У Х В А Л А

22 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відшкодування" на ухвалу судді
Рівненського міського суду від 16 липня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до TRANSPORTI JOZEF MELAVC
S.P. (Транспорти Йозеф Мелавич Ес Пе),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_11; про
відшкодування моральної шкоди,
завданої злочином,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Рівненського міського
суду від 16 липня 2014 року повернуто
представнику позивачів позовну заяву
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до TRANSPORTI
JOZEF MELAVC S.P. (Транспорти Йозеф Мелавич Ес
Пе), третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,:
ОСОБА_11; про відшкодування моральної
шкоди, завданої злочином.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі представник позивачів
покликається на його незаконність
через неправильне застосування норм
процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про
недодержання суддею вимог ч. 2 ст. 120 ЦПК
України, оскільки норми ч.1 цієї статті
не передбачають подання копій
документів за позовами про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи. Вимоги позову
підтверджуються вироком Житомирського
районного суду Житомирської області
від 05.12.2008 року, що залишений без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 24.03.2009 року.

Крім того, чинним законодавством не
передбачено долучення до матеріалів
справи перекладеної позовної заяви у
випадку, якщо однією із сторін є
іноземний елемент.

Посилався на правила ст.415 ЦПК України
та п.2 Інструкції про порядок
міжнародних договорів з питань надання
правової допомоги у цивільних справах
щодо вручення документів, отримання
доказів та визнання і виконання
судових рішень стверджував, що судове
доручення може надаватись судом, а не
позивачем.

Також покликався на абз. третій-шостий
п.2.3 цієї Інструкції, що покладають на
суд обов'язок здійснити переклад і
посвідчення копій документів.

З цих підстав просив ухвалу судді
Рівненського міського суду від 16 липня
2014 року скасувати, а позовну заяву
направити для розгляду по суті до суду
першої інстанції.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
суддя першої інстанції виходив з того,
що позивачі при зверненні до суду не
надали належну кількість копій
позовної заяви та додатків до неї з
перекладом на мову запитуваної держави
чи іншою мовою, що передбачена
міжнародним договором України, а тому
повернув заяву представнику позивачів.

Проте з такими висновками погодитися
не можна.

Матеріалами справи встановлено, що 18
червня 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Відродження" від
імені своїх довірителів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 подало в Рівненський
міський суд позовну заяву до TRANSPORTI JOZEF
MELAVC S.P. (Транспорти Йозеф Мелавич Ес Пе),
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору,: ОСОБА_11; про
відшкодування моральної шкоди,
завданої злочином (а.с. 1-8). Як на правову
підставу своїх вимог покликався на
норми ст.ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України, які
регулюють загальні умови
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, а також відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки, та зазначав про наявність
вироку суду, що набрав законної сили,
яким засуджено ОСОБА_11.

Згідно із ч. 1 ст. 415 ЦПК України у разі
якщо в процесі розгляду справи суду
необхідно вручити документи, отримати
докази, провести окремі процесуальні
дії на території іншої держави, суд
України може звернутися з відповідним
судовим дорученням до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави у порядку,
встановленому цим Кодексом або
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Абзаци третій-шостий п. 2.3. Інструкції
про порядок виконання міжнародних
договорів з питань надання правової
допомоги в цивільних справах щодо
вручення документів, отримання доказів
та визнання і виконання судових рішень,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції України та
Державної судової адміністрації
України від 27.06.2008 року №1092554, вказують
про складання документів, що
підлягають врученню згідно із
дорученням суду, мовою запитуваної
держави або іншої мови, передбаченої
міжнародним договором України, або
супровід завіреним перекладом на таку
мову. У відповідних випадках документи,
що підлягають врученню, можуть бути
складені або перекладені на ту мову,
яку, як є підстави вважати, розуміє
особа, якій необхідно вручити
документи. Це окремо визначається
судом України у дорученні. Витрати,
пов'язані із залученням перекладача,
сплачуються у порядку, передбаченому
статтею 86 Цивільного процесуального
кодексу України. Переклад здійснюється
фахівцем, запрошеним до відповідного
суду України згідно із статтею 55
Цивільного процесуального кодексу
України, або засвідчується
уповноваженим перекладачем, або
нотаріально.

Наведеним спростовуються твердження
судді про обов'язок саме позивачів
здійснити переклад заяви і додатків
при зверненні до суду.

Правильними є і доводи апеляційної
скарги про те, що норми ч. 2 ст. 120 ЦПК
України не передбачають застосування
для позовів про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок злочину або
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю фізичної особи, правил цієї
статті щодо подання копій документів.
Тому висновки про недодержання
позивачами вимог ч. 1 ст. 120 ЦПК України
щодо копій заяви і всіх додатків
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі, суддею зроблено
усупереч закону.

Як убачається, суддя першої інстанції
при вирішенні питання про відкриття
провадження у справі уваги на
викладені обставини не звернув, що
призвело до постановлення ухвали, яка
не може залишатися чинною.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України
порушення судом першої інстанції
порядку, встановленого для вирішення
питання, є підставою для скасування
ухвали і передачі питання на новий
розгляд до суду, що постановив
оскаржуване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 324-325 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити
частково.

Ухвалу судді Рівненського міського
суду від 16 липня 2014 року скасувати, а
питання про відкриття провадження у
справі передати суду першої інстанції
на новий розгляд.

Головуючий:
С.В.Хилевич

Судді:
І.М.Собіна

О.В.Оніпко