Справа № 666/7688/13-ц
Провадження № 2/666/2047/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.08.2014 року Дніпровський районний суд
м.Херсона у складі

головуючого судді
Іванищука А.А.

за участю секретаря
Тарасової К.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

в с т а н о в и в :

1. Позивач звернулась до суду із позовом
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
мотивуючи, що їй, на праві власності
належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно
до позовної заяви, з відповідачем вона
перебувала у шлюбі з 11.07.1980 року, який
рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона від 14.05.2013 року було
розірвано. Крім того, зазначає, що у
січні 2013 року відповідач забрав усі
свої речі та виїхав з квартири, його
місце проживання позивачу не відомо.
Витрати по утриманню квартири
відповідач не несе. У зв'язку з
наведеним просить визнати ОСОБА_2
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

2. Позивач та її представник за
довіреністю ОСОБА_3 у судовому
засіданні підтримали позовні вимоги в
повному обсязі, просили суд позов
задовольнити з підстав, вказаних в
позовній заяві.

2.1. Представник відповідача за
довіреністю ОСОБА_4 у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову, пояснивши, що
рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона від 20.01.2014р. відмовлено у
задоволенні позову про визнання
відповідача таким, що втратив право
користування квартирою АДРЕСА_1. Крім
того, вказав, що рішенням апеляційного
суду Херсонської області від 07.04.2014р.
вищевказане рішення Дніпровського
районного суду було залишено без змін,
але цим же рішенням апеляційний суд
визнав за відповідачем право власності
на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

3. Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін по справі,
суд встановив наступні факти та
відповідні їм правовідносини:

- з 11.07.1980р. сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу серії НОМЕР_1, виданого
11.07.1980р. міським відділом РАГС
м.Херсона, актовий запис №519;

- 14.05.2013р. шлюб між сторонами було
розірвано, що підтверджується заочним
рішенням Дніпровського районного суду
м.Херсона від 14.05.2013р., яке 24.05.2013р.
набрало законної сили;

- згідно договору купівлі-продажу від
18.08.1999 року, посвідченого приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, за
реєстровим №3383 ОСОБА_6 продала, а
позивач купила трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1; право власності на
вищевказану квартиру зареєстровано в
ХДБТІ від 18.08.1999 року, за реєстровим
№1769;

- відповідач з січня 2013 року в квартирі
АДРЕСА_1 не проживає, однак залишився
зареєстрований за вищевказаною
адресою;

- відповідно рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 20.01.2014р.
позов третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги щодо предмета спору
ОСОБА_6 задоволено частково, визнано
договір купівлі-продажу квартири за
адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_1 18.08.1999р. та посвідчений
приватним нотаріусом Херсонського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
за реєстровим №3383, удаваним щодо
предмету договору; визнано, що в
дійсності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладений
договір довічного утримання від
18.08.1999р.; розірвано договір довічного
утримання від 18.08.199 року, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_1; визнано за ОСОБА_6
право власності на квартиру за адресою:
АДРЕСА_1; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_6 судові витрати у
розмірі 1147,00грн. в рівних частках по
573,50грн. з кожного; у задоволенні
позовної вимоги про визнання ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 такими, що втратили право
проживання в квартирі та виселення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири за адресою:
АДРЕСА_1 відмовлено в повному обсязі;

- рішенням Апеляційного суду
Херсонської області від 07.04.2014р.
рішення Дніпровського районного суду
м.Херсона від 20.01.2014р. в частині
задоволення позовних вимог про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним, визнання його договором
довічного утримання, розірвання
договору довічного утримання, визнання
за ОСОБА_6 право власності на квартиру
та в частині відмови в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 про поділ
спільного майна подружжя скасовано і
ухвалено нове рішення, відмовлено у
задоволенні позовних вимог про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним, визнання договором довічного
утримання, розірвання договору
довічного утримання, визнання права
власності на квартиру ОСОБА_6, визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку
квартири АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_1
право власності на 1/2 частку квартири
АДРЕСА_1, в решті рішення залишено без
змін;

- право власності відповідача на 1/2
частку квартири АДРЕСА_1 зареєстровано
в Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, що підтверджується
витягом, виданим Реєстраційною службою
Дніпровського районного управління
юстиції у м.Херсоні від 27.05.2014р.

4. Конституція України у ст.47
проголошує, що кожен має право на житло.
Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо яких
встановлені ці обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно вимог ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном. На зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

5. Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
що позов не підлягає задоволенню. Так,
відповідач є власником 1/2 частки
квартири АДРЕСА_1, тому має право на
володіння, користування та
розпорядження належним йому майном на
власний розсуд. Крім того, не
проживання відповідача у спірній
квартирі, а також відсутність його
особистих речей в ній, не може бути
підставою для визнання його таким, що
втратив право користування житлом,
оскільки на зміст права власності не
впливають місце проживання власника та
місцезнаходження майна.

6. Керуючись ст.ст.5-11,60,61,208,209,213,214,215,294
ЦПК України, ст.ст.316,317,319,321 ЦК України,
суд -

в и р і ш и в :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
відмовити.

2. Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом 10 днів з дня
його проголошення, через Дніпровський
районний суд м.Херсона.

Суддя
А.А.Іванищук