових виплат, а
підприємство, де загинув чоловік,
відмовило у відшкодуванні шкоди.
Перешкодою до цього стало те, що вона
була розлученою із ОСОБА_5 за рішенням
суду з вересня 1994 року. Втім, і після
розірвання шлюбу вони проживали разом
із чоловіком і донькою однією с ім'єю,
були пов'язані одним побутом та мали
взаємні права та обов'язки, мали
спільний бюджет, разом вели домашнє
господарство та відпочивали. У зв'язку
з чим просила встановити факт
проживання з ОСОБА_5 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу і стягнути з ПАТ «ММК
ім. Ілліча» у відшкодування моральної
шкоди, спричиненої їй загибеллю
чоловіка, в розмірі 35000грн.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя від 23
червня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 Стягнуто
з ПАТ «ММК ім. Ілліча» на користь ОСОБА_1
моральну шкоду в розмірі 35000грн.,
судовий збір в розмірі 243,60грн.

В апеляційній скарзі відповідач ВВД
ФССНВВПЗ України у м. Маріуполі,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив рішення суду
в частині встановлення факту
проживання однією сім'єю скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні вимог в цій частині.

Рішення в частині відшкодування
підприємством немайнової шкоди,
розподілу судових витрат не
оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника ВВД ФССНВВПЗ України у м.
Маріуполі - Гузенка Р.О., який підтримав
доводи апеляційної скарги, заперечення
проти скарги ОСОБА_1, думку третьої
особи - ОСОБА_2, який залишив вирішення
спору на розсуд суду, що має керуватись
суто законом, розглянувши справу
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України у
відсутність повідомлених про дату і
час розгляду справи представника ПАТ
«ММК ім. Ілліча», третіх осіб - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
15.09.2013р. в процесі під час виконання
своїх трудових обов'язків із ОСОБА_5,
який працював в ПАТ «ММК ім. Ілліча»
складачем поїздів, під час установки
гальмівного башмаку стався нещасний
випадок, внаслідок якого останній
загинув. За результатом проведення
розслідування нещасного випадку
складено акт від 11.10.2013р. про нещасний
випадок, пов'язаний з виробництвом за
формою Н-1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5, за його життя,
перебували у зареєстрованому шлюбі з
25.08.1984р., який розірвано 18.04.1994р. Але й
після розірвання шлюбу подружжя
продовжувало проживати разом однією
сім'єю за адресою: АДРЕСА_1, ведучи
спільне господарство, що підтверджено
актом КК «Східна» від 07.10.2013р.,
відомостями з місця реєстрації
подружжя за однією адресою.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вважав доведеним, що ОСОБА_1
проживала разом з ОСОБА_5 однією сім'єю
без реєстрації шлюбу і після
розірвання шлюбу у 1994 році аж до смерті
чоловіка у 2013 році, маючи взаємні права
та обов'язки, притаманні подружжю, вели
спільне господарство і побут.

З такими висновками суду в
оскаржуваній частині рішення щодо
встановлення факту проживання
чоловіка і жінки однією сім'єю без
реєстрації шлюбу повністю погодитись
не можна, з огляду на порушення
процесуального законодавства, яке
регламентує розгляд таких справ, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного
Кодексу України моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям, а також особам, які проживали з
нею однією сім'єю.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

Ухвалюючи рішення, суд першої
інстанції вважав доведеним проживання
ОСОБА_1 із ОСОБА_5 однією сім'єю, в тому
числі на момент смерті останнього у
вересні 2013 року. З висновком суду в цій
частині колегія суддів погоджується,
бо суд з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК
України оцінив зібрані у справі докази,
зокрема інформацію щодо місця
реєстрації заявниці і ОСОБА_5 та їх
фактичне спільне проживання однією
сім'єю, що підтвердили допитані в суді
свідки. Здобуті в ході розгляду справи
відомості не спростовані і на протязі
апеляційного перегляду справи.

В цій частині рішення відповідає
вимогам закону.

Разом з тим, колегія суддів не може
погодитись із формулюванням
встановленого факту проживання ОСОБА_1
і ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, зважаючи на нижченаведене.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в
первісній редакції до ВВД ФССНВВПЗ
України у м. Маріуполі про встановлення
факту проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу із ОСОБА_5, що загинув
на виробництві, стягнення страхової
виплати у вигляді одноразової допомоги
у розмірі п'ятирічної заробітної плати,
відшкодування моральної шкоди.
Необхідність встановлення цього факту
мотивувала тим, що у разі його
встановлення вона матиме право на
страхові виплати, що сплачуються
Фондом, а також право на отримання
немайнового відшкодування від
підприємства, виробничі фактори якого
призвели до смерті потерпілого.

Ухвалою Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 10.06.2014р. позовні вимоги ОСОБА_1 до
ФСС НВВПЗ України в особі Відділення
виконавчої дирекції Фонду у м.
Маріуполі Донецької області в частині
стягнення страхової виплати у вигляді
одноразової допомоги в розмірі
п'ятирічної заробітної плати - залишені
без розгляду за заявою позивачки.

Статтею 256 ЦПК України визначено
перелік фактів, що мають юридичне
значення, які можуть бути встановлені в
судовому порядку, зокрема і проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу (п. 5).

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено
можливість встановлення також інших
фактів, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Встановлення юридичних фактів у
порядку окремого провадження сприяє
реалізації конституційних прав
громадян. Умовами, за наявності яких
можливим є звернення до суду для
встановлення фактів, що мають юридичне
значення є те, що згідно із законом ці
факти породжують юридичні наслідки,
тобто від них залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб; чинним
законодавством не передбачено іншого
порядку їх встановлення; встановлення
факту потрібне заявникові для
конкретної мети.

Як видно з матеріалів справи, в
кінцевій редакції вимог, після
постановлення судом першої інстанції
ухвали про залишення без розгляду
частини позовних вимог щодо
призначення страхових виплат, позов
ОСОБА_1 зводився до пред'явлених
підприємству вимог про відшкодування
моральної шкоди, спричиненої смертю на
виробництві ОСОБА_5, з яким вона мала
фактичні шлюбні відносини, проживаючи
однією сім'єю.

Такі вимоги позивачки вмотивовані
положеннями ст. 1168 ЦК України, якими
вірно керувався суд, ухвалюючи судове
рішення.

В суді апеляційної інстанції позивачка
навела мету звернення її до суду із
позовом в остаточній редакції як
отримання відшкодування немайнової
шкоди від підприємства внаслідок
загибелі чоловіка, для чого їй було
необхідно встановити в судовому
порядку факт проживання з ним однією
сім'єю на момент смерті.

Саме такі ознаки, як правова підстава
для відшкодування, закладені в
конструкції частини 2 статті 1268 ЦК
України, згідно із якою моральна шкода
відшкодовується, в тому числі, особам,
які проживали з потерпілим, що загинув,
однією сім'єю.

Разом з тим, суд першої інстанції, з
постановленням ухвали від 10.06.2014р.,
вивівши зі складу співвідповідачів
Виконавчу дирекцію Фонду ССНВВПЗ,
визначив у резолютивній частині
рішення формулювання - встановлення
факту проживання позивачки із ОСОБА_5
однією сім'єю без реєстрації шлюбу, яке
хоча і узгоджується із положеннями п. 5
ч. 1 ст. 256 ЦПК України, проте ж в такому
вигляді зачіпає інтереси
територіального органу ФССНВВПЗ, як
зацікавленої особи, від якої залежить
призначення позивачці страхових
виплат, тобто вимог, які позивачка
просила залишити без розгляду.

І такі вимоги, обґрунтовані
положеннями Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» № 1105 лежать в площині
інших правовідносин, аніж в даній
справі, і мають вирішуватись із
безпосереднім залученням до розгляду
органів Фонду ССНВВПЗ, від рішення яких
залежить реалізація юридичних
наслідків.

Тож, суд, як вірно посилається Фонд в
апеляційній скарзі, в недостатній мірі
визначився з метою заявленого факту і
юридичними наслідками, що той матиме в
подальшому для заявника. Таке рішення
постановлене з порушенням вимог
процесуального закону, призвело до
неправильного вирішення справи в цій
частині.

Зважаючи на наведене, заява ОСОБА_1 в
частині визначення факту підлягає
частковому задоволенню зі
встановленням факту проживання її із
ОСОБА_5 однією сім'єю, який породив її
право на відшкодування немайнової
шкоди в порядку ч. 2 ст. 1168 ЦК України.

Відповідно до цього апеляційний суд в
порядку ст. 309 ЦПК України змінює судове
рішення згідно вищенаведеного
мотивування, задовольняючи частково
апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції ФССНВВПЗ.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у м. Маріуполі
Донецької області задовольнити
частково.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду міста Маріуполя Донецької області
від 23 червня 2014 року змінити в частині
встановлення факту.

Встановити факт проживання однією
сім'єю ОСОБА_1 і ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання касаційної скарги протягом
двадцяти днів безпосередньо до суду
касаційної інстанції.

Судді