АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1758/К/14
суддя Борис О.Н.
Категорія - 27 (ІV)
Доповідач - Грищенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Остапенко В.О.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: представника позивача
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» -
Подолінного Романа Гергійовича,

відповідача - ОСОБА_3 та її представника
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 серпня 2013 року по
цивільній справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки,-

В С Т А Н О
В И Л А:

Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк (надалі
ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду
з позовом до ОСОБА_3 і після уточнення
позовних вимог просило звернути
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1, у рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
у сумі 38506, 87 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 27 березня 2008 року ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 50000,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами у розмірі 21 % на рік
на суму залишку заборгованості, з
кінцевим терміном повернення 25 березня
2013 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором укладено
договір іпотеки, за умовами якого,
відповідач надала в іпотеку належну їй
на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином умови
кредитного договору не виконувала, у
зв'язку із чим, станом на 02 квітня 2013
року заборгованість склала 38506,87 грн.,
тому позивач просить звернути
стягнення на іпотечне майно шляхом
продажу іпотечного майна.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 серпня 2013 року , в
якому усунуто описку ухвалою суду від
20 вересня 2013 року, позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитною угодою № 142-МК від 27.03.2008 року
в сумі 38506,87 гривень, яка складається з
11654,41 грн. простроченої заборгованості
за кредитом, 26787,65 грн. простроченої
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 64,81 грн. пені за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором, звернуто стягнення на
трикімнатну квартиру, яка знаходиться
на п'ятому поверсі 9-ти поверхового
жилого будинку, загальною площею 62,17 кв
м, житлова площа 38,7 кв м, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом
продажу вказаного предмету іпотеки (на
підставі договору іпотеки № 142-МК/1 від
27.03.2008 року) Публічним акціонерним
товариством комерційний банк
"ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_3
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
отриманням витягу з Державного реєстру
прав власності, з проведенням дії щодо
коригування технічної документації
відповідно до поточного стану
нерухомості, її перепланування та
перебудови, з отриманням дублікатів
правовстановлюючих документів на
нерухомість у відповідних установах,
підприємствах або організаціях
незалежно від форм власності та
підпорядкування, з можливістю
здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх
передбачених нормативно-правовими
актами держави дій, необхідних для
продажу предмету іпотеки за ціною
визначеною договором сторонами 112000,00
грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
"ПриватБанк" судовий збір в сумі 385 грн.
07 коп. та витрати на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи
в сумі 120 грн.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня
2013 року рішення Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 20 серпня 2013
року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 червня 2014 року
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня
2013 року скасовано, справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3
ставить питання про скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення про відмову ПАТ КБ
«ПриватБанк» у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
законодавства та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції не враховано
строку позовної давності до вимог
Банку про стягнення заборгованості за
кредитним договором, суд не врахував
заборони Банку відповідно до вимог ч.2
ст. 1056-1 ЦК України в редакції від 09.01.2009
року підвищувати процентну ставку за
кредитним договором в односторонньому
порядку, не врахував співмірність
заборгованості за кредитними
зобов'язаннями із вартістю іпотечного
майна.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги і заперечень на неї,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Колегія суддів не може у повному
обсязі погодитися із висновками суду
першої інстанції, з огляду на
наступне.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
такі питання 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані ( пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; 5) чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити; 6 ) як розподілити між
сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував
у повній мірі всі обставини, які мають
значення для справи, та не виконав усі
вимоги цивільного судочинства, у
зв'язку із чим рішення в даній справі
неможна визнати законним і
обґрунтованим.

Судом встановлено, що 27 березня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
комерційний банк «ПриватБанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«ПриватБанк», та ОСОБА_3 була укладена
кредитна угода № 142-МК відповідно до
умов якої, ПАТ КБ «ПриватБанк» надав
відповідачу кредит в сумі 50000,00 гривень
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 21,00% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 25 березня
2013 року.

В межах дії кредитної угоди, сторони
уклали Договір про видачу траншу №
142-МК/1 від 28.03.2008 року, відповідно до
умов якого банк надав відповідачу
кредитні кошти в сумі 50000,00 грн. на
термін до 25.03.2013 року, що передбачено
Графіком погашення кредиту та
відсотків, який є невід'ємною частину
Договору.

Умовами Кредитної угоди передбачено,
що погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісячно в період сплати, позичальник
зобов'язаний надавати банку грошові
кошти (щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із: заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати. Пунктом 4.3.
Договору передбачено, що у разі
порушення боржником будь-якого із
зобов'язання по погашення кредиту,
передбаченого п.п.2.2.3, 2.3.3.,2.4.1,4.10
боржник зобов'язаний сплатити Банку
відсотки за користування Траншем в
розмірі 42% річних від суми залишку не
погашеної заборгованості.( том 1 а.с.7-8)

Згідно умов п.22 Іпотечного договору
звернення стягнення здійснюється у
випадках, передбачених п.п.16.7.1., 16.7.2, 16.9
цього договору, відповідно до розділу V
Закону України «Про іпотеку» на
підставі рішення суду або на підставі
виконавчого напису нотаріуса або
згідно із застереженням про
задоволення вимог Іпотекодержателя, що
міститься в цьому договорі.

Відповідно до п.33.4 Іпотечного договору
сторони визначили вартість предмета
іпотеки, яка становить 112500,00 грн. (
а.с.11-13 том 1 ).

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із наявності
заборгованості відповідача за
кредитним договором , що дає підстави
для звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Однак, колегія суддів не може у
повному обсязі погодитися із
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи та
наданого позивачем розрахунку
заборгованості станом на 02 квітня 2013
року, заборгованість за тілом кредиту
складає 11654,41 грн., заборгованість за
відсотками становить 26787,65 грн., пеня
64,81 грн., що разом складає 38506,87 грн. (
а.с.50,52,53 том 2 )

Перевіряючи доводи апеляційної скарги
та наданий позивачем розрахунок
заборгованості у відповідності до
наданих відповідачем квитанції про
сплату кредитних коштів, ( а.с. 7-28 том 2 ),
колегія суддів приходить до висновку,
що в наданому розрахунку ураховані
усі сплати відповідачем чергових
платежів.

Також колегія суддів погоджується із
розрахунком заборгованості ПАТ КБ
«ПриватБанк» в частині нарахування
підвищеного розміру відсотків у
розмірі 42% , яке здійснено згідно із
умовами п.4.3 Договору про видачу
траншу, що у разі порушення боржником
будь-якого із зобов'язання по погашення
Траншу кредиту, боржник зобов'язаний
сплатити Банку відсотки за
користування Траншем в розмірі 42%
річних від суми залишку не погашеної
заборгованості.

Доводи апеляційної скарги щодо
пропуску позивачем строку позовної
давності на увагу не заслуговують,
оскільки як убачається із наданого
позивачем розрахунку розміру
заборгованості з грудня 2008 року було
допущено порушення термінів сплати
щомісячних платежів погашення
заборгованості по кредиту, в період з
серпня 2009 року по березень 2011 року
відповідач взагалі не сплачувала
платежі в погашення заборгованості за
кредитом, у зв'язку з чим позивач
правомірно застосував подвійну
відсоткову ставку на суму залишку
непогашеної заборгованості, а також
нарахування пені. Уточнюючи під час
розгляду справи позовні вимоги
позивачем було враховано сплату
відповідачем грошових коштів у розмірі
81854,65 грн. у період розгляду справи у
суді.

Однак, колегія суддів не може
погодитися із висновком суду першої
інстанції, щодо необхідності
звернення стягнення на предмет
іпотеки, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України
«Про іпотеку» передбачено, що у разі
порушення іпотекодавцем обов'язків,
встановлених іпотечним договором,
іпотекодержатель вправі вимагати
дострокового виконання основного
зобов'язання, а в разі його невиконання
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобовязанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку», у разі невиконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки і на підставі ст. ст. 12, 33, 39, 40
вказаного Закону.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку»,
передбачено, що у разі задоволення
судом позову про звернення стягнення
на предмет іпотеки, у рішенні суду
зазначаються: загальний розмір вимог
та всі його складові, що підлягають
сплаті іпотекодержателю з вартості
предмета іпотеки; опис нерухомого
майна, за рахунок якого підлягають
задоволенню вимоги іпотекодержателя;
заходи щодо забезпечення збереження
предмета іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні; спосіб
реалізації предмета іпотеки шляхом
проведення прилюдних торгів або
застосування процедури продажу,
встановленої статтею 38 цього Закону;
пріоритет та розмір вимог інших
кредиторів, які підлягають задоволенню
з вартості предмета іпотеки; початкова
ціна предмета іпотеки для подальшої
реалізації.

Частиною 3 ст. 39 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що суд вправі
відмовити у задоволенні позову
іпотекодержателя про дострокове
звернення стягнення на предмет
іпотеки, якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Пунктом 33.4 Іпотечного договору
сторони визначили вартість предмета
іпотеки, яка становить 112500,00 грн.

Як роз'яснено в п. 41 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
при вирішенні спору про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд має
дати оцінку співмірності суми
заборгованості за кредитом та вартості
іпотечного майна, якщо допущене
боржником або іпотекодавцем, якщо він є
відмінним від боржника, порушення
основного зобов'язання чи іпотечного
договору не завдає збитків
іпотекодержателю і не змінює обсяг
його прав. Оскільки вказане положення
закону є оціночним, то суд має належним
чином його мотивувати, співставити
обставини зі змістом цього поняття,
визначитись, чи не суперечить його
застосування загальному змісту та
призначенню права, яким урегульовано
конкретні відносини (зокрема про право
на першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства справедливість,
добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1
ст. 3 ЦК України).

З урахуванням розміру
заборгованості, який станом на 02
квітня 2013 року становить 38 506,87 грн., з
яких заборгованість за тілом кредиту
складає 11654,41 грн. та співмірності
заборгованості із вартістю предмета
іпотеки, яка складає 112500 грн., в
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк» про звернення стягнення
на предмет іпотеки слід відмовити.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
ухвалено без повного урахування
вищезазначених вимог законодавства, у
зв'язку із чим, відповідно до п.п.3, 4 ч.1
ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню
з ухваленням нового рішення про
відмову ПАТ КБ "ПриватБанк" в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 - 316 ЦПК
України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 20 серпня 2013 року
скасувати.

У позові Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_3 про звернення
стягнення на предмет іпотеки -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: