Номер провадження 2/522/1512/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21» серпня 2014 року
м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до комунального підприємства
«Одесміськелектротранс», за участю
третіх осіб ОСОБА_2, приватного
акціонерного товариства страхової
групи «Ю.Бі.АЙ», ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до Комунального підприємства
«Одесміськелектротранс», третя особа -
ОСОБА_2, про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок ДТП.

За клопотанням представників
позивача до участі у справі в якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
були залучені Приватне акціонерне
товариство «Страхова група «Ю.Бі.АЙ»
(далі також - страховик) та ОСОБА_3.

Позивач в судове засідання
з'явився, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі. В обґрунтування своїх
вимог посилається на те, що 29 травня 2012
року сталася дорожньо-транспортна
пригода (далі - ДТП), в ході якої водій
ОСОБА_2, керуючи тролейбусом «ЗІУ»,
бортовий номер « 867», порушив Правила
дорожнього руху, внаслідок чого
допустив зіткнення з автомобілем, яким
керував на підставі довіреності
позивач, та пошкодження цього
транспортного засобу. Обставини ДТП
підтверджені Постановою Приморського
районного суду м.Одеси від 27 грудня 2012
року, що набрала законної сили.
Оскільки водій тролейбуса - ОСОБА_2 - на
час, коли мала місце ДТП, знаходився у
трудових відносинах з комунальним
підприємством
«Одесміськелектротранс» та керував
тролейбусом на виконання своїх
трудових обов'язків, позов був
пред'явлений до вказаної юридичної
особи. Підставою своїх вимог позивач
зазначив частини 1 та 2 статті 1187, статті
1172, 1192 Цивільного кодексу України,
пункт 5 частини 1 статті 26 Закону
України «Про страхування».

Представники відповідача в
судові засідання з'явилися, позов не
визнали, надали письмові та усні
заперечення, що полягають у наступному.
На момент ДТП цивільна
відповідальність відповідача була
застрахована в Приватному
акціонерному товаристві «Страхова
група «Ю.Бі.Ай» на підставі додатку №2
до договору про закупівлю послуг зі
страхування від 12 лютого 2012 року №45 про
добровільне страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземного транспорту (далі -
договір страхування). Згідно пункту 3.7.
додатку №2 до договору страхування,
страхова сума становить 51 450.00 грн. У
зв'язку з цим, відповідач посилається
на статтю 1194 ЦК України щодо обов'язку
особи, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
сплатити потерпілому різницю між
фактичним розміром шкоди і страховою
виплатою (страховим відшкодуванням).
Додатково, після ознайомлення з
доводами ПАТ «Страхова група «Ю.Бі.АЙ»,
представник відповідача просив у
позові відмовити з огляду на
дотримання відповідачем умов
страхового договору, зокрема - щодо
повідомлення страховика про настання
страхового випадку та своєчасне
внесення страхових платежів. Також
послався на незаконність відмови
страховика у проведенні страхової
виплати позивачу. Зокрема, представник
відповідача зазначив, що не існувало
об'єктивних перешкод для ПАТ «Страхова
група «Ю.Бі.АЙ» встановити обставини
ДТП та здійснити вказану виплату
згідно умов страхового договору.

Від третьої особи по справі - ПАТ
«Страхова група «Ю.Бі.АЙ» надійшли на
адресу суду письмові пояснення, в яких
вона вказала , що будь-які майнові
вимоги до неї є необґрунтованими та
такими, що суперечать законному
порядку відшкодування шкоди. Правова
позиція страховика полягає в
наступному. Відповідачем не були
виконані після ДТП умови договору
страхування (п.9.1.1. та 9.2.) щодо
повідомлення письмово страховика про
подію, яка має ознаки страхового
випадку не пізніше 2 (двох) робочих днів
з дати її настання, а також щодо подання
до страховика визначеного договором
страхування переліку документів,
необхідного для прийняття рішення по
заявленому випадку. Як зазначає
страховик, порушення відповідачем цих
умов договору страхування призвело до
неможливості встановлення страховиком
істотних обставин ДТП. Додатково, ПАТ
«Страхова група «Ю.Бі.АЙ» посилається
на порушення страховиком строків
внесення чергового платежу,
передбаченого договором страхування.
Також, страховик посилається на те, що
згідно розділу 10 додатку №2 до договору
страхування, страховий захист не
розповсюджується на шкоду, заподіяну
навмисними діями, наміром або грубою
необережністю страхувальника
(відповідача) або осіб,
відповідальність яких застрахована за
договором. З огляду на те, що згідно
постанови Приморського районного суду
м.Одеси від 27.12.2012р., водій тролейбуса,
що спричинив ДТП (ОСОБА_2) визнав себе
винним в настанні ДТП, страховик
врахував цю обставину при прийнятті
рішення про відмову у проведенні
страхової виплату позивачу.

Суд, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи, вважає
позов таким, що підлягає задоволенню з
наступних причин. Судом встановлені
такі фактичні обставини на підставі
наявних у справі доказів.

ОСОБА_1 на підставі нотаріально
посвідченої довіреності, оформленої
14.09.2009 року ОСОБА_3 (власник згідно
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу), мав право
керування транспортним засобом -
легковим автомобілем NISSAN MAXIMA, 1995 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1
(далі - транспортний засіб). 29 травня 2012
року, приблизно о 05 годині 10 хвилин
ОСОБА_2, керуючи тролейбусом «ЗИУ»,
бортовий номер « 867», по вул.25-ї
Чапаївської дівізії в м.Одесі,
порушивши п.10.2. Правил дорожнього руху
в Україні, при виїзді з прилеглої
території, не надав перевагу в русі
автомобілю, державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_1, який рухався по
головній дорозі. Внаслідок цього
ОСОБА_2 допустив зіткнення, що
спричинило пошкодження транспортних
засобів. Таким чином, ОСОБА_2 вчинив
правопорушення, передбачене статтею 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення. Вказані вище факти
встановлені та підтверджені
Постановою Приморського районного
суду від 27 грудня 2012 року по справі
№1522/27135/12, яка вступила в законну силу 08
січня 2013 року. Згідно цієї постанови,
допитаний у судовому засіданні ОСОБА_2,
свою вину у вчиненні правопорушення
визнав та повністю підтвердив
обставини справи, встановлені судом.

Згідно частини 4 статті 61 ЦПК
України, постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Відповідачем у запереченні на
позов визнано, що вказаний в постанові
Приморського районного суду м.Одеси
від 27 грудня 2012 року тролейбус належить
йому. Додатково, цей факт підтверджений
пунктом 1.2. договору страхування та
пунктом 91 додатку №1 до додатку №2 до
вказаного договору, згідно яких
тролейбус, бортовий номер « 867»,
відноситься до переліку транспортних
засобів, які експлуатуються
відповідачем, та на можливі наслідки
експлуатації яких поширюється дія
договору страхування.

Розмір шкоди, завданої
транспортному засобу, визначений та
підтверджений висновком експертного
автотоварознавчого дослідження №283/12
від 28 вересня 2012 року з визначення
вартості матеріального збитку,
завданого ОСОБА_3 - власнику автомобіля
NISSAN MAXIMA (А32), реєстраційний номер
НОМЕР_2, 1995 р.в. (далі - експертний
висновок). Згідно даного висновку,
розмір шкоди складає суму 60 081.79 грн.,
яка заявлена позивачем до стягнення.

Відповідно до пунктів 1 та 2
частини 1 статті 395 ЦК України, права
володіння та користування відносяться
до речових прав на чуже майно, що
підлягають захисту (частина 1 статті 396
ЦК).

Згідно Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013р №4. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» (п.13) - враховуючи, що
відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК
положення щодо захисту права власності
поширюються також на осіб, які хоч і не
є власниками, але володіють майном на
праві господарського відання,
оперативного управління або на іншій
підставі, передбаченій законом чи
договором (речове право), такі особи
також мають право вимагати
відшкодування шкоди, завданої цьому
майну.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 991 ЦК
України страховик має право
відмовитися від здійснення страхової
виплати у разі несвоєчасного
повідомлення страхувальником без
поважних на те причин про настання
страхового випадку або створення
страховикові перешкод у визначенні
обставин, характеру та розміру збитків.

В матеріалах справи міститься
лист-відмова ПАТ «Страхова група
«Ю.Бі.АЙ» №129 від 15.03.2013р., якою позивачу
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування у зв'язку з ДТП. З огляду
на це, а також зважаючи на те, що
відповідач вважає вказану відмову
незаконною, судом перевіряється її
обґрунтованість та відповідність
чинному законодавству України.

Згідно пункту 9.1.1. договору
страхування, при настанні страхового
випадку страхувальник (відповідач)
зобов'язаний негайно з місця настання
випадку повідомити та викликати для
оформлення обставин
дорожньо-транспортної пригоди (ДТП) та
будь-яким доступним способом
повідомити страховика про страховий
випадок, але в будь-якому разі не
пізніше 2 (двох) робочих днів, починаючи
з того моменту, коли страхувальнику
(його представнику) стало відомо або
повинно було стати відомо про таку
подію. Повідомлення страховика
здійснюється письмово з докладним
викладенням усіх відомих йому
обставин.

Водночас, представником відповідача не
надано жодних доказів сповіщення
страховика про ДТП взагалі. Так,
наданий відповідачем лист від 12
вересня 2012 року на адресу начальника
управління АТ СГ компанії «Ю.Бі.АЙ»
взагалі не містить доказів його
отримання страховиком, а містить лише
відмітку про отримання самим
позивачем. Під час розгляду справи
відповідачем не надано доказів
направлення цього листа страховику.
Цей висновок підтверджений також
письмовими поясненнями страховика на
адресу суду, в яких він зазначив, що
«жодного документа по справі АТ «СГ
«Ю.БІ.АЙ» не було отримано від
страхувальника КП
«Одесміськелектротранс», а про
настання зазначеної ДТП АТ «СГ
«Ю.БІ.АЙ» стало відомо лише після
звернення потерпілого в ДТП, г.ОСОБА_1
до страхової компанії із заявою на
виплату». Доводи представника
відповідача про сповіщення страховика
в телефонному режимі судом сприйняті
не можуть бути у зв'язку з відсутністю
доказів цього, а також з огляду на
необхідність подання відповідної
письмової заяви з докладним
викладенням усіх відомих йому обставин
(п.9.1.1. договору страхування). Також, не
можуть бути сприйняті судом доводи
відповідача стосовно передачі ним
листа від 12.09.2012р. позивачу для
подальшої передачі страховику:
по-перше, такий обов'язок на позивача не
покладений, по-друге, надана
відповідачем копія листа не містить
запису про те, що лист був отриманий
позивачем для подальшої передачі
страховику. Крім того, суд також
зауважує, що лист від 12.09.2012р. не містить
докладного викладення усіх відомих
відповідачу обставин ДТП, а вказана в
ньому адреса страховика не відповідає
тій, що вказана в договорі страхування.
Додатково, суд враховує наступне. Разом
з листом від 12.09.2012р. відповідачем були
надані до суду Висновок щодо обставин
ДТП, Пояснювальна записка ОСОБА_2 та
Докладна, з яких вбачається, що
працівниками відповідача складені
документи, дані яких про обставини ДТП
суперечать дійсному стану речей,
відображеному в постанові
Приморського районного суду м.Одеси
від 27 грудня 2012 року. Зокрема, вказані
документи містять твердження про те, що
винним у ДТП є позивач, який нібито
допустив зіткнення з тролейбусом, що не
рухався, водія в кабіні не було. Ці дані
не відповідають дійсності та, як
зазначалось, суперечать фактам,
встановленим вказаною вище постановою
суду. Таким чином, навіть за умови
подання відповідачем вказаних
документів страховику, це не могло б
вважатися виконанням вимог п.9.1.1.
договору страхування щодо докладного
викладення усіх відомих відповідачу
обставин ДТП. Крім того, як зазначалось,
згідно пункту 5 частини 1 статті 991 ЦК
України, створення страховикові
перешкод у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків є
підставою для відмови від здійснення
страхової виплати. Вказані вище
документи, надані до суду відповідачем,
містять недостовірні дані щодо ДТП, та
безумовно, є перешкодою у встановленні
дійсних обставин цієї пригоди .

Доводи відповідача про те, що
інформація про настання ДТП була
отримана страховиком від позивача , не
можуть бути підставою для відмови у
позові, оскільки позивачем була подана
заява про виплату страхового
відшкодування згідно вимог п.9.1.4.
договору страхування, що не звільняє
відповідача від обов'язку подання
повідомлення про настання страхового
випадку з детальним викладенням його
обставин (п.9.1.1. договору страхування).

Згідно пункту 19 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013р №4. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» з урахуванням змісту статті
979 ЦК та статті 16 Закону України "Про
страхування" у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку (пункт 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК) може бути підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування у тому разі, якщо воно
позбавило страховика можливості
дізнатися, чи є ця подія страховим
випадком.

По даній справі суд доходить висновку
про те, що неповідомлення відповідачем
страховика про ДТП взагалі, а також
складання документів, що описують
обставини ДТП всупереч дійсному стану
речей вказує на обґрунтованість
прийняття відповідачем рішення про
відмову у проведенні страхової виплати
позивачу, та обґрунтованість вимог
позивача про стягнення завданої шкоди
саме з відповідача. Внесення
відповідачем страхових виплат за
договором страхування, на
підтвердження чого його представником
надані платіжні доручення , не змінює
наведених вище порушень ним умов цього
договору та не впливає на законність
відмови страховика від проведення
страхової виплати позивачу по справі.

Також, згідно абзацу 4 пункту 16
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01.03.2013р №4. «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки» у разі невиконання особою,
відповідальність якої застрахована,
обов'язку письмового надання
страховику, з яким укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності (у
передбачених випадках - МТСБУ),
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду встановленого МТСБУ зразка,
шкода відшкодовується завдавачем
шкоди.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про відшкодування
збитків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального
підприємства «Одесміськелектротранс»,
за участю третіх осіб ОСОБА_2,
приватного акціонерного товариства
страхової групи «Ю.Бі.АЙ», ОСОБА_3 про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП - задовольнити.

Стягнути з комунального
підприємства «Одесміськелектротранс»,
код ЗКПО 03328497, на користь ОСОБА_1,
матеріальну шкоду у розмірі 60 081
(шістдесят тисяч вісімдесят одна) грн. 79
коп.

Стягнути з комунального підприємства
«Одесміськелектротранс», код ЗКПО
03328497, на користь ОСОБА_1, судовий збір у
розмірі 600 грн. 82 коп.

Рішення може бути оскаржене
шляхом подання апеляційному суду через
суд першої інстанції апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

О.В.Суворова

21.08.2014