Красилівський районний суд
Хмельницької області
Справа № 677/1983/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2014 року м.Красилів

Красилівський районний суд
Хмельницької області в складі судді
Красняка В.І., при секретарі Федченко
Л.В., з участю позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
представника позивачів ОСОБА_3,
представника відповідача Вознюка Р.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_2, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45,ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49, до товариства з
обмеженою відповідальністю «СК Бужок»
про припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання, повернення
загальної частки (паю),

встановив:

11.11.2013 року позивачі звернулися до суду
з позовом до сільськогосподарського
кооперативу «Бужок» с. Митинці
Красилівського району Хмельницької
області про припинення договорів
оренди землі шляхом його розірвання,
повернення загальної частки (паю), в
якому просили стягнути з СК «Бужок» на
їх користь вартість їх часток в майні
кооперативу та шляхом розірвання
припинити дію договорів оренди землі,
укладених між ними та відповідачем.

06.02.2014 року представник позивачів
адвокат ОСОБА_3, діючи від імені
позивачів, подав до суду позовну заяву
до ТОВ «СК Бужок» зі змінами та
доповненнями позовних вимог,в якій,
посилаючись на те, що СК «Бужок» був
перетворений в ТОВ «СК Бужок», просив
повернути позивачам, як асоційованим
членам СК «Бужок», їх майнові паї та
земельні ділянки, припинивши дію
договорів оренди, укладених між ними та
вказаним кооперативом.

05.03.2014 року представник позивачів
адвокат ОСОБА_3, діючи від імені
позивачів, подав до суду позовну заяву
до ТОВ «СК Бужок» зі змінами та
доповненнями позовних вимог,в якій
просив повернути позивачам, як
асоційованим членам СК «Бужок», їх
майнові паї та земельні ділянки,
припинивши дію договорів оренди,
укладених між ними та вказаним
кооперативом.

20.05.2014 року представник позивачів
адвокат ОСОБА_3, діючи від імені
позивачів, подав до суду позовну заяву
до ТОВ «СК Бужок» зі змінами та
доповненнями позовних вимог,в якій
просив припинити зловживання
відповідачем правом у використанні
паїв позивачів, як асоційованих членів
СК «Бужок», та повернути їм їх майнові
паї та земельні ділянки, надані в
оренду СК «Бужок» припинивши дію
договорів оренди, укладених між ними та
вказаним кооперативом.

В обґрунтування позовних вимог
представник позивачів посилається на
те, що 28.03.2000 року створено СК «Бужок»,
асоційованими членами якого являються
позивачі.

В період з 2005 по 2012 роки позивачі, як
асоційовані члени СК «Бужок» та
сільськогосподарський кооператив
«Бужок» уклали договори оренди землі,
які додаються до позовної заяви,
предметом яких було строкове платне
користування земельними ділянками для
товарного сільськогосподарського
виробництва. Майно, яке належить
позивачам та яке належало для
спадкодавців частини позивачів у
відповідності до майнових
сертифікатів являється частиною
пайового фонду реформованого КСП
«Бужок» та використовувалось ним у
господарській діяльності в якості
цілісного майнового комплексу. Згідно
п.6.1 Статуту кооперативу, кооператив є
власником будівель, споруд, грошей,
майнових внесків його членів та
асоційованих членів.

Згідно п.6.2 Статуту, члени та
асоційовані члени кооперативу
передають право користування належною
їм земельною ділянкою кооперативу як
пайовий внесок, у порядку визначеному
Земельним Кодексом України.

До майнових внесків асоційованих
членів кооперативу відноситься
майновий пай, вартість якого визначена
у майнових сертифікатах та який
витребовується позивачами.

Право користування земельними
ділянками оформлено за договорами
оренди, орендодавцями за якими є
позивачі у справі.

У сукупності, майновий та земельний пай
складають пай асоційованого члена
кооперативу, який підлягає поверненню
згідно закону асоційованим членам
кооперативу - позивачам у справі.

Позивач, який є правонаступник СК
«Бужок», у відповідності до ст. 108 ЦК
України має перед позивачами обов'язки
підприємства - попередника.

Згідно п.10.3 Статуту кооперативу в разі
реорганізації кооперативу його права
та обов'язки переходять до
правонаступника, яким є відповідач у
справі.

Обов'язки відповідача повернути пай
його членам випливає з обов'язків
попередника - сільськогосподарського
кооперативу «Бужок», який не виконав
покладених на нього законом обов'язків.

У розділі договорів оренди землі
«Орендна плата» зазначено, що орендна
плата видаватиметься орендодавцям
натуральною оплатою в складі
кооперативу, що свідчить про те, що
договори оренди землі укладені між
кооперативом та його асоційованими
членами.

Окремі позивачі, як спадкоємці
асоційованих членів кооперативу
користуються такими ж правами.

Позивачі, які не уклали договорів
оренди землі із відповідачем, але землі
яких незаконно використовуються ним
також мають право на поновлення своїх
прав на підставі аналогії права.

Посилаючись на п.3 ст. 6 ЦК України,
представник позивачів зазначає, що
сторони в договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо вказано про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами. Згідно
п.6 ст. 11 ЦК України, у випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства або договором, підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків може бути настання або
ненастання певної події.

Згідно ст. 13 ЦК України, цивільні права
особа здійснює у межах, наданих їй
договором або актами цивільного
законодавства.

У разі недодержання особою при
здійсненні своїх прав вимог, які
встановлені частинами другою - п'ятою
цієї статті, суд може зобов'язати її
припинити зловживання своїми правами,
а також застосувати інші наслідки,
встановлені законом.

Відповідач, який прийняв рішення про
перетворення кооперативу у товариство
з обмеженою відповідальністю
зобов'язаний був виконати вимоги ст. 21
Закону України «Про кооперацію» та
повернути членам кооперативу майновий
та земельний пай, оскільки невиконання
зазначених вимог є порушенням
законності та прав власників землі і
майнового паю, отже тягне за собою
поновлення прав судом у визначений
законом спосіб.

Не маючи права на невиконання припису
закону повернути пай, відповідач не
може бути правонаступником цивільних
правовідносин.

Крім того, в силу ст. 126 Земельного
Кодексу України, приступати до
використання земельної ділянки
позивач має право лише з моменту
державної реєстрації договорів оренди,
відсутність же реєстрації свідчить про
незаконність його дій по відношенні до
обробітку землі.

У листах до кооперативу позивачі
попереджували про відсутність свого
наміру укладати договір оренди землі
із товариством, відповіді на що не
отримали, що свідчить про прийняття
відповідачем волевиявлення власників
землі.

Представник позивача вважає, що спосіб
захисту прав має бути повним та таким,
який визначений у законах, зокрема у ст.
21 Закону України «Про кооперацію» та
ст. 13 ЦК України.

Повний спосіб захисту повинен
відповідати об'єму порушених прав та
має містити як дію з припинення
порушення права так і його поновлення.

Земельні ділянки, які належать
позивачам на праві власності, всупереч
вимогам законодавства після
припинення їхнього членства у
кооперативу їм не повернуті.

Право користування земельними
ділянками та майновими паями у
товариства, як відповідача у справі не
виникло.

Договори оренди землі та договори на
користування майновим паєм, які були
укладені між позивачами та первісним
відповідачем юридичної сили не мають.

Договори оренди землі, укладені між
позивачами та відповідачем до зміни
організаційно-правової форми не можуть
бути предметом спору, оскільки в силу
ст. 32 Закону України «Про оренду землі»,
реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для зміни
умов або розірвання договору, якщо інше
не передбачено договором оренди землі.

Умови договору оренди землі визначені
у ст. 15 Закону України «Про оренду
землі», до яких не відносяться
преамбула договору та реквізити осіб,
які його підписали, найменування
орендаря та орендодавця.

Таким чином між позивачами та
відповідачем відсутні договірні
зобов'язання, однак майновий пай та
земельні ділянки залишаються не
повернутими, а відповідач зловживає
своїм правом на використання об'єктів
права приватної власності.

Відсутність договору оренди землі не
тягне за собою потреби визнавати його
припиненим, недійсним чи розірваним,
оскільки він не є укладеним.

17 вересня 2013 року загальними зборами СК
«БУЖОК» вирішено змінити
організаційно-правову форму
господарювання з кооперативної у
товариство з обмеженою
відповідальністю.

Враховуючи, що позивачі не включені до
складу засновників даного товариства,
у жовтні 2013 року, користуючись правом,
наданим ст. 166 ЦК України, ст.ст. 13, 21
Закону України «Про кооперацію»,
останні заявили про вихід з СК «БУЖОК»
та про повернення майнового та
земельного паїв.

17 жовтня 2013 року, у зв'язку із
перебуванням СК «БУЖОК» у стані
припинення, позивачі, як кредитори
заявили свої майнові вимоги до
боржника на суму вартості майнового
паю та у розмірі орендної плати за
використання належних їм земельних
ділянок, несплаченої з моменту
укладення договору оренди.

У цій же вимозі зазначили про небажання
продовжувати орендні відносини із
суб'єктом господарювання утвореним
внаслідок реорганізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про
кооперацію», у разі виходу або
виключення з кооперативу фізична чи
юридична особа має право на одержання
своєї загальної частки натурою, грішми
або (за бажанням) цінними паперами
відповідно до їх вартості на момент
виходу, а земельної ділянки - у натурі.

Однак, незважаючи на зазначені вище
норми Закону, позивачам відмовлено у
задоволенні таких заяв, вимоги про
повернення майнового та земельного паю
залишені без задоволення.

З викладених підстав представник
позивачів вважає, що зі створенням ТОВ
«СК БУЖОК», пай позивачів
використовується усупереч їх волі та
закону, без будь-яких правових підстав -
самовільно, що позбавляє останніх
права вільно розпоряджатися своєю
власністю. Після такого, як кооператив
перетворився в товариство з обмеженою
відповідальністю позивачі позбавлені
всіх благ, якими вони користувались чи
могли користуватися не просто як
орендодавці, а і як члени кооперативу.
Таку зміну обставин представник
позивачів вважає істотною, що є
підставою для розірвання спірних
договорів на підставі ст. 652 ЦК України,
оскільки для цього є наявні одночасно
такі умови:1)в момент укладення
договору позивачі виходили з того, що
перетворення кооперативу в
господарське товариство без їхньої
згоди не настане;2)зміна обставин
зумовлена причинами, які позивачі не
можуть усунути після їх виникнення при
всій турботливості та обачності, які
від них можуть вимагатися; 3)подальше
виконання договору порушить
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавить позивачів того, на
що вони розраховували при укладенні
договору (мається на увазі позбавлення
позивачів благ, які передбачені для
членів кооперативу, які вносять паї в
кооператив на умовах оренди, порівняно
із звичайними відносинами оренди між
фізичною особою та господарським
товариством);4) із суті спірних
договорів оренди, спірного
правовідношення та або звичаїв
ділового обороту не випливає, що ризик
зміни обставин несе заінтересована
сторона.

З цих підстав представник позивачів
вважає, що ризик зміни обстановки, при
якій сторони уклали спірні договори та
вимоги позивачів про розірвання
договорів оренди, як наслідок цього
ризику, законом покладається на
відповідача.

В судовому засіданні позивачі та їх
представник підтримали позовні вимоги
з викладених в позові підстав, просили
їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «СК Бужок»
в судовому засіданні позов не визнав,
просив в його задоволенні відмовити.

В обґрунтування заперечень щодо вимог
позивачів про припинення зловживанням
правом ТОВ «СК Бужок» у використанні
паїв асоційованих членів СК «Бужок»
та поверненні їм наданих в оренду
земельних паїв вказав, що із змісту
позовної заяви вбачається, що
підставами розірвання договорів
оренди землі, а також повернення
майнового паю є: зміна організаційно -
правової форми кооперативу (зміна
істотних обставин), вихід позивачів із
членів кооперативу. Такі підстави для
розірвання договорів оренди та
поверненні загальної частки (паю) є
безпідставними, не ґрунтуються на
вимогах закону та є надуманими.

Повернення земельного паю заявниками
можливе лише шляхом розірвання
договорів оренди землі та на підставі
акту прийому передачі земельної
ділянки.

Частиною 1 ст. 2 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що
відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним кодексом
України, Цивільним кодексом України,
цим Законом, законами України, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За змістом ст. 21 цього Закону розмір та
умови орендної плати, що зазначені в
договорі оренди, не можуть суперечити
нормативному акту, чинному на час
укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 зазначеного
Закону на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25
цього Закону та умовами договору, а
також на підставах, визначених ЗК
України та іншими законами України.

Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України
підставою для припинення права
користування земельною ділянкою є
систематична несплата орендної плати.

За змістом зазначених норм договір
оренди землі можливо розірвати лише в
разі систематичної несплати орендної
плати, разове порушення умов договору у
цій частині не є підставою для його
розірвання.

Такі висновки зроблені і Верховним
Судом України в постанові Верховного
Суду України від 12 грудня 2012 року у
справі № 6-146цс12 та викладені у
«Висновках Верховного Суду України,
викладені у рішеннях, прийнятих за
результатами розгляду заяв про
перегляд судового рішення з підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
за II півріччя 2012 року» від 01 березня 2013
року.

Окрім того, ч. 4 ст. 32 Закону України «Про
оренду землі», вбачається, що перехід
права власності на орендовану земельну
ділянку до іншої особи, а також
реорганізація юридичної особи -
орендаря не є підставою для зміни умов
або розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

Статтею 33 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. Тобто, внесення
змін до договорів оренди земельних
ділянок у разі реорганізації
товариства не є обов'язковим, якщо інше
не передбачено в самому договорі
оренди земельної ділянки, оскільки має
місце перехід прав і обов'язків від
реорганізованого підприємства до
підприємства правонаступника. При
цьому підприємство, яке
реорганізується, втрачає право на
орендовані земельні ділянки.

Такі висновки викладенні у листі
Державного агентства земельних
ресурсів України «Про надання
роз'яснення щодо внесення змін до
договору оренди земельних ділянок у
разі реорганізації юридичної особи» №
15015/27/11-11 від 28 вересня 2011 року.

Враховуючи те, що реорганізація СК
«Бужок» у ТОВ «СК Бужок» проведена у
відповідності до вимог ЦК України та
Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» та згідно із п. 1.2
статутом ТОВ «СК Бужок» є
правонаступником всіх активів і
пасивів (прав та обов'язків) за
результатами реорганізації
(перетворення) реорганізованого СК
«Бужок», договори оренди землі між
позивачами та відповідачем укладені у
відповідності до вимог Земельного
кодексу України та Закону України «Про
оренду землі», пройшли державну
реєстрацію,такі підстави як
реорганізація кооперативу та зміна
істотних обставин не є підставами для
розірвання договору оренди землі і
повернення відповідачам переданих
ними в оренду земельних ділянок.

В обґрунтування заперечень щодо вимог
позивачів про припинення зловживанням
правом ТОВ «СК Бужок» у використанні
майнових паїв асоційованих членів СК
«Бужок» та поверненні їм цих паїв
представник відповідача зазначив, що
кожний із позивачів відповідно до
свідоцтв «Про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майнового сертифіката)» має право на
пайовий фонд майна колективного
сільськогосподарського підприємства
«Бужок» с. Митинці Красилівського
району Хмельницької області
відповідно до списку осіб, які мають
право на майновий пай, затвердженого
зборами співвласників.

Преамбула Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію»
зазначає, що цей Закон визначає
правові, організаційні, економічні та
фінансові особливості утворення і
діяльності сільськогосподарських
кооперативів.

Відповідно до ст.ст. 7, 9 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» майно у підприємстві
належить на праві спільної часткової
власності його членам; пай є власністю
члена підприємства, право
розпоряджатися яким останній набуває
після припинення членства в
підприємстві.

Відповідно до ч.1 ст. 358 Цивільного
кодексу України право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ч.1 ст. 364 Цивільного
кодексу України співвласник має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Отже, після виходу з членства
сільськогосподарського кооперативу, у
власника майна з'являється право на
отримання майна в натурі.

Відповідно до листа Міністерства
аграрної політики України «Щодо
реалізації власниками майнових паїв
права на одержання цих паїв у натурі»
від 05.12.2002 року № 37-25-1-11/11379 визначення
конкретного майна для виділення
окремому власнику чи групі власників у
натурі проводиться Комісією на
підставі рішення зборів співвласників
одним із зазначених способів: за
структурою пайового фонду майна;
конкретним майном за взаємною згодою
співвласників; на конкурентних засадах
шляхом проведення аукціону.

Таким чином, отримання майна в натурі
можливе лише після проведення зборів
співвласників майна, якщо на ньому буде
прийняте відповідне рішення.

Разом з тим, позивачі не надали доказів
проведення зборів співвласників майна,
на якому було б прийняте рішення про
виділення їм майна в натурі, а тому суд
не в змозі самостійно прийняти рішення
про виділення майна в натурі без
проведення зборів співвласників майна,
оскільки можуть бути порушення права
інших співвласників щодо його
отриманні в натурі, викупу або
отримання компенсації за майно.

З викладених підстав просив відмовити
позивачам в позові. Заслухавши
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_10,
ОСОБА_12, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,
ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26,
ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30,
ОСОБА_2, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33,
ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37,
ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_50, ОСОБА_41,
ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44,
ОСОБА_45,ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48 і
ОСОБА_49 згідно з державними актами на
право приватної власності на землю є
власниками земельних ділянок
відповідного розміру.

Ці ж позивачі, за виключенням ОСОБА_5,
ОСОБА_17,ОСОБА_20, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33
та ОСОБА_41, є власниками майнових паїв,
що підтверджується наданими ними
Свідоцтвами про право власності на
майновий пай члена колективного
сільськогосподарського підприємства
(майновий сертифікат).

В період з 2005 по 2012 роки між кожним із
них окремо та СК «Бужок» укладено
договори оренди належних їм земельних
ділянок, які були підписані сторонами
та в подальшому зареєстровані в
порядку, установленому законом, копії
яких додані ними до позовної заяви.
Предметом цих договорів є строкове
платне користування земельними
ділянками для товарного
сільськогосподарського виробництва.

17 вересня 2013 року загальними зборами СК
«БУЖОК» змінено організаційно-правову
форму господарювання з кооперативної у
товариство з обмеженою
відповідальністю.

17 жовтня 2013 року у зв'язку із
перебуванням СК «БУЖОК» у стані
припинення, позивачі, як кредитори,
заявили свої майнові вимоги до
боржника на суму вартості їх майнових
паїв та у розмірі орендної плати за
використання належних їм земельних
ділянок, несплаченої з моменту
укладення договорів оренди. У цій же
вимозі зазначили про небажання
продовжувати орендні відносини із
суб'єктом господарювання утвореним
внаслідок реорганізації. Їх вимоги СК
«БУЖОК» та його правонаступник ТОВ «СК
Бужок» відмовилися задовольнити. На
підставі викладеного позивачі просили
припинити зловживання відповідачем
правом у використанні їх паїв, як
асоційованих членів СК «Бужок», та
повернути їм їх майнові паї та земельні
ділянки, надані в оренду СК «Бужок»,
припинивши дію договорів оренди,
укладених між ними та вказаним
кооперативом.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК
України.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Представник позивачів та позивачі в
обґрунтування свого твердження про те,
що вони є асоційованими членами СК
«Бужок», кожний їх майновий та
земельний пай складає пай
асоційованого члена кооперативу не
надали суду доказів на підтвердження
вступу кожного з них до вказаного
кооперативу, внесення до пайового
фонду кооперативу належних їм
земельних ділянок і майнового паю у
розмірах, визначених статутом
кооперативу, участі в його
господарській та іншій діяльності.

В судовому засіданні позивачами не
доведено,що зі створенням ТОВ «СК
БУЖОК», пай позивачів використовується
усупереч їх волі та закону, без
будь-яких правових підстав -
самовільно, що позбавляє останніх
права вільно розпоряджатися своєю
власністю.

Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України «Про оренду землі».

За змістом ч.4 ст.32 Закону України «Про
оренду землі» перехід права власності
на орендовану земельну ділянку до
іншої особи, а також реорганізація
юридичної особи-орендаря не є
підставою для зміни умов або
розірвання договору, якщо інше не
передбачено договором оренди землі.

В укладених позивачами договорах
оренди землі також зазначено, що
реорганізація юридичної
особи-орендаря не є підставою для
зміни умов або розірвання договору.

Судом встановлено, що договори оренди
землі між позивачами та відповідачем
укладені у відповідності до вимог
Земельного кодексу України та Закону
України «Про оренду землі», пройшли
державну реєстрацію.

Заявниками у позовних вимогах не
ставилось питання про розірвання
укладених ними договорів оренди землі
з інших підстав, які передбачені
Законом України «Про оренду землі».

Наведене спростовує твердження
позивачів про те, що відповідач
використовує передані ними СК «Бужок»
в оренду земельні паї усупереч їх волі
та закону, без будь-яких правових
підстав - самовільно, чим позбавляє їх
права вільно розпоряджатися своєю
власністю

Встановлені судом обставини свідчать
про те, що посилання позивачів на норми
Закону України «Про кооперацію» є
безпідставним, оскільки між СК «Бужок»
і його правонаступником ТОВ «СК Бужок»
та позивачами, як власниками земельних
ділянок, існують цивільно-правові
відносини,які ґрунтуються і
врегульовані виключно Законом України
«Про оренду землі».

Враховуючи наведене, вимоги позивачів
про повернення їм земельних паїв, які
надані в оренду СК «Бужок», задоволенню
не підлягають.

Судом встановлено і не заперечується
сторонами, що кожний із позивачів
відповідно до свідоцтв «Про право
власності на майновий пай члена
колективного сільськогосподарського
підприємства (майнового сертифіката)»
має право на пайовий фонд майна
колективного сільськогосподарського
підприємства «Бужок» с. Митинці
Красилівського району Хмельницької
області відповідно до списку осіб, які
мають право на майновий пай,
затвердженого зборами співвласників.
Вказані майнові сертифікати
знаходяться у позивачів.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про кооперацію» цей Закон визначає
правові, організаційні, економічні та
соціальні основи функціонування
кооперації в Україні.

Преамбула Закону України «Про
сільськогосподарську кооперацію»
зазначає, що цей Закон визначає
правові, організаційні, економічні та
фінансові особливості утворення і
діяльності сільськогосподарських
кооперативів.

Відповідно до ст. ст. 7, 9 Закону України
«Про колективне сільськогосподарське
підприємство» майно у підприємстві
належить на праві спільної часткової
власності його членам; пай є власністю
члена підприємства, право
розпоряджатися яким останній набуває
після припинення членства в
підприємстві.

Згідно ч.1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Відповідно до ч.1 ст. 364 Цивільного
кодексу України співвласник має право
на виділ у натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності.

Після виходу з членів
сільськогосподарського кооперативу, у
власника майнового паю з'являється
право на отримання майна в натурі.

Відповідно до листа Міністерства
аграрної політики України «Щодо
реалізації власниками майнових паїв
права на одержання цих паїв у натурі»
від 05.12.2002 року № 37-25-1-11/11379 визначення
конкретного майна для виділення
окремому власнику чи групі власників у
натурі проводиться Комісією на
підставі рішення зборів співвласників
одним із зазначених способів: за
структурою пайового фонду майна;
конкретним майном за взаємною згодою
співвласників; на конкурентних засадах
шляхом проведення аукціону.

Наведене свідчить про те, що отримання
майна в натурі можливе лише після
проведення зборів співвласників майна,
якщо на ньому буде прийняте відповідне
рішення.

Разом з тим, позивачі не надали суду
доказів проведення зборів
співвласників майна, на якому було б
прийняте рішення про виділення їм
майнових паїв в натурі.

З викладених підстав вимоги позивачів
про припинення зловживання правом
товариства з обмеженою
відповідальністю «СК Бужок» у
використанні паїв асоційових членів СК
«Бужок» та поверненні їм земельних
паїв, наданих в оренду СК «Бужок», та
майнових паїв задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.10,11,30,60, 212-216 ЦПК України, ст.ст.358
ч.1,364 ч.1,792 ч.2 ЦК України, ст.ст.13, 21,32 ч.4
Закону України «Про оренду землі»,
ст.ст.14,20 Закону України «Про
кооперацію», ст.ст.7,9,14,16 Закону України
«Про сільськогосподарську
кооперацію», суд

вирішив:

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_1,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24,
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,
ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_2, ОСОБА_31,
ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35,
ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39,
ОСОБА_50, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43,
ОСОБА_44, ОСОБА_45,ОСОБА_46, ОСОБА_47,
ОСОБА_48, ОСОБА_49 в задоволені позову до
товариства з обмеженою
відповідальністю «СК Бужок» про
припинення договору оренди землі
шляхом його розірвання, повернення
загальної частки (паю) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана через Красилівський
районний суд до апеляційного суду
Хмельницької області протягом десяти
днів після його проголошення, а особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01
вересня 2014 року.

Суддя: В. І. КРАСНЯК