АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Винту Ю.М., Литвинюк І.М.,

секретар Ковальчук Н.О.

за участю: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа на
стороні відповідача - Хотинська
районна державна адміністрація, про
встановлення сервітуту, за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення Хотинського
районного суду Чернівецької області
від 09 липня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа на
стороні відповідача - Хотинська
районна державна адміністрація, про
встановлення сервітуту.

Посилався на те, що рішенням
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 29.05.2009 року за
ним визнано право власності на 47
відсотків нежитлового приміщення
(зерносклад літ. «А-1»), яке розташоване
по АДРЕСА_1. 16.06.2009 року Хотинським РБТІ
йому видано витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно. Рішенням
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 28.05.2013 року
йому було виділено і визнано за ним
право власності на 48/100 часток
нежитлової будівлі (зерноскладу), які
знаходять по середині об'єкту
загальною площею 299,60 кв.м. Разом із
будівлею зерноскладу межує тік
(замощення) із складським приміщенням,
яке рішенням зборів уповноважених
власників майнових і земельних паїв
ТОВ «Світанок» від 10.04.2007 року виділено
відповідачу. Земельна ділянка площею
0,24 га, на якій розміщені вказані
будівлі та тік, передана в оренду
ОСОБА_1 строком на 49 років. Єдиним
доступом до його частини зернотоку є
заїзд зі сторони, яка межує із
площадкою току ОСОБА_1, проте
відповідач перешкоджає йому в
користуванні його власністю, оскільки
забороняє використовувати переданий
йому в оренду заїзд.

Після уточнення позовних вимог просив
встановити земельний сервітут на
земельну ділянку (кадастровий
номер:01:001:0541, для обслуговування
току), на якій розміщене асфальтоване
замощення І, передану в оренду 28.07.2009
року ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 для надання йому
можливості вільно користуватись
належною йому часткою нежитлової
будівлі зерноскладу із забезпеченням
безперешкодного проходу та проїзду до
неї через металеві ворота зернотоку
ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 до існуючого входу до
частини його зерноскладу по АДРЕСА_1.

Рішенням Хотинського районного суду
Чернівецької області від 09 липня 2014
року позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено земельний сервітут на
земельну ділянку (кадастровий
номер:01:001:0541, для обслуговування
току), на якій розміщене асфальтоване
замощення І, передану в оренду 28.07.2009
року ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 для надання
ОСОБА_2 можливості вільно
користуватись належною йому 48/100
часткою нежитлової будівлі
зерноскладу по АДРЕСА_1 із
забезпеченням безперешкодного проходу
та проїзду до неї через металеві ворота
зернотоку ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 до
існуючого входу до частини зерноскладу
ОСОБА_2 по АДРЕСА_1.

Вирішено питання про стягнення
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволені
позову відмовити. Посилається на те, що
судом першої інстанції були порушені
норми матеріального і процесуального
права, а висновки суду не відповідають
обставинам справи. Зазначає, що суд
безпідставно прийняв уточнення
позовних вимог після проведення
попереднього судового засідання. Крім
того, не було взяте до уваги рішення
Хотинського районного суду від 08.02.2011
року, яким вже відмовлено позивачу у
встановлені сервітуту і встановлено,
що є можливість оборудувати окремий
заїзд зі сторони поля. Судом не
зазначено, в якій саме частині
належного відповідачу майна
встановлено сервітут і в якому розмірі,
тобто встановлений сервітут на всю
земельну ділянку 0,24 га, що суперечить
вимогам норм матеріального права.
Вважає, що суд фактично позбавив його
права власності на асфальтоване
замощення І, яке є об'єктом нерухомого
майна, на яке оформлено право
власності.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається і це
встановлено судом, що рішенням
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 28 травня 2013
року ОСОБА_2 виділено і визнано право
власності на 48/100 часток із нежитлової
будівлі (зерноскладу) розташованого по
АДРЕСА_1, а саме приміщення літ. «А»
першого поверху, частина тамбуру - 7,90
кв.м.; 1-1 складу 126,80 кв.м.; 1-3 частина
складу 5,90 кв.м.; 1-4 частина складу 5,70
кв.м.; 1-5 частина коридору 2,90 кв.м.;
примішення мансарди (МС) 1-6 частину
складу площею 150,40 кв.м., а всього
загальна площа 299,60 кв.м. Право
власності на вищезазначене майно
зареєстровано за позивачем у реєстрі
речових прав на нерухоме майно за
№50 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 26.06.2007 року ОСОБА_1
належить на праві власності замощення
І, яке знаходиться по АДРЕСА_2 (а.с.53).
Вказане замощення І знаходиться на
земельній ділянці, яка належить на
праві власності Хотинській районній
державній адміністрації та передана в
оренду ОСОБА_1 в розмірі 0,24 га строком
на 49 років згідно договору оренди
земельної ділянки від 28.07.2009 року
(а.с.20-21).

Відповідно до експертного висновку
№1176 від 30.11.2011 року вбачається, що на
момент приватизації будівля
зерноскладу являється
функціонально-придатною до
експлуатації. На день огляду об'єкт
приватизації (майновий пай) його
власнику не надається можливим
використовувати на умовах його до
приватизаційного функціонування.
Майновий пай приватизований із значним
обтяженням, що виражається в
відсутності вільного доступу до
приміщень об'єкту приватизації -
будівлі зерноскладу по АДРЕСА_1.
Обстеженням встановлено, що стіни
складу виконані із бутової кладки на
висоту 2,50 м від підлоги бокового входу
зі сторони співвласника ОСОБА_4,
укріпленої контрфорсами, поверх якої
влаштовано вісім рядів цегляної
кладки; висота приміщень від порогу до
низу балок перекриття становить 2,50 м;
перекриття між першим та мансардним
поверхами по балках із дерева з дощаним
настилом. Влаштувати ворота (чи
експлуатувати існуючі) із бокових
фасадів ОСОБА_2 не надається можливим
оскільки ці конструктивні елементи
знаходяться за межами належних йому
приміщень (а.с.22-24).

Згідно ст.401 ЦК України право
користування чужим майном (сервітут)
може бути встановлене щодо земельної
ділянки, інших природних ресурсів
(земельний сервітут) або іншого
нерухомого майна для задоволення
потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом.

Сервітут може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій, конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Відповідно до ст.402 ЦК України сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.

Земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки.

Договір про встановлення земельного
сервітуту підлягає державній
реєстрації в порядку, встановленому
для державної реєстрації прав на
нерухоме майно.

У разі недосягнення домовленості про
встановлення сервітуту та про його
умови спір вирішується судом за
позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Згідно ст.398 ЦК України право володіння
виникає на підставі договору з
власником або особою, якій майно було
передане власником, а також на інших
підставах, встановлених законом.

Рішенням Хотинського районного суду
від 08.02.2011 року було встановлено про
можливість під'їзду з іншої сторони на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, без існування кваліфікованих
висновків спеціалістів.

Відповідно до ч.2 ст.31 ЦПК України крім
прав та обов'язків, визначених у статті
27 цього Кодексу, позивач має право
протягом усього часу розгляду справи
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитися від позову, а
відповідач має право визнати позов
повністю або частково. До початку
розгляду судом справи по суті позивач
має право шляхом подання письмової
заяви змінити предмет або підставу
позову, а відповідач - пред'явити
зустрічний позов.

Збільшені позовні вимоги ОСОБА_2
фактично є уточненням предмета
земельного сервітуту та не можуть
вважатися зміною предмета або зміною
підставою позову.

Тому, встановлюючи земельний сервітут
на земельну ділянку суд першої
інстанції правильно прийшов до
висновку про неможливість
задовольнити потреби ОСОБА_2 щодо
доступу до нежитлової будівлі
(зерноскладу) розташованого по АДРЕСА_1
іншим способом.

Крім того, обмеження права ОСОБА_1 як
власника асфальтованого замощення І
допускається шляхом встановлення
сервітуту для задоволення потреб
ОСОБА_2, оскільки ці потреби неможливо
задовольнити іншим шляхом і не
вважається порушенням права власності
відповідача.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги суд першої інстанції правильно
визначивши володільця (користувача)
земельної ділянки, встановив земельний
сервітут на земельну ділянку без
встановлення строку його дії, оскільки
договір оренди земельної ділянки
укладений з ОСОБА_1 строком на 49 років. З
цих підстав, не залучаючи до участі в
справі в якості відповідача власника
земельної ділянки, не має правових
підстав покладати обов'язок
безперешкодного користування чужою
земельною ділянкою на її власника, а
лише щодо володільця на час такого
користування згідно договору.

Відповідно до п.22-2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ» від 16.04.2004 року № 7 вирішуючи
спори про встановлення сервітуту, суд
має враховувати, що земельний сервітут
встановлюється відносно певного
об'єкта і не залежить від власників цих
об'єктів, оскільки його дія
зберігається у разі переходу прав на
земельну ділянку, щодо якої його
встановлено, до іншої особи (частина
перша статті 401 ЦК, частина перша
статті 101 ЗК), а при встановленні
особистого сервітуту права
закріплюються за певною особою і він
припиняється внаслідок її смерті
(частина друга статті 401, пункт 6 частини
першої статті 406 ЦК).

Види земельних сервітутів, які
можуть бути встановлені рішенням
суду, визначені статтею 99 ЗК; цей
перелік не є вичерпним.

Згідно плану земельної ділянки та
технічної документації ОСОБА_2
рекомендуються межі дії земельного
сервітуту для права проходу, проїзду в
межах плану земельної ділянки розміром
0.2400 га, яка перебуває в оренді ОСОБА_1,
шириною 3 м від поворотної точки 1 до 2 -
55,15м, від 2 до 3 - 9,54м. Інших варіантів
користування чужою земельною ділянкою
сторонами не надано.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Хотинського районного суду
Чернівецької області від 09 липня 2014
року підлягає зміні з доповненням його
резолютивної частини після слів
«встановити земельний сервітут на
земельну ділянку» словами «строком на
період дії договору оренди земельної
ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та
Хотинською державною адміністрацією
від 28.07.2009 року та в межах плану проїзду
по земельній ділянці».

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Хотинського районного суду
Чернівецької області від 09 липня 2014
року змінити шляхом доповнення його
резолютивної частини словами «шириною
3м від поворотних точок 1 до 2 - 55.15м, від 2
до 3 - 9.54м згідно схеми земельної
ділянки, що є невід'ємною частиною
цього рішення, строком на період дії
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між ОСОБА_1 та Хотинською
державною адміністрацією від 28.07.2009
року».

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: