АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2337/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу Мельник
І.О. Доповідач в апеляційній інстанції
Охріменко Н. І. УХВАЛА
27 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоОхріменко Н. І.суддівКачана
О. В. , Скіця М. І. при секретаріВолвенко
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Соснівського
районного суду м. Черкаси від 23 травня
2014 року по справі за поданням
головного державного виконавця
Центрального відділу державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції про
примусове проникнення до житла ОСОБА_6
за адресою: АДРЕСА_1, -
в с т а н о в и л а :
Центральний відділ ДВС Черкаського
міського управління юстиції звернувся
до суду з поданням про надання дозволу
на примусове проникнення до житла
В обґрунтування своїх вимог вказував,
що на виконанні в Центральному відділі
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції знаходяться виконавче
провадження № 2-4994 від 11.06.2012 року про
стягнення з ОСОБА_6, яка проживає в
АДРЕСА_1, на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованість на загальну суму 212043, 06
У зв'язку з тим, що боржником рішення
суду добровільно не виконано, було
розпочате примусове виконання даного
рішення.

В ході виконання рішення суду
державним виконавцем встановлено, що
боржнику на праві власності належить
квартира по АДРЕСА_1.

Державному виконавцю необхідно
перевірити майновий стан боржника,
однак боржник чинить перешкоди по
входженню до вказаного житлового
приміщення.

Враховуючи наведене, державний
виконавець просив суд надати дозвіл на
примусове проникнення до квартири,
належної боржнику за виконавчим
документом, для виявлення майна
боржника та опису й арешту
вищевказаної квартири.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 23 травня 2014 року подання
державного виконавця задоволено та
надано дозвіл на примусове проникнення
до АДРЕСА_1, що належить боржнику
ОСОБА_6.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду,
ОСОБА_6 оскаржила її в апеляційному
порядку, посилаючись на недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
вказану ухвалу суду і постановити нову,
якою відмовити у задоволенні подання
державного виконавця.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, судова колегія приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Судом встановлено, що на виконанні в
Центральному відділі державної
виконавчої служби Черкаського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження №
2-4994 від 11.06.2012 року про стягнення з
ОСОБА_6, яка проживає в АДРЕСА_1, на
користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість
на загальну суму 212043, 06 грн.

В ході виконання судового рішення
державним виконавцем встановлено, що
боржнику на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_1.

16 серпня 2012 року, на підставі постанови
державного виконавця про арешт майна
боржника та оголошення заборони про
його відчуження, накладено арешт на
нерухоме майно боржника, а саме
вищевказану квартиру.

З метою перевірки майнового стану
боржника, державним виконавцем
неодноразово здійснювалися виходи за
місцем проживання боржника з метою
отримання інформації про боржника та
його майно, проте доступ для проведення
виконавчих дій боржником державному
виконавцеві не надано, про що складені
відповідні акти державного виконавця
(а.с.11,13).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

Згідно ст. 376 ЦПК України питання про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння боржника - фізичної
особи або особи, у якої знаходиться
майно боржника чи майно та кошти
належні боржникові від інших осіб, або
дитина, щодо якої є виконавчий документ
про її відібрання, при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням житла чи іншого
володіння особи за поданням державного
виконавця.

Відповідно до п.10 ч. 3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право звертатися до суду з поданням
про постановлення вмотивованого
рішення про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника -
фізичної або іншої особи, в якої
перебуває майно боржника чи майно та
кошти, належні боржникові від інших
осіб.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

На час розгляду справи судом першої
інстанції та апеляційним судом,
заборгованість за виконавчим листом
боржником в добровільному порядку не
сплачена.

Проведення виконавчих дій щодо
перевірки майнового стану боржника
стало неможливим в зв'язку з тим, що
квартиру ніхто не відчинив, що є
підставою для звернення ДВС до суду з
поданням про надання дозволу на
примусове проникнення до житла.

Боржник не сприяє виконанню рішення
суду та здійсненню виконавчих дій
державним виконавцем щодо виявлення
майна боржника.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
подання державного виконавця та надав
дозвіл на примусове проникнення
державного виконавця до житла ОСОБА_6
за вказаною адресою для проведення
виконавчих дій.

Доводи апеляційної скарги вказаного
висновку суду не спростовують.

За таких обставин, ухвала суду
відповідає обставинам справи, вимогам
закону і підстав для її скасування та
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Соснівського районного суду м.
Черкаси від 23 травня 2014 року по справі
за поданням головного державного
виконавця Центрального відділу
державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції про примусове проникнення до
житла ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
суду касаційної інстанції на протязі
двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :