АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4247/14
Справа № 646/2144/13-ц
Категорія : право власності
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Міненкової Н.О.,
Пономаренко Ю.А.

при секретарі - Каменській Д.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Харкові
цивільну справу

за апеляційною скаргою прокурора
Червонозаводського району м. Харкова

на заочне рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 05 листопада 2013 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Харківської міської ради Харківської
області, третя особа: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
визнання права власності , -

В С Т А Н О
В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_2
звернулася до суду з вказаним позовом,
який уточнила протягом розгляду справи
та просила визнати за нею право
власності на нежитлові приміщення
№2-1-:-2-15 цокольного поверху, № 2-1-:-2-12
першого поверху, № 2-1-:-2-5 другого
поверху в літ. «А-2», що розташовані за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 486,9
кв.м.

В обґрунтування якого зазначила,
що їй на підставі договору
купівлі-продажу на праві власності
належить квартира за АДРЕСА_3.

Також позивачу по справі належить
на праві власності і квартира АДРЕСА_2.

Протягом 2012-2013 року нею за власні
кошти було здійснено реконструкцію, в
тому числі шляхом надбудови та
об'єднання у нежитлову будівлю
розташовану за адресою АДРЕСА_1,
загальною площею 486,9 кв.м.

У вересні 2013 року КП «Харківське
міське бюро технічної інвентаризації»
позивачці було проведено первинну
технічну інвентаризацію нежитлових
приміщень, загальною площею 486,9 кв.м.

ОСОБА_2, посилаючись на те, що
відповідно до технічного висновку,
виготовленого ТОВ
«Харківреконструкція» всі основні
конструкції будівлі не мають
деформацій і знаходяться в
задовільному технічному стані,
технічні рішення, застосовані під час
будівництва відповідають вимогам
архітектурно-будівельних, екологічних,
санітарно-гігієнічних, протипожежних
та інших норм і правил, забезпечують
безпечну для життя та здоров'я людей
експлуатацію об'єкта за призначенням,
просила на підставі ст.ст. 331, 376 ЦК
України визнати за нею право власності
на нежитлові приміщення.

Заочним рішенням
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 05 листопада 2013 року позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право
власності на нежитлові приміщення
№2-1-:-2-15 цокольного поверху, №2-1-:-2-12
першого поверху, №2-1-:-2-5 другого
поверху в літ. «А-2», що розташовані за
адресою : АДРЕСА_3, загальною площею 486,9
кв.м.

В апеляційній скарзі прокурор
Червонозаводського району м. Харкова,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
скасувати, ухвалити нове, яким в
задоволенні заявленого позову
відмовити.

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги прокурор посилався
на те, що під час судового розгляду
судом не з'ясовано, а позивачем не
доведено обставин, які мають істотне
значення для правильного розгляду
справи, а саме факт, який є передумовою
для набуття, а отже, і для визнання
права власності на новостворене
нерухоме майно, оскільки передумовою
для виникнення права власності, а отже
і його визнання, є прийняття нерухомого
майна в експлуатацію.

Судова колегія, вислухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

В судове засідання суду
апеляційної інстанції сторони не
з»явилися, про час і місце розгляду
справи були повідомлені своєчасно,
тому відповідно до вимог ст.169 ЦПК
України, судова колегія вважає за
можливе розглянути справу за
відсутності не з'явившихся сторін.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, районний суд виходив з
того, що збудовані споруди, на підставі
технічного висновку можуть
експлуатуватися, і тому визнав за
ОСОБА_2 право власності на
реконструйовану нежитлову будівлю.

Однак погодитися з таким висновком
суду не можна, оскільки висновки суду
не відповідають обставинам справи та
судом не правильно застосовані норми
матеріального права і тому суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне на підставі п.п. 3 і 4 ст. 309 ЦПК
України, рішення суду першої інстанції
скасувати й ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову із наступних
підстав.

Відповідно до ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Стаття 320 ЦК України передбачає, що
власник має право використовувати своє
майно для здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом. Законом можуть
бути встановлені умови використання
власником свого майна для здійснення
підприємницької діяльності.

Судовим розглядом встановлено, що на
підставі договору купівлі-продажу
ОСОБА_2 на праві власності належить
квартира за АДРЕСА_3, також позивачу по
справі належить на праві власності і
квартира АДРЕСА_2.

Протягом 2012-2013 року нею за власні
кошти було здійснено реконструкцію, в
тому числі шляхом надбудови та
об'єднання у нежитлову будівлю
розташовану за адресою АДРЕСА_3,
загальною площею 486,9 кв.м., та згідно
висновку щодо стану будівельних
конструкцій, складеного ООО «
Харківреконструкція» від лютого 2013
року, реконструкція проведена
позивачем відповідає державним
будівельним нормам.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України
передбачає, що обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими
засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу свої вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивачем самостійно проведено
реконструкцію належних ОСОБА_2 квартир,
відповідно до яких збільшилася площа
вказаних приміщень та вони
використовуються як нежитлові.

Однак, згідно з вимогами ч. 2 ст. 6
Конституції України органи
законодавчої, виконавчої та судової
влади здійснюють свої повноваження в
установлених Конституцією межах і
відповідно до законів України.

Згідно до змісту п.п.1 п. «б» ч. 1 ст.
31 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» від 21 травня
1997 року прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів у
порядку, встановленому законодавством,
відноситься до відання виконавчих
органів сільських, селищних, міських
рад.

Відповідно до ст. 30 Закону України
„ Про планування і забудову територій,
ст. 18 Закону України „ Про основи
містобудування" будівництво об'єктів
містобудування незалежно від форм
власності здійснюється з дозволу
відповідних рад, які можуть делегувати
це право відповідним виконавчим
органам, закінчені будівництвом
об'єкти підлягають прийняттю в
експлуатацію в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
кабінету міністрів України від 22
вересня 2004 року № 1243, прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів полягає у підтвердженні
державними приймальними комісіями
готовності до експлуатації об'єктів
нового будівництва, зокрема, як
житлово-громадського, так і
виробничого призначення, інженерних
мереж та споруд, їх
інженерно-технічного оснащення
відповідно до проектної документації,
нормативних вимог, вихідних даних на
проектування.

Статтею 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність» передбачено,
що будівництво ( нове будівництво,
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт) об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил, місцевих правил забудови
населених пунктів.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього (ч. 2 ст. 376 ЦК).

Згідно із ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Проте в силу ч. 3 ст. 376 ЦК України
право власності на самочинно збудоване
нерухоме майно може бути за рішенням
суду визнане за особою, яка здійснила
самочинне будівництво на земельній
ділянці, що не була їй відведена для
цієї мети, лише за умови надання
земельної ділянки у встановленому
порядку особі під уже збудоване
нерухоме майно.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376
ЦК України).

Згідно з роз'ясненнями, які містяться
в п.п. 9, 14 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» при розгляді справ
зазначеної категорії судам слід мати
на увазі, що відповідно до статті 26
Закону № 2780-XII спори з питань
містобудування вирішуються радами,
інспекціями державного будівельного
архітектурного контролю у межах їх
повноважень, а також судом відповідно
до законодавства.

За загальним правилом кожна особа
має право на захист свого цивільного
права лише в разі його порушення,
невизнання або оспорювання (частина
перша статті 15 ЦК, частина перша статті
3 Цивільного процесуального кодексу
України (далі -ЦПК). У зв'язку із цим
звернення до суду з позовом про
визнання права власності на самочинне
будівництво має здійснюватися за
наявності даних про те, що порушене
питання було предметом розгляду
компетентного державного органу,
рішення якого чи його відсутність
дають підстави вважати про наявність
спору про право. На підставі частини
третьої статті 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством,
містобудівною та проектною
документацією, а також у разі, якщо ці
обставини були предметом розгляду
компетентного державного органу
(частина третя статті 375 ЦК).

Встановивши, що нежитлова будівля
на час розгляду справи в суді до
експлуатації не прийнята, у
встановленому законом порядку за
власником не зареєстрована, земельна
ділянка під забудоване нерухоме майно
у встановленому порядку у власність не
передавалась, суд першої інстанції
помилково дійшов до висновку про
наявність правових підстав для
визнання за ОСОБА_2 права власності на
нежитлові приміщення №2-1-:-2-15
цокольного поверху, №2-1-:-2-12 першого
поверху, №2-1-:-2-5 другого поверху в літ.
«А-2», що розташовані за адресою :
АДРЕСА_3, загальною площею 486,9 кв.м.

На підставі вищевикладеного, судова
колегія приходить до висновку, що
позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання
права власності на реконструйовані
житлові приміщення в нежитлову будівлю
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309,
312,313,317 ЦПК України, судова колегія
судової палати, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора
Червонозаводського району м. Харкова
задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського
районного суду м. Харкова від 05
листопада 2013 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до
Харківської міської ради Харківської
області, третя особа: Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Харківській області про
визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом 20 днів може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий - суддя -

Судді -