Справа № 347/2922/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2014 року
м. Косів

Косівський районний суд,
Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Мусорук Л.В.,

адвокатів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Косів цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Соколівської
сільської ради про усунення перешкод в
користуванні заїздною дорогою,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_5 про усунення
перешкод в користуванні заїздною
дорогою. В
судовому засіданні позивач змінив
позовні вимоги та пояснив, що йому
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,118 га. та видано 30.08.2001
року Державний акт на право приватної
власності на землю, який
зареєстрований в Книзі записів
державних актів за № 08-27-2/000070. На
протязі тривалого часу користується
заїзною дорогою загального
користування, дана дорога є також
заїзною дорогою і до господарства
ОСОБА_7. Однак, відповідачка яка межує
ії даною заїздною дорогою, самовільно
звузила ширину заїздної дороги, а саме
влаштувала огорожу, посадила кущі та
фруктові дерева, що унеможливлює
існування повноцінного заїзду до
гаража його автомобілем. При
неодноразовому зверненні до
Соколівської сради щодо вирішення
питання наплежного заїзду, йому було
відмовлено та роз"яснено право
звернення до суду. В провадженні суду
вже перебували спори між ними щодо
користування земельними ділянками.
Однак срадою умисно не вирішується
питання належного заїзду так як це
передбачено його приватизаційним
документами на землю. Такі дії
відповідачів він вважає незаконними,
а тому просить позовні вимоги
задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_5,
ОСОБА_3 позов не визнав оскільки, вважає
позов безпідставним та недоведеним в
судовому засіданні. Вважає що з даного
приводу позивач вже звертався до суду
де прийнято рішення по суті, більше
того відповідачка не є межівником
позивача і відсутні будь які
документи, які підтверджують
самовільне захоплення нею земельної
ділянки.

Просить в позові відмовити.

Представник Соколівської
сільської ради Стефурак В.Г., позов не
визнав та пояснив, що земельною
комісією проведено обміри земельних
ділянок ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
розміри цих земельних ділянок не
відповідають попереднім обмірам та
розмірам визначеним в даржавному акті
ОСОБА_4 Вважає, що розміри заїзної
дороги не відповідають нормам через те,
що ОСОБА_4 частину своєї земельної
ділянки віддав ОСОБА_9, а захопив
частину заїзної дороги. А також дані
обміри не точні у зв"язку з відсутністю
межових знаків на земельгій ділянці,
яка приватизована ОСОБА_4.

Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши сторони, свідків
та вивчивши матеріали справи, вважає,
що позов слід задоволити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 386 ЦК України
держава забезпечує рівний захист прав
усіх суб'єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності, іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборонення вчинення нею дій, які
можуть порушувати його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Як встановлено судом, позивач
являється власником земельної ділянки,
що підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії І-ІФ № 043673 від 30.08.2001р. тобто він
являється законним користувачем
земельної ділянки та має право згідно
наведеного закону вимагати усунення
будь-яких порушень щодо користування
ним земельною ділянкою.

Відповідно до ст.. 120 ЗК України у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, право
власності на земельну ділянку на якій
розміщена будівля до набувача
переходить право користування цією
земельною ділянкою на тих самих умовах
і в тому ж обсязі що були у попереднього
землекористувача.

Як вбачається з долученої до
матеіалів справи копії плану забудови
земельної ділянки виданого 04.06.1976р.
Косівською райахітектурою, що заїзна
дорога вказана шириною 3.3м. по всій
довжині земельної діляки позивача.

Також, розміри даної дороги
стверджуються долученою до матеріалів
справи копією плану земельної ділянки
під будівництво житлового будинку
виданому позивачу відповідно до
рішення Соколівської сільської ради
від 21.08.1965р.

Однак, як встановлено в судовому
засіданні, що заїздна дорога на даний
час становить в де-яких місцяїх 3,00м, що
не відповідає нормам ДБН. Даний заїзд
звужений відповідачкою, з приводу
чого ОСОБА_4 звертався в сільську раду
щодо встановлення межі заїзної дороги
до його господарства, яка межує з
присадибною ділянкою ОСОБА_5.

Повідомленням від 08.05.2014р.
виданого Соколівською сільською радою
стверджується, що земельною комісією
проведено обміри земельних ділянок
ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і виявлено,
що розміри цих земельних ділянок не
відповідають попереднім обмірам та
розмірам визначеним в державному акті
ОСОБА_4.

Однак, дані обміри не точні у
зв'язку з відсутністю межових знаків на
земельній ділянці, яка приватизована
ОСОБА_4

Про відсутність належного
заїзду до господасртва позивача
частково стверджується і поясненнями
представника Соколівської с/ради який
зазначив що, вказана заїзна дорога не
відповідає нормам через спір між
сторонами.

Аналогічні покази надали суду і
свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 які
зазначили що заїздна дорога звужена
оскільки кожна із сторін частково
захопили даної земельної ділянки у
власне користування.

Згідно висновку спеціаліста
земельно-технічної експертизи від
22.05.2014р. вбачається, що проводячи
дослідження будівельного паспорта, що
виданий на перебудову будинку ОСОБА_4,
ширина спірного роїзду повинна
становити 3,3м., а віддаль від будинку до
проїзду повинна становити 3.0м., тобто
віддаль від будинку ОСОБА_4 до огорожі
ОСОБА_5 згідно плану на забудову
повинна становити 6,3м., а фактично
мінімальна відстань становить 4,01м. А
також те, що нормам ДБН 360-92 заїзна
дорога, що розташована в АДРЕСА_1, що
проходить між земельною ділянкою
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до будинку ОСОБА_12 не
всюди відповідає. Ширина проїзду
повинна бути не менше як 3,5м.

Відповідно до ст 152 ЗК України що
власник земельної ділянки має право
вимагати усунення будь яких порушень
його прав на землю шляхом відновлення
стану земельної ділянки що існувала до
порушення прав .

Як встановлено в судовому
засіданні що позивач являється
належним власником земельної ділянки
відповідно до ст. 125 ЗК України.

Із представлених до суду заяв
видно, що позивач неодноразово
звертався до Соколівської с/ради щодо
вирішення питання належного заїзду до
його господарства. Проте, Соколівською
с/радою з даного приводу не прийнято
жодного рішення, що суперечить вимогам
ст. 26, 33 ЗУ " Про місцеве самоврядування "
оскільки, саме до виключної
компетенції сільських селищних рад
відноситиься питання у сфері
земельного законодавства.

Крім цього вимогами ст. 98 ЗК
України предбачено встановлення
земельного сервітуту на право проїзду,
що також в компетенції Соколівської
сради.

Тому, враховуючи наведені
обставини, слід зобов'язати
відповідача Соколівську сільську раду
вирішити питання щодо встановлення
заїздної дороги до господарства,
ОСОБА_4, що знаходиться в АДРЕСА_1,
розміром 3,5 метра по всій довжині
згідно ДБН.

На підставі наведеного ст.ст.386 ЦК
України, ст.103,116,120 ЗК України та
керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України,
суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Зобов"язати Соколівську
сільську раду вирішити питання щодо
встановлення заїздної дороги до
господарства, ОСОБА_4, що знаходиться в
АДРЕСА_1, розміром 3,5 метра по всій
довжині згідно ДБН.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду вступає в законну
силу після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Івано-Франківського
Апеляційного суду через Косівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення, а для осіб, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
М.І. Крилюк