Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних
справ
УХВАЛА

іменем україни

20 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Іваненко Ю.Г.,

Касьяна
О.П.,
Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
комерційний банк «Арма», про визнання
відмови неправомірною, стягнення за
депозитними вкладами,

за касаційною скаргою Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 30 січня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
«Арма» (далі - ТОВ КБ «Арма»), про
визнання відмови неправомірною,
стягнення за депозитними вкладами.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 27 березня 2008 року уклав
договори банківського вкладу №
5/1/980-ДД/1020, № 5/1/980-ДД/1021, № 5/1/980-ДД/1022 з
ТОВ КБ «Арма», відповідно до яких
передав, а банк прийняв грошові кошти у
розмірі 50 000 грн за кожним договором
строком на 18 місяців з нарахуванням 17 %
річних. 28 вересня 2009 року відповідно до
п. 3.3.3 вищевказаних договорів і у
зв'язку із закінченням їх строків
позивач звернувся до Донецької філії
ТОВ КБ «Арма» з метою повернення
вкладів та належних йому відсотків,
однак отримав відмову з причини
низької ліквідності банку. 27 жовтня 2009
року він звернувся до Ворошиловського
районного суду м. Донецька з позовом
про захист прав споживачів. Рішенням
суду від 12 лютого 2010 року з ТОВ КБ
«Арма» було стягнуто на його користь 188
860 грн. У зв'язку із ліквідацією ТОВ КБ
«Арма» 21 квітня 2010 року позивачу Фондом
гарантування вкладів фізичних осіб
було виплачено суму у граничному на той
час розмірі 150 000 грн. Залишок суми 38 860
грн 67 коп. ТОВ КБ «Арма» зобов'язалося
виплатити відповідно до черговості
протягом трьох років за рахунок
грошових коштів, отриманих від активів
банку, про що мали особисто повідомити
кожного кредитора (вкладника)
відповідно до

п. 11.3 постанови Правління НБУ від 28
січня 2001 року. Однак позивач жодного
повідомлення не отримував. На заяву
позивача від 26 квітня

2013 року відповідачем було відмовлено у
виплаті з мотивів закінчення строку
звернення. Тому ОСОБА_3 просив визнати
відмову неправомірною, стягнути суми
за депозитними вкладами.

Рішенням Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 30 січня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа - ТОВ КБ «Арма», про
визнання відмови неправомірною,
стягнення суми за депозитними вкладами
задоволено частково. Стягнуто з Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
користь ОСОБА_3 відсотки за договором
банківських вкладів № 5/1/980-ДД/1020, №
5/1/980-ДД/1021, № 5/1/980-ДД/1022 в розмірі 38 240 грн
67 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено. Стягнуто з Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
судовий збір в розмірі 382 грн 40 коп.

Ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 26 лютого

2014 року рішення Ворошиловського
районного суду м. Донецька від

30 січня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб -
Кікалов В.С. просить скасувати
оскаржувані судові рішення та закрити
провадження у справі, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, дослідивши матеріали справи та
перевіривши наведені в скарзі доводи,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_3, суд першої інстанції, з яким
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив із того, що позивачем не
пропущено строк звернення до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
щодо виплати залишкової суми за
банківськими вкладами, а тому
залишкові суми підлягають стягненню.

Проте погодитися з такими висновками
судів не можна.

Згідно з п. 25 постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від 20
травня 2013 року № 8 «Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів»,
відповідно до частин першої та другої
статті 3 Закону України від 23 лютого 2012
року № 4452-VI «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб є
установою, що виконує спеціальні
функції у сфері гарантування вкладів
фізичних осіб та виведення
неплатоспроможних банків з ринку. Фонд
є юридичною особою публічного права.
Оскільки Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб є державною
спеціалізованою установою, яка виконує
функції державного управління у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб, то
спори, які виникають у цих
правовідносинах, є публічно-правовими
та підлягають розгляду за правилами
КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» Фонд є установою, що
виконує спеціальні функції у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку. Фонд є юридичною особою
публічного права.

З 1 вересня 2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), який
визначив повноваження
адміністративних судів щодо розгляду
справ адміністративної юрисдикції,
порядок звернення до адміністративних
судів і порядок здійснення
адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Частиною 2 ст. 4 цього Кодексу визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові
спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового
вирішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15 ЦПК України
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень.

У справі встановлено, що спір виник за
зверненням ОСОБА_3 з приводу визнання
відмови неправомірною, стягнення суми
за депозитними вкладами з Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст.
2, 4, 17 КАС України, зазначений спір, який
виник із звернення до суб'єкта владних
повноважень у сфері публічно-правових
правовідносин, відноситься до
адміністративної юрисдикції, а тому
його розгляд повинен був здійснюватися
в порядку, передбаченому нормами КАС
України.

Проте суди прийняли до свого розгляду
та розглянули справу після 1 вересня 2005
року (після набрання чинності КАС
України) за правилами, встановленими
Цивільним процесуальним кодексом
України (далі - ЦПК України).

Таким чином, суди дійшли неправильного
висновку про наявність
цивільно-правового спору й помилково
розглянули вимоги ОСОБА_3 за правилами
ЦПК України.

У справі виник спір у сфері
публічно-правових правовідносин, а
тому справа не підлягає вирішенню в
порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що порушення норм
процесуального права, яке призвело до
неправильного вирішення справи,
допустили як суд першої інстанції, так
і суд апеляційної інстанції, судові
рішення підлягають скасуванню із
закриттям провадження у справі з
підстав, передбачених ч. 1

ст. 340, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 340, 345 ЦПК України,
колегія суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб задовольнити.

Рішення Ворошиловського районного
суду м. Донецька від 30 січня

2014 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 26 лютого 2014 року
скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3
до Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб, третя особа - Товариство з
обмеженою відповідальністю
комерційний банк «Арма», про визнання
відмови неправомірною, стягнення за
депозитними вкладами закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна Судді:О.І.
Євтушенко Ю.Г. Іваненко О.П. Касьян
О.М. Ситнік