Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2014 Справа №607/9535/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі:

- головуючого - судді - Стельмащука П.Я.

- при секретарі - Паюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи
такою, що втратила право на
користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в
суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання
його таким, що втратив право
користування житловим приміщенням за
адресою АДРЕСА_1. В обґрунтування
позовних вимог зазначили, що квартира
яка знаходиться по АДРЕСА_1 належить їм
на праві приватної власності.
Відповідач по справі, колишній чоловік
позивачки ОСОБА_1, понад півтора роки не
проживає в квартирі, його речі та майно
відсутні, він не бере участі в
утриманні будинку та не вносить плату
за комунальні послуги.

Позивачі в судове засідання не
з'явились, подали суду заяву про
розгляд справи у їх відсутності,
позовні вимоги підтримують, просять
визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право
на користування житлом.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, хоча про день, час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України,
у разі неявки у судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, суд може ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, якщо позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи,
вважає за необхідне проводити заочний
розгляд справи на підставі наявних у
справі доказів.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло виданого
Тернопільським міським бюро технічної
інвентаризації 02.12.1994 року, квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Згідно договору дарування від 19.12.2003
року, посвідченого приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_4
подарувала належну її 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1. На підстві
чого, ОСОБА_1 зареєструвала право
власності на 1/2 частини квартири
АДРЕСА_1, що підтверджується
Реєстраційним написом на
правовтановлювальному документі,
виданному Тернопільським міським бюро
технічної інвентаризації 09.01.2004 року,
за реєстраційним №9333.

Як вбачається із довідки №152, виданої
ПП «Вікторія-1» від 07.04.2014 року в
квартирі по АДРЕСА_1, зареєстровані:
ОСОБА_1, її донька - ОСОБА_7 та чоловік
ОСОБА_3.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської
області від 10.01.2013 року по справі
№1915/16302/2012 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1.

Позивач в обґрунтування своїх позовних
вимог посилається на те, що відповідач
по справі, більше як півтора року не
проживає в квартирі, його речі та майно
відсутні, він не бере участі в
утриманні будинку та не вносить плату
за комунальні послуги.

Як вбачається з акту комісії від 07.04.2014
року затвердженого директором ПП
«Вікторія-1», ОСОБА_3 за місцем
реєстрації АДРЕСА_1 не проживає з 22.01.2013
року.

У відповідності до вимог частини 2
статті 405 ЦК України, член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності суд приходить до
переконання, що позов підлягає до
задоволення, шляхом визнання ОСОБА_3
таким, що втратив право на користування
житлом АДРЕСА_1.

Крім того, в силу вимог статті 88 ЦПК
України, слід стягнути із відповідача
на користь позивачів сплачений судовий
збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 59, 60, 88, 212-215, 218,
223, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання особи такою, що втратила право
на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право на користування
квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_2 243,60 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто
Тернопільським міськрайонним судом
Тернопільської області за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути
оскаржене відповідачем в загальному
порядку лише у разі залишення судом,
який його ухвалив, без задоволення
заяви відповідача про перегляд
заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем у загальному порядку до
апеляційного суду Тернопільської
області через Тернопільський
міськрайонний суд шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий
П.Я.Стельмащук