Провадження №4-с/761/149/2014
У Х В А Л А

іменем України

12 серпня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Бєловій О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за скаргою
ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2,
заінтересована особа ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
бездіяльність дій державного
виконавця управління державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві, під час виконання рішення суду,
та зобов'язання його вчинити дії по
реалізації майна та скасування
постанови про накладення арешту, -

в с т а н о в и
в :

У травні 2014 року до суду надійшла
скарга ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2,
заінтересовані особи ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
бездіяльність дій державного
виконавця управління державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві, під час виконання рішення суду,
та зобов'язання його вчинити дії по
реалізації майна та скасування
постанови про накладення арешту.

У поданій скарзі заявник посилається
на те, що 06.02.2014 року відкрито державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
виконавче провадження на підставі
виконавчого листа виданого
Шевченківським районним судом м. Києва
від 04.02.2014 р. № 761/15506/13-ц.

29.05.2014 року та 14.04.2014 року заявник
ОСОБА_1, зверталась до державного
виконавця з заявами, в яких повідомила
про наявне у неї рухоме майно, яке
знаходиться за місцем проживання
стягувача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.
Відповіді на її заяви заявниця не
отримала тому вважає, що стягувач
ОСОБА_2, який постійно проживає за
вищезазначеною адресою, має можливість
заховти майно перелічене нею в заяві
від 14.04.2014 року, чим будуть порушені її
права, оскільки вона втратить
можливість погасити частину боргу за
рахунок існуючого у неї рухомого майна.

Крім того, постановою державного
виконавця накладений арешт на рахунок
НОМЕР_1 у ПАТ КБ "Приватбанк" МФО 305299
карта НОМЕР_2 в ПАТ
«ПриватБанк», за яким заявниця отримує
допомогу на утримання дітей. Та на
рахунок, який належить стягувачу
ОСОБА_2, в ПАТ "Старокиївський банк"
НОМЕР_3.

В зв'язку з чим просила суд 1)
Зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві здійснити опис,
вилучення та реалізацію рухомого
майна, яке належить ОСОБА_1, але
знаходиться у ОСОБА_2 за адресами його
проживання: АДРЕСА_3, та АДРЕСА_2.
Зазначене заявницею в заяві від 14.04.2014
р. 2) Скасувати постанову про арешт
коштів боржника від 25.04.2014 р. на рахунок
НОМЕР_1 МФО 305299 карта НОМЕР_2
в ПАТ «ПриватБанк» відкритий на ім'я
ОСОБА_1.

Заявниця ОСОБА_1, в судовому засіданні
свої вимоги підтримала додатково суду
пояснила, що ніяких відомостей про
наявність майна та письмових
підтверджень щодо належності їй
рухомого майна зазначеного в її заяві
від 14.04.2014 року, відносно якого вона
просить зобов'язати здійснити опис,
вилучити та реалізувати в неї немає та
надати суду вона не може. Вважає, що
зазначене майно в заяві набуто під час
шлюбу з її чоловіком ОСОБА_2 вважається
спільним. Відповідно до п. 3. ст. 368
Цивільного кодексу України, майно
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Управління державної виконавчої
служби Шевченківського районного
управління юстиції у м. Києві, в судове
засідання свого представника не
направило, про день та час розгляду
скарги повідомлено належним чином,
письмових заперечень на скаргу не
надали. Через загальну канцелярію суду
надійшли належним чином завірені копії
матеріалів виконавчого провадження,
просили суд скаргу розглядати за
відсутності їх представника.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не
з'явився, про день та час розгляду
скарги повідомлений належним чином.
Через загальну канцелярію суду
надіслав письмові заперечення на
скаргу, в яких зазначив, що заявник
ОСОБА_1 просить зняти арешт з рахунку
«ПриватБанку» вказуючи, що вона
отримує допомогу на утримання дітей.
Але згідно з її заявою перерахування
аліментів з його заробітної плати в
розмірі 50% від його доходу
перераховується поштовим переказом за
адресою: 04107 АДРЕСА_1. Тому на його думку
рахунок НОМЕР_1 на який відповідно до
постанови ВДВС накладено арешт не може
вважатися соціальним. Щодо
зобов'язання державного виконавця
здійснити опис, вилучення та
реалізацію рухомого майна, яке
належить ОСОБА_1, але знаходиться у
ОСОБА_2 за адресами його проживання:
АДРЕСА_3, та АДРЕСА_2 то він зазначив, що
при розлученні та поділі квартири
заявниця всі свої речі вивезла. Тому
ніякого майна заявниці за
вищевказаними адресами не має.

Враховуючи зазначене та те, що згідно
вимог ч. 1 ст. 386 Цивільного
процесуального кодексу України (надалі
- ЦПК України) скарга розглядається у
десятиденний строк у судовому
засіданні за участю заявника і
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби, рішення, дія чи бездіяльність
якої оскаржуються, суд дійшов висновку
про можливість розгляду скарги за
відсутності заінтересованої особи
ОСОБА_3, та стягувача ОСОБА_2

Вислухавши пояснення заявниці,
дослідивши матеріали справи, оглянувши
належним чином завірені копії
матеріалів виконавчого провадження та
цивільної справи 761/15506/13-ц суд вважає,
що скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що Рішенням
Шевченківського районного суду
м. Києва від 14.10.2013 року був задоволений
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного боргу подружжя - розподілено
борг у розмірі 220400 грн. між ОСОБА_2 та
ОСОБА_1 в рівних частинах.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 110
200 грн. сплаченого боргу, стягнуто з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1102 грн.
судового збору та 3000 грн. витрат
на правову допомогу

В провадженні відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
знаходиться виконавче провадження №
ВП № 41886105 від 06.02.2014 року за виконавчим
листом від 04.02.2014 року, № 761/15506/13-ц де
боржником є ОСОБА_1, а стягувачем -
ОСОБА_2.

Вході здійснення виконавчих дій у
виконавчому провадженні ВП
№ 41886105, державному виконавцю з заяви
стягувача ОСОБА_2, стало відомо про
відкритий рахунок НОМЕР_1 МФО 305299
карта НОМЕР_2 в ПАТ
«ПриватБанк» на ім'я боржника ОСОБА_1,
що стало підставою для накладення
арешту на вказаний рахунок з метою
примусового виконання рішення
Шевченківського районного суду
м. Києва від 14.10.2013 року, про стягнення з
боржника ОСОБА_1 на користь стягувача
ОСОБА_2 боргу в сумі 114302,00 грн.

В подальшому, оскаржуваною постановою
державного виконавця від 25.04.2014 року
було накладено арешт на рахунок НОМЕР_1
МФО 305299 карта НОМЕР_2 в ПАТ
«ПриватБанк» відкритий на ім'я ОСОБА_1.

У відповідності до положень ч.ч. 1-3 ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення. При цьому,
арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.
Постановами, передбаченими частиною
другою цієї статті, може бути
накладений арешт у розмірі суми
стягнення з урахуванням виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, на все
майно боржника або на окремі предмети.

Як встановлено з пояснень в судовому
засіданні заявника та як вбачається з
матеріалів виконавчого провадження
ОСОБА_1, заявою повідомила державного
виконавця Байрамова Т.Р. про те що її
рахунок НОМЕР_1 у ПАТ КБ "Приватбанк" є
соціальним рахунком та відкритий нею
для виплати допомоги по догляду за
дитиною. Також пояснила, що на цей
рахунок перераховувались аліменти
батьком ОСОБА_2, на утримання
неповнолітніх дітей. Крім того в заяві
вона зазначила, що за станом здоров'я
дітей заявниця знаходиться в декретній
відпустці по догляду за дитиною до 6
років без збереження заробітної плати
та аліменти на утримання неповнолітніх
дітей є єдиним джерелом їх
забезпечення.

Судом встановлено, що Шевченківським
районним судом м. Києва 17.04.2012 р. було
видано виконавчий лист №2-11567/11 про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
аліменти на утримання дітей ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 у
розмірі 20% на кожну дитину з заробітку,
починаючи з вересня 2011 р. та до
повноліття дітей.

Приймаючи до уваги, що зазначений вище
рахунок у ПАТ КБ "Приватбанк" заявник
ОСОБА_1, за її словами, відкрила як
соціальний для виплати допомоги по
догляду за дитиною.

З огляду на те, що відповідно до п.п.
165.1.14 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу
України аліменти, що виплачуються
платнику податку згідно з рішенням
суду, не включаються до розрахунку
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу, тобто є
такими, що підпадають під визначення п.1
ч.2 ст. 73 Закону України «Про виконавче
провадження», на які не може бути
звернено стягнення, суд дійшов
висновку, що доводи заявника про
порушення її прав у виконавчому
провадженні правомірними. Постанова
про арешт коштів боржника від 25.04.2014
року на рахунок НОМЕР_1 МФО 305299 карта НОМЕР_2 в ПАТ «ПриватБанк» є
незаконною.

За таких обставин, постанова про арешт
коштів від 25.04.2014 року у виконавчому
провадженні ВП№41886105, підлягає
скасуванню, скарга в цій частині
задоволенню.

Щодо скарги заявника на бездіяльність
дій державного виконавця управління
державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, під час виконання
рішення суду про зобов'язання його
вчинити дії по реалізації майна то в
відповідності до Закону України "Про
виконавче провадження", Глави 4 про
загальний порядок звернення стягнення
на майно боржника, як зазначено в ст. 55
цього закону державний виконавець має
право звернути стягнення на майно
боржника, що перебуває в інших осіб.
Відповідно до ч. 2, цієї статті після
надходження відомостей про наявність
майна боржника державний виконавець
описує таке майно, вилучає його і
реалізує у встановленому цим Законом
порядку. У разі якщо особа, у якої
перебуває майно боржника, перешкоджає
державному виконавцю в його вилученні,
таке майно вилучається державним
виконавцем у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Заявником ОСОБА_1, до суду не надано
підтверджень та відомостей про
наявність нерухоме майна, яке належить
їй та зазначене в її заяві від 14.04.2014
року до державного виконавця, про опис,
вилучення та реалізацію рухомого
майна, що з її слів знаходиться у ОСОБА_2
за адресами його проживання: АДРЕСА_3,
та АДРЕСА_2.

З наданих письмових заперечень
стягувача ОСОБА_2, в яких він зазначив
що при розлученні та поділі квартири
заявниця всі свої речі вивезла. Тому
ніякого майна заявниці за
вищевказаними адресами не має. Судом
при огляді цивільної справи 761/15506/13-ц за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ
спільного боргу подружжя у якій
рішенням суду розподілено борг у
розмірі 220400 грн. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в
рівних частинах, зазначене в заяві
ОСОБА_1, від 14.04.2014 року до державного
виконавця, про опис, вилучення та
реалізацію рухомого майна - судом не
встановлювалося.

Тому суд не знаходить підстав для
задоволення скарги ОСОБА_1, в частині
про зобов'язати державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві здійснити опис,
вилучення та реалізацію рухомого
майна, яке належить ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст.
55, 57, 73 Закону України «Про виконавче
провадження», суд

У х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1, стягувач ОСОБА_2,
заінтересована особа ОСОБА_1, ОСОБА_3 на
бездіяльність дій державного
виконавця управління державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м.
Києві, під час виконання рішення суду,
та зобов'язання його вчинити дії по
реалізації майна та скасування
постанови про накладення арешту -
задовольнити частково.

Скасувати постанову державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у м. Києві
у м. Києві від 25.04.2014 року про арешт
коштів боржника на рахунок НОМЕР_1 МФО
305299 карта НОМЕР_2 в ПАТ
«ПриватБанк».

У задоволенні скарги в частині
зобов'язання державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві здійснити опис,
вилучення та реалізацію рухомого
майна, яке належить ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня його проголошення
через суд першої інстанції, який
ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя:
О.Ф. Малинников