АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4427/14
Головуючий 1-ї інст. - Ткаченко О.А.
Справа № 629/702/14-ц
Доповідач: Сащенко І.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів: - Овсяннікової
А.І., Бездітко В.М.,

при секретарях - Пільгун М.В.,
Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 09 квітня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3, в якій просив стягнути з
відповідача заборгованість за
кредитом в розмірі 19422,31 грн. та судові
витрати 243,60 грн.

В обґрунтування позову вказав, що
відповідно до укладеного договору від
22.12.2005 року відповідач отримав кредит в
розмірі 5000 грн. У порушення умов
договору відповідач зобов'язання
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість в
розмірі 19422,31 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнав.

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 09 квітня
2014 року в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у
зв'язку з пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Посилається на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи. Вказав, що
відповідач не надав банку заяву про
припинення строку дії договору, тому
він лонгувався на такий же термін.
Наполягає на тому, що договір не є
припиненим, тому строк позовної
давності не може бути пропущеним.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи, заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, що
з'явилися, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення районного
суду у відповідності до ст. 303 ЦПК
України в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, знаходить апеляційну
скаргу не підлягаючою задоволенню з
наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущений строк для
звернення до суду з позовом, доказів на
підтвердження поважності пропуску
строку не надано.

Судова колегія апеляційного суду
погоджується з такими висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213, 214 ЦПК
України рішення повинно бути законним
та обґрунтованим та відповідати на
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувались вимоги та
заперечення, якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їх підтвердження;
які правовідносини сторін випливають
із встановлених обставин; яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Встановлено, що 22.12.2005 року між ОСОБА_3
та ЗАТ КБ «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк» укладено договір,
відповідно до умов якого відповідач
отримав кредит в сумі 5000 грн. у виді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом і з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки ( а.с 13 - 21 ).

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема зміна
умов зобов'язання, сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди. Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Рішенням Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 23.04.2008
року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
КБ «Приватбанк» заборгованість за
кредитним договором від 22.12.2005 року в
сумі 6981,75 грн. ( а.с. 6 - 7 ).

В зв'язку з невиконанням ОСОБА_3
зобов'язань по договору станом на 31.12.2013
року за ним обліковується
заборгованість в розмірі 19422,31 грн., яка
складається з: 4475,35 грн. заборгованість
за кредитом, 20527,65 грн. - заборгованість
за процентами за користування
кредитом, 6981,75 грн. - заборгованість, яка
була стягнута за рішенням Лозівського
міськрайонного суду від 23.04.2008 року, 500
грн. - штраф (фіксована частина), 901,06 грн.
- штраф (процентна складова) ( а.с. 8 - 12 ).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Позовна давність за договором сплила в
квітні 2011 року.

Посилання представника банку в
судовому засіданні апеляційного суду
на те, що відповідно до умов договору
строк його дії щороку було
пролонговано на наступні 12 місяців та
те, що після закінчення терміну дії
картки була випущена нова картка на
новий строк судовою колегією не
приймаються.

Доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_3 сплачував кошти на погашення
заборгованості протягом терміну дії
картки, чи після ухвалення судом
рішення від 23.04.2008 року, а також що він
отримував нову картку після закінчення
терміну дії попередньої картки
матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням вимог матеріального і
процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Доводи, викладені банком в апеляційній
скарзі, висновок суду першої інстанції
не спростовують та не дають підстав для
скасування чи зміни ухваленого у
справі рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,
317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відхилити.

Рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 09 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно. Суддя -
І.С. Сащенко