Дата документу 20.08.2014
Справа № 320857914-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м.
Мелітополь

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області Колодіна Л.В., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки.

Суд вважає, що дану позовну заяву треба
залишити без руху, оскільки вона подана
з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК
України, до позовної заяви додається
документ, що підтверджує сплату
судового збору.

Як вбачається з доданої до матеріалів
справи квитанції № k1/F/56 від 15.08.2014 р.
/а.с.1/, судовий збір сплачений ОСОБА_3, а
не позивачем по справі ОСОБА_1.

Також позивач у своїй позовній заяві
вказує, що відповідно до Акту перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 09 жовтня 2013 року,
складеним головним спеціалістом
відділу оперативного контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства ОСОБА_4, було виявлено
самовільне використання ОСОБА_5
частини земельної ділянки площею 17
кв.м., розташованої за адресою АДРЕСА_1,
проте у вищезазначеному акті за
результатами перевірки вказано, що
факти самовільного зайняття частини
земельної ділянки за цією адресою
відсутні.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» самовільним
зайняттям земельної ділянки
вважаються будь-які дії, які свідчать
про фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Отже, самовільному зайняттю земельних
ділянок притаманні такі юридичні
ознаки: з об'єктивної сторони - це
будь-які дії особи, які свідчать про
фактичне заволодіння чи використання
земельної ділянки; відсутність при
цьому відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її відчуження або
надання у користування; відсутність
вчиненого правочину щодо такої
земельної ділянки; такі дії є
неправомірними, тобто їх правомірність
не закріплена нормативно-правовим
актом України; з суб'єктивної сторони -
такі дії є винними.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119 і 120 ЦПК України, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Оскільки вказані недоліки
перешкоджають розгляду даної позовної
заяви по суті, суд вважає за необхідне
залишити вказану позовну заяву без
руху і надати позивачеві триденний
термін для усунення недоліків з дня
отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 119-121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки - залишити без руху.

Надати позивачу строк усунути недоліки
протягом 3 днів з дня отримання ним
ухвали. В разі невиконання вимог суду
заява буде вважатись неподаною та
повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
Л.В.
Колодіна