Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2127/14
Головуючий у 1-й інстанції: Воробйов
Суддя-доповідач: Мануйлов Ю.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2014 року
м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

суддів: Мануйлова Ю.С.

Панкеєва О.В.

при секретарі: Остащенко О.В. .

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі на
рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 24
березня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі (далі
- відділення Фонду) про визнання дій
протиправним та зобов'язання вчинити
певні дії.

У позові вказував, що 27.05.1983 року, під
час виконання трудових обов'язків
електрослюсаря в травильному цеху №1
ЦХП-1 комбінату «Запоріжсталь» отримав
виробничу травму, в результаті якої
йому було встановлено діагноз
«отслойка сетчатки хизтозная дистофия
миония средней степени левого глаза». В
зв'язку з цим 14.09.1984 року був складений
акт за формою Н-1 про нещасний випадок
на виробництві і з 21.10.1997 року за
рішенням МСЕК йому була встановлена
третя група інвалідності та визначено
50% стійкої втрати професійної
працездатності безстроково. 20.02.2013 року
після повторного огляду за висновками
МСЕК стійка втрата працездатності
збільшилась до 55%.

З моменту настання інвалідності йому
встановлені щомісячні компенсаційні
виплати по відшкодуванню шкоди
здоров'ю у відповідності до положень
постанови КМУ від 23.06.1993 року №472,
виходячи із розміру середньої
заробітної плати працівника за 3 або 12
місяців, що передували травмі або
професійному захворюванню. З 01.10.2001
року перебуває на обліку у відділенні
Фонду, яким призначено та здійснюється
щомісячне відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'ю у сумі
522 грн. 81 коп. (станом на 27.05.2013 року).
Розмір пенсії по інвалідності станом
на 01.03.2013 року складає 103 грн. 83 коп.

У зв'язку з набранням з 01.01.2004 року
чинності нової редакції ЦК України,
статтею 1197 якого встановлено інший
порядок визначення заробітку (доходу),
втраченого внаслідок каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я фізичної
особи, яка працювала за трудовим
договором, 21.10.2013 року подав заяву до
відділення Фонду про проведення
перерахунку розміру виплат з дати її
подання. Листом від 07.11.2013 року
№Р-1-170-03/4031 відповідач відмовив у
проведенні перерахунку.

Вважав дії відповідача щодо відмови у
проведенні перерахунку щомісячної
страхової виплати у відповідності до
ст.1197 ЦК України незаконними.

На підставі викладеного, ОСОБА_3 просив:
визнати незаконною бездіяльність
відділення Фонду щодо незастосування
положень ст.1197 ЦК України при визначені
йому розміру щомісячного
відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я (розміру
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я (доходу), що піддягає
відшкодуванню; зобов'язати відділення
Фонду призначити та здійснювати на
його користь з 21.10.2013 року щомісячне
відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я (розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню), у розмірі 3 154 грн. 25 коп.;
зобов'язати відділення Фонду і в
подальшому проводити на його користь
перерахунок розміру щомісячних
відшкодувань шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я (розмір
втраченого фізичною особою внаслідок
каліцтва або іншого ушкодження
здоров'я заробітку (доходу), що підлягає
відшкодуванню) з кожним підвищенням
мінімальної заробітної плати згідно з
чинним законодавством України та у
відповідності до ст.1197 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3
позов підтримав, наполягаючи на
обставинах та підставах викладених у
позовній заяві, просив позовні вимоги
задовольнити.

Представник відповідача - Золотько О.І.,
позов не визнала. Вважала, що підстави
для перерахунку відшкодування шкоди
позивачу відсутні. Просила в
задоволенні позовних вимог відмовити.
Письмові заперечення долучені до
матеріалів справи.

Рішенням Орлжонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 24
березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 -
задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі щодо
незастосування положень ст.1197 ЦК
України при визначені ОСОБА_3 розміру
щомісячного відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, що
піддягає відшкодуванню;

Зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя
призначити та здійснювати на користь
ОСОБА_3 з 21.10.2013 року щомісячне
відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я у відповідності
до положень ст.1197 ЦК України та у
подальшому проводити перерахунок
розміру щомісячних відшкодувань шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я з
кожним підвищенням мінімальної
заробітної плати згідно з діючим
законодавством України та у
відповідності до ст.1197 ЦК України.

В іншій частині позовних вимог -
відмовлено.

В апеляційній скарзі Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі,
посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального права, просить
рішення суду в частині задоволення
позову скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у позові. В іншій
часи тмині рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того, що у відповідності до
ст.1197 ЦК України позивач має право на
щомісячне страхове відшкодування,
виходячи з п'ятикратного розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленого законом України на час
виплати.

Проте, з таким висновком суду першої
інстанції погодитися неможливо,
оскільки суд неправильно застосував
норми матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що
нещасний випадок з ОСОБА_3 стався 27
травня 1983 року, що підтверджується
актом про нещасний випадок на
виробництві за ф. Н-1 від 14 вересня 1984
року.

Згідно із ст.7 Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності» від
22.02.2001р. № 2272-111, Фонд здійснює страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам, які постраждали н
виробництві до 1 квітня 2001 року, з того
часу, коли відповідні підприємства
передали встановленому порядку Фонду
документи, що підтверджують право цих
працівників на такі страхові виплати
або соціальні послуги або, коли таке
право встановлене в судовому порядку.

Особова справа ОСОБА_3 передана
відділенню Фонду
ВАТ«Стальелектрочормет» за актом
приймання-передачі від 08.10.2001 року №386
для продовження раніше призначених
страхових виплат. Особова справа
містить довідку про розмір втраченого
заробітку станом на 01 жовтня 2001 року,
згідно якої цей розмір становить 59 грн.
Постановою від 09.10.2001 року Т-3670
відділенням Фонду ОСОБА_3 продовжено
щомісячні страхові виплати з 01.10.2001р. в
розмірі 59 грн.

З 01 березня 2913 року згідно постанови
відділення Фонду розмір щомісячної
страхової виплати становить 522 грн.81
коп.

На даний час., чинне законодавство
України не передбачає здійснення
робочими органами Фонду соціального
страхування від нещасних випадків
перерахунку сумі щомісячних виплат,
яка передається підприємствами,
установами і організаціями. Також
відділення Фонду не має права
здійснювати перерахунок страхової
виплати з 01.04.2001 р. за заявою
потерпілого та пред'явленню ним нової
довідки з новим розміром щомісячної
виплати. Такий перерахунок відділення
Фонду має право зробити тоді, колі
підприємство у встановленому порядку
за актом прийому-передачі передасть
відділенню нову довідку з новою сумою
щомісячних виплат та документи, які
підтверджують вказану у довідці суму.

Оскільки Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999 р. № 1105-ХІУ
(далі Закон) набрав чинності 01.04.2001 року,
то страхові виплати, право на які
настало до 01 квітня 2001 року
призначались роботодавцем відповідно
до нормативно-правових актів, що діяли
на момент настання права на
призначення виплат та сплачувалися за
рахунок коштів роботодавця.

До 1 квітня 2001 року розмір
відшкодування втраченого заробітку
встановлювався відповідно до ступеня
втрати професійної працездатності і
середньомісячного заробітку, який
потерпілий мав до ушкодження здоров'я,
та регулювався «Правилами
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим їм органом шкоди,
заподіяної працівнику ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків» затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23.06.1993 р. № 472 (далі - Правила
відшкодування шкоди).

З 1 квітня 2001 року ч. 2 ст. 29 Закону
передбачає інший, в порівнянні з тим, що
раніше діяв, порядок відшкодування
шкоди, зокрема порядок перерахунку
розміру щомісячних страхових виплат.
Тобто, з 01.04.2001 р. перерахунок сум
щомісячних страхових виплат
проводиться у разі зростання в
попередньому календарному році
середньої заробітної плати в галузях
національної економіки за даними
центрального органу виконавчої влади з
питань статистики. Такий перерахунок
проводиться робочими органами Фонду з 1
березня наступного року.

З 01.04.2001 року нова сума відшкодування
коригується відділенням Фонду з
урахуванням діючого порядку і Закону.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
постанові Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» від 27 березня 1992
року (в редакції постанови Пленуму
Верховного Суду від 24 жовтня 2003 року
№9), викладеними у абзаці третьому п.1
постанови, відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
його здоров'я від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, провадиться згідно із
законодавством про страхування від
нещасного випадку. Це законодавство
складається з Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, Закону
від 23 вересня 1999 р. N 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», Закону від 14 жовтня 1992
р. N 2694-XII «Про охорону праці» (в редакції
Закону від 21 листопада 2002 р. №229-IV),
Кодексу законів про працю України, а
також законодавчих та інших
нормативно-правових актів у тій їх
частині, що не суперечить Закону №
1105-XIV. Якщо міжнародним договором, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, встановлено
інші правила, ніж ті, що їх містить
законодавство України про страхування
від нещасного випадку, то
застосовуються правила відповідного
міжнародного договору.

Відповідно до ч.2 ст.999 ЦК України до
відносин, що випливають з обов'язкового
страхування, застосовуються положення
цього кодексу, якщо інше не встановлено
актами цивільного законодавства.

Стаття 1197 ЦК України, який набрав
чинності з 01 січня 2004 року, суперечить
Закону 1105-XIV від 23 вересня 1999 року,
зокрема, положенням ст. 34 вказаного
Закону.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що положення ст. 1197 ЦК
України не можуть застосуватися у
сфері загальнообов'язкового
державного соціального страхування.
Підстав для виплати відповідачем
позивачеві щомісячного страхового
відшкодування, виходячи з
п'ятикратного розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом України на час виплати, немає.
Тому права позивача ОСОБА_3 не порушені
і його вимоги задоволенню не
підлягають.

Неправильне застосування норм
матеріального права, а саме, ст.ст.4, 34
Закону 1105-XIV від 23 вересня 1999 року, у
відповідності до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції про
часткове задоволення позову й
ухвалення в цій частині нового рішення
про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Керуючись ст.ст.303,307 ч. 1 п. 2, 309 ч.1 п.4,
313,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі
задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 24
березня 2014 року про часткове
задоволення позову скасувати й
ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі про
визнання незаконною бездіяльність
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м.Запоріжжі щодо
незастосування положень ст.1197 ЦК
України при визначені ОСОБА_3 розміру
щомісячного відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, що
піддягає відшкодуванню; зобов'язання
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжя
призначити та здійснювати на користь
ОСОБА_3 з 21.10.2013 року щомісячне
відшкодування шкоди, заподіяної
ушкодженням здоров'я у відповідності
до положень ст.1197 ЦК України та у
подальшому проводити перерахунок
розміру щомісячних відшкодувань шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я з
кожним підвищенням мінімальної
заробітної плати згідно з діючим
законодавством України та у
відповідності до ст.1197 ЦК України -
відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

судді: