Справа № 2/333/5857/14
Провадження № 333/2395/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2014 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до в.о. головного
лікаря обласної клінічної
психіатричної лікарні Судовської Т.Г.
про визнання незаконними дій щодо
відмови у наданні висновку ЛКК про
необхідність стороннього догляду, -

ВСТАНОВИВ:

24.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до в.о.
головного лікаря обласної клінічної
психіатричної лікарні Судовської Т.Г.
про визнання незаконними дій щодо
відмови у наданні висновку ЛКК про
необхідність стороннього догляду.

24.07.2014 року матеріали зазначеної справи
надійшли у провадження судді
Дмитрієвої М.М.

Відповідно до положень ст.ст. 55,124
Конституції України та ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаний або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

За змістом зазначеної статті, суд не
має право обирати спосіб захисту на
власний розсуд, оскільки це порушує
принцип диспозитивності та
змагальності цивільного процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Вивчивши матеріали справи, суддя
дійшов висновку, що позовну заяву
подано без додержання вимог,
передбачених чинним законодавством.

24.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
вказаним позовом. Цього ж дня заведено
справу, якій присвоєно № 333/5857/14-ц,
провадження № 2/333/2395/12.

Проте, позивачем у своєму позові не
зазначено, в порядку цивільного чи
адміністративного судочинства
останній звернувся до суду за захистом
своїх порушених прав.

Крім того, відповідачем у справі
зазначено в.о. головного лікаря
обласної клінічної психіатричної
лікарні Судовської Т.Г. Однак, у своєму
позові ОСОБА_1 просить: визнати
незаконними дії щодо відмови у наданні
висновку ЛКК про необхідність
стороннього догляду; зобов'язати ЛКК
обласної психіатричної лікарні видати
висновок про необхідність стороннього
догляду згідно наказу МОЗа № 667 від
31.07.2013 року та наявних документі.

Таким чином, позивачем у позові не
зазначено яким чином саме Судовською
Т.Г. порушено його права, чиї дії
визнати незаконними, а також не надано
відмову, яка оскаржується.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення позовної заяви без руху, про
що повідомляє позивача і надає йому
строк для усунення недоліків, який не
може перевищувати п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов
висновку, що провадження у справі
неможливо відкрити до усунення
вказаних недоліків, а тому позовну
заяву слід залишити без руху, а
позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя,
-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до в.о. головного
лікаря обласної клінічної
психіатричної лікарні Судовської Т.Г.
про визнання незаконними дій щодо
відмови у наданні висновку ЛКК про
необхідність стороннього догляду -
залишити без руху, надавши п'ятиденний
строк з дня отримання копії цієї ухвали
для усунення недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва