АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7706/2014
Головуючий в суді 1 інстанції -
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді Ящук
Т.І.

суддів
Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка
подана його представником ОСОБА_3, на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

встановила:

13.08.2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_4 про відшкодування
шкоди, посилаючись на те, що внаслідок
залиття його квартири відповідачем, що
сталося 14.08.2010 року, та потрапляння
води на меблі та предмети домашнього
вжитку, вони були зіпсовані. Тому
просив стягнути з відповідача на його
користь у відшкодування шкоди 3350 грн.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, позивач
ОСОБА_2 звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи.

Вказував, що внаслідок затоплення
квартири позивача, через намокання
розбухли та вийшли з ладу гардеробна
шафа, килим, стіл , два стільці,
двоспальне ліжко-диван. Доказом
придбання зазначеного майна є договір
від 12.02.2007 року на виготовлення меблів
та акт приймання-передачі виконаних
робіт від 28.02.2007 року.

Доказом наявності під час залиття у
квартирі вказаного майна є зроблені
експертом ТОВ «Експерт» у звіті про
оцінку фотографії пошкодженої
залиттям квартири позивача у АДРЕСА_1, з
яких чітко видно зазначені у позові
меблі, які згодом від вологості
розбухли та стали непригодними для
використання. Вартість пошкоджених
меблів встановлена в акті
приймання-передачі виконаних робіт від
28.02.2007 року.

В судове засідання апелянт та
його представник не з'явились, про день,
час та місце розгляду справи
повідомлялись належним чином, за
вказаною в апеляційній скарзі адресою.
Відповідно до вимог ст. 305 ЦПК України
колегією суддів визнано за можливе
розглянути справу у відсутності
апелянта та його представника.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
вважав доводи апеляційної скарги
безпідставними та просив залишити
рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення відповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач вказав, що внаслідок
потрапляння води на меблі та предмети
домашнього вжитку під час залиття
квартири 14.08.2010 року, вказані речі були
зіпсовані, тому з відповідача підлягає
сума завданих збитків в розмірі 2150 грн.
В подальшому позивач збільшив позовні
вимоги та просив стягнути у
відшкодування шкоди суму в розмірі 3350
грн.

Відмовляючи у задоволенні позову у
повному обсязі, суд першої інстанції
виходив того, що позивачем не було
надано суду будь-яких доказів
наявності зазначеного майна в квартирі
під час залиття, доказів його
пошкодження та доказів вартості
нанесених збитків майну. Так, в акті від
18.08.2010 року було зафіксовано
пошкодження квартири позивача
внаслідок залиття, але не зазначено про
пошкодження будь-якого майна.

На підтвердження наявності майна
позивачем було надано договір від
12.02.2007 року на виготовлення меблів,
відповідно до якого він придбав стіл,
стільці, двоспальний диван, тумбу під
телевізор, шафу, матрас, килим.
Звертаючись до суду з позовом,
позивачем було зазначено про
пошкодження шафи, килима, столу, двох
стільців, двоспального дивану, разом з
тим будь-яких доказів пошкодження
даного майна суду надано не було, як і
не надано доказів його повного чи
часткового знищення.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 не
підтверджені відповідними доказами,
тому суд першої інстанції дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи
та досліджених судом першої інстанції
доказів, колегія суддів вважає, що
висновки суду першої інстанції щодо
підстав для відмови у задоволенні
позовних вимог є законними і
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи та положенням
матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги позивача є
аналогічними доводам, викладеним в
обґрунтування позовних вимог, вони
були предметом розгляду суду першої
інстанції та правильно не були
прийняті до уваги судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала.

При вирішенні спору про
відшкодування шкоди обов'язковому
з'ясуванню підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.09.2011 року Печерським районним судом м.
Києва була розглянута справа за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
залиття квартири.

Рішенням суду від 23.09.2011 року було
стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 9379 грн. 40 коп. у
відшкодування матеріальної шкоди та 1000
грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
16.12.2011 року зазначене рішення суду
першої інстанції було змінено,
зменшено розмір матеріальної шкоди до
4859 грн. , а також стягнуто судові
витрати в розмірі 779 грн. 60 коп., в решті
рішення залишено без змін.

Як вбачається зі змісту зазначених
рішень, матеріальна шкода, що була
стягнута з відповідачів на користь
ОСОБА_2, була заподіяна позивачу
внаслідок залиття квартири позивача з
вини відповідача 14 серпня 2010 року,
шляхом пошкодження конструктивних
елементів квартири: залиття стелі,
стін, підлоги на кухні, коридору та
житлової кімнати.

Одним із доказів залиття квартири
АДРЕСА_1, що належить позивачу, був акт
від 18 серпня 2010 року, складений
працівниками ВТВ КП «Печерськжитло»,
та покладений в основу даних рішень.
Відповідно до вказаного акту, квартира
№? 40 знаходилась у стадії ремонту (
кухня, коридор, ванна кімната поєднана),
житлова кімната відремонтована:
шпалери поклеєні на стелі і стінах,
стара паркетна підлога пофарбована. В
житловій кімнаті шпалери після залиття
з вище розташованої квартири № 44
відпали зі стелі і стін, площею 24 кв.м.,
обсипалась штукатурка зі стелі, площею
9 кв.м., в коридорі залита стеля - 0,6 кв.м.,
стіни -1,2 кв.м., ванна кімната - стеля 0,4
кв.м., стіни - 0,6 кв.м., кухня - стеля 0,4
кв.м., стіни- 0,5 кв.м.

Звертаючись до суду з даним
позовом та посилаючись на те, що
внаслідок цього самого залиття 14.08.2010
року також були пошкоджені меблі та
інші речі, а саме: гардеробна шафа,
килим, дерев'яний розкладний стіл, два
стільці, двоспальний диван, чим
позивачу завдано збитків на суму 4300
грн., оскільки зазначене майно не
придатне для використання, позивач
надав наступні докази : копію вказаного
акту про залиття від 18.08.2010 року, копію
свідоцтва про право власності на
квартиру позивача, копію фотознімку та
копії вищевказаних рішень судів про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди.

Під час розгляду справи позивач
надав до справи копію договору на
виготовлення меблів від 12.02.2007 року та
акт виконаних робіт від 28.02.2007 року, що
містить вартість придбаних позивачем у
лютому 2007 році дерев'яного розкладного
стола, 2-х стільців, двоспального
дивану, шафи гардеробної та килиму ( а.с.
51-52).

Таким чином, суд першої
інстанції правильно встановив, що
жодних доказів наявності
вищевказаного майна у квартирі під час
залиття 14.08.2010 року, доказів
пошкодження зазначеного майна,
ступеню пошкодження та доказів
вартості нанесених збитків, позивачем
суду не надано.

Посилання позивача на акт від
18.08.2010 року про залиття квартири є
безпідставним, оскільки в зазначеному
акті відсутні вказівки про пошкодження
меблів.

В апеляційній скарзі позивач
зазначив, що доказом пошкодження
вказаного у позові майна є фотографії,
виконані спеціалістом при складанні
ТОВ «Експерт» звіту про оцінку розміру
матеріального збитку, який заподіяно у
зв'язку пошкодженням конструктивних
елементів квартири внаслідок залиття.

Проте зазначені доводи колегія
суддів вважає безпідставними та
необґрунтованими, оскільки фотознімки
майна, виконані при складанні звіту
ТОВ «Експерт» 31 жовтня 2010 року, не є
належними доказами пошкодження меблів
при залитті 14 серпня 2010 року, адже
предметом дослідження спеціаліста
були конструктивні елементи квартири,
а не зазначені позивачем меблі.

Таким чином, є правильними
висновки суду першої інстанції про
відсутність у матеріалах справи
доказів, які б підтверджували факт
залиття меблів та обсяг їх пошкодження.
Крім того, з наявних у матеріалах
справи двох фотознімків шафи неможливо
встановити, коли саме вони були
пошкоджені, ступінь пошкодження
перелічених у позовній заяві меблів та
з'ясувати, чи підлягають вони ремонту,
чи стали непридатними для подальшого
використання.

Частиною 2 ст. 22 ЦК України встановлено,
що збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також втрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (
реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Доводи апеляційної скарги позивача про
те, що розмір заподіяної шкоди
підтверджується актом про
виготовлення меблів від 28.02.2007 року, де
зазначена їх вартість, колегія суддів
також вважає необґрунтованими,
оскільки на час залиття 14.08.2010 року
меблі перебували у вжитку більш ніж три
роки, тоді як жодних доказів реальної
вартості майна, з урахуванням його
зносу, на момент його залиття або на
момент розгляду справи, якщо речі ще не
відновлені, матеріали справи не
містять.

Інших доводів, які б давали підстави
вважати, що судом першої інстанції
допущено порушення матеріального та
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення спору, апеляційна скарга
позивача не містить.

Оскільки рішення суду ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, висновки суду
відповідають обставинам справи,
колегія суддів не вбачає підстав для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307-308, 313-317, 218 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 24 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: