Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка
В.І.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Наумчука М.І., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 26 листопада 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 27 березня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_4, мотивуючи
вимоги тим, що рішенням Слов'янського
міськрайонного суду від 14 липня 2005 року
з відповідача на її користь стягнуто
аліменти на утримання дітей - ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, у розмірі 1/3 частини його
доходів, але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного року. Відповідач
ухиляється від сплати аліментів та за
довідкою відділу державної виконавчої
служби Слов'янського міськрайонного
управління юстиції станом на 26 вересня
2013 року заборгованість зі сплати
аліментів становить 26 832 грн 56 коп.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_3
просила стягнути з ОСОБА_4
заборгованість за аліментами та пеню в
розмірі 305 020 грн 39 коп.

Рішенням Слов'янського міськрайонного
суду Донецької області від 26 листопада
2013 року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 27 березня 2014 року, позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_3 неустойку за прострочення
сплати аліментів у розмірі 150 000 грн. В
іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду,
мотивуючи свої вимоги порушенням
судами норм процесуального права і
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням
Слов'янського міськрайонного суду
Донецької області від 14 липня 2005 року з
ОСОБА_4 на користь

ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання
дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6, у розмірі 1/3
частини його доходів, але не менше ніж

30 % прожиткового мінімуму на дитину
відповідного року.

За довідкою відділу державної
виконавчої служби Слов'янського
міськрайонного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Донецькій області від 26 вересня 2013 року
№ 6-562, станом на 01 жовтня 2013 року
заборгованість ОСОБА_4 зі сплати
аліментів становить 26 832 грн 56 коп.

Згідно з копією розписки, складеної
ОСОБА_3, ОСОБА_4 сплатив заборгованість
за аліментами в розмірі 28 721 грн (а.с. 87).

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції, з висновками якого
погодився й апеляційний суд, виходив із
того, що згідно розрахунку
заборгованості за аліментами,
зробленого державним виконавцем,
заборгованість ОСОБА_4 станом на 26
вересня 2013 року становить 26 832 грн 56
коп.; розмір неустойки за розрахунками
позивача становить 305 020 грн 39 коп., та з
урахуванням обставин справи суд
застосував ч. 2 ст. 196 СК України і
зменшив розмір неустойки, що підлягає
стягненню, до 150 000 грн.

Із висновками апеляційного суду
погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно зі ст. ст. 303, 304 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Справа розглядається
апеляційним судом за правилами,
встановленими для розгляду справи
судом першої інстанції, з винятками і
доповненнями, встановленими законом.

Зміст ухвали суду апеляційної
інстанції визначений ст. 315 ЦПК України,
в якій, зокрема, зазначаються:
узагальнені доводи та заперечення
осіб, які беруть участь у справі;
встановлені судом першої інстанції
обставини; мотиви, з яких апеляційний
суд виходив при постановленій ухвали, і
положення закону, яким він керувався; у
разі відхилення апеляційної скарги
зазначаються мотиви її відхилення.

Таким чином, в судовій ухвалі
апеляційний суд зобов'язаний дати
відповіді на всі доводи апеляційної
скарги, в іншому разі буде порушено
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод щодо
справедливого судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд у порушення
ст. ст. 303, 315 ЦПК України наведених вимог
закону не врахував; обставини справи
належним чином не з'ясував; не
перевірив доводи і заперечення сторін,
розмір пені, наданий позивачем; своїх
розрахунків розміру заборгованості за
аліментами і пені не навів та дійшов
передчасного висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, суд апеляційної інстанції не
врахував та не надав оцінки, доданій
ОСОБА_4 до апеляційної скарги розписці,
згідно якої останній сплатив ОСОБА_3
заборгованість зі слати аліментів у
розмірі 28 721 грн.

З огляду на допущені апеляційним судом
порушення норм процесуального права,
що унеможливили встановлення
фактичних обставин справ, постановлена
ним ухвала підлягає скасуванню
відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України із
направленням справи на новий розгляд
до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 27 березня 2014 року
скасувати, справу направити на новий
розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.І. Мартинюк

Судді:
В.І. Амелін

С.О.
Карпенко

М.І. Наумчук

І.К. Парінова