Справа № 521/6620/14-ц
№ 2/521/4710/14
Малиновський районний суд м. Одеси у
головуючого судді - Тополевої Ю.В.,
за участю секретаря - Борисової Ю.Є.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість за договором № б/н від
Позов обґрунтований такими
обставинами. Відповідно до укладеного
договору № б/н від 24.07.2007 року
відповідач отримав кредит у розмірі 5000
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Згідно
умов укладеного договору Договір
складається із заяви позичальника,
Умов та правил надання банківських
послуг та Тарифів. Відповідач
зобов'язання за договором належним
чином не виконав, у зв'язку з чим станом
на 31.12.2013 року заборгованість за
У судове засідання представник
позивача не з'явилася, подала до суду
заяву про розгляд справи за її
відсутності та згоду на заочний
розгляд справи.
Відповідач у судові засідання не
з'являвся, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив, заяву про розгляд справи за
його відсутності не подав.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК
України у разі неявки в судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло заяви про розгляд справи за
його відсутності або якщо повідомлені
ним причини неявки визнані
неповажними, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Зі згоди представника позивача,
викладеної в письмовій заяві, суд
ухвалює заочне рішення на підставі
наявних у матеріалах справи доказів, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку, що позов належить
задовольнити, зважаючи на такі
обставини.

Як встановлено судом, 24.07.2007 року між
Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 було
укладено договір № б/н, який
складається із Заяви позичальника,
Умов та правил надання банківських
послуг та Тарифів.

Відповідно до договору ЗАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» надав ОСОБА_1 строковий
кредит у сумі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 22,80 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Відповідно до п. 9.12 Умов та
правил надання банківських послуг
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
строк.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил
надання банківських послуг
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за кредитом, відсотками
за його використання, за перевитрати
платіжного ліміту, а також оплачувати
комісії на умовах, передбачених цим
договором.

Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання
банківських послуг при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором більш ніж
на 120 днів, позичальник зобов'язаний
сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +
5% від суми позову.

Судом встановлено, що відповідач свої
зобов'язання за договором не виконав,
суму кредиту в зазначений договором
строк не повернув, проценти за
користування кредитом не сплачував.

Враховуючи викладене, відповідач
порушив істотні умови укладеного
договору щодо здійснення платежів за
користування кредитом. У зв'язку з цим
виникла заборгованість перед
позивачем, яка станом на 31.12.2013 року
становить загальну суму у розмірі 17719,52
грн., що підтверджується відповідним
розрахунком в матеріалах справи та
складається з наступного:

- 5096,89 грн. - заборгованість за кредитом;

- 7729,42 грн. - заборгованість за
процентами за користування кредитом;

- 3811,33 грн. - заборгованість по комісії
за користування кредитом;

- 250,00 грн. - штраф (фіксована частина)

- 831,88 грн. - штраф (процентна складова).

Таким чином, між сторонами виникли
договірні зобов'язання із приводу
надання кредиту, які регулюються
главою 71 ЦК України та загальними
положеннями ЦК України про
зобов'язання та договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та Цивільного кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» є законними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 612, 629, 1050,
1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 169, 212-215, 224-226
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІІН
НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, МФО 305299, Код , р/р
3111) заборгованість за договором №
б/н від 24 липня 2007 року у розмірі 17719
(сімнадцять тисяч сімсот дев'ятнадцять)
грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, МФО 305299, Код , р/р
0001) судовий збір у розмірі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду до
апеляційного суду Одеської області
через Малиновський районний суд м.
Одеси, яка подається протягом 10 днів з
дня його проголошення, а особою, яка не
була присутня в судовому засіданні, з
дня отримання копії заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.В.
Тополева