Справа №751/8486/14
Провадження №2/751/1515/14
Рішення

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с
у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Деркача
О. Г.

при секретарі
Лящинська М. В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи
Федорченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа
Новозаводська районна у м. Чернігові
рада, про надання дозволу на виїзд
дитини за кордон без згоди батька, -

В С Т А
Н О В И В :

12.08.2014 ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3 про надання дозволу
на виїзд за межі України
неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька. Позовні
вимоги обґрунтовує тим, що вона
рятуючись від бойових дій в Луганській
до Донецькій областях прибула з смт.
Білоріченський Луганської області до
м. Чернігова з донько. На даний час вони
планують виїхати до Російської
Федерації до м. Клинці Брянської
області, проте щоб вивезти дитину за
межі України, необхідний нотаріальний
дозвіл її батька ОСОБА_3, з яким вона
стосунки не підтримує.

В судовому засіданні позивач позов
підтримала у повному обсязі, просила
суд надати дозвіл на вивіз доньки до
Російської Федерації без згоди її
батька. Пояснила, що у зв'язку з
бойовими діями на Сході України
змушена тимчасово зі своєю донькою
проживати у м. Чернігові. Проте має
намір виїхати до своїх родичів до
Російської Федерації, а на це необхідна
згода батька дитини, з яким вона
стосунків не підтримує.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК
України вважається належним чином
повідомленим про час та місце розгляду
справи (а.с.20-21).

Представник третьої особи
Новозаводської районної у м. Чернігові
ради у судовому засіданні не
заперечувала проти задоволення позову,
вважає за доцільне надати дозвіл
позивачу на вивіз дитини за кордон без
згоди батька, оскільки це відповідає
інтересам дитини.

Вислухавши позивача, представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками
малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
являються ОСОБА_3 та ОСОБА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
народження (а.с.9).

Як вбачається з довідки голови
вуличного комітету № 5 Новозаводської
районної у м. Чернігові ради № 248 від
11.08.2014, позивач з дочкою тимчасово
проживають в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу
України, здійснення батьківських прав
та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Як визначено ст. 3 Конвенції ООН про
права дитини, в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини. При
цьому переміщення або утримування
дитини розглядаються як незаконні,
якщо: при цьому порушуються права
піклування про дитину, що належать
будь-якій особі, установі або іншому
органу, колективно або індивідуально,
відповідно до законодавства держави, у
якій дитина постійно мешкала до
переміщення або утримування; та у
момент переміщення або утримування ці
права ефективно здійснювалися,
колективно або індивідуально, або
здійснювалися б, якби не переміщення
або утримування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини
визначено, що, батьки несуть основну
відповідальність за виховання і
розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Відповідно ч. 3 ст. 313 Цивільного Кодексу
України, фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадяни України» від
21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ
від 27 січня 1995 року № 57 «Про
затвердження Правил перетинання
державного кордону громадянами
України», Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМУ від 31 березня 1995 року №
231.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57,
передбачають, що перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюються лише за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, в
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Згідно з Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затвердженими Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995
року № 231, відомості про дітей, які
їдуть за кордон разом з батьками
(законними представниками), вписуються
в паспорти батьків чи одного з батьків
(законних представників) на підставі
заяви громадянина, у чий паспорт
вписуються діти, у разі потреби
самостійного виїзду дитини, яка
постійно проживає в Україні, за кордон
оформляється проїзний документ, а у
випадках, передбачених пунктом 4 цих
Правил, - паспорт (п. 17); оформлення
паспорта/проїзного документа
здійснюється на підставі заяви батьків
(законних представників батьків чи
дітей), а у разі, коли батьки не
перебувають у шлюбі між собою, - того з
них, з ким проживає дитина, справжність
підпису яких засвідчено нотаріально,
за наявності заперечень одного з
батьків документ може бути оформлено
на підставі рішення суду (п. 18).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків у всіх правах і обов'язках
відносно своїх дітей. Законодавством
визначено права та обов'язки батьків
щодо виховання дитини, при цьому
пріоритетним та принциповим
визначенням є інтереси дитини, що вони
повинні бути непорушними в
незалежності від стосунків батьків між
собою.

Виїзд за кордон дитини ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в супроводі її матері
ОСОБА_1 з метою захисту її від бойових
дій на Сході України відповідає
інтересам дитини, тому вимога про
надання такого дозволу підлягає
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 213 - 215, 218
ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання
дозволу на виїзд дитини за кордон без
згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд за межі України
до Російської Федерації малолітньої
дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, за
відсутності нотаріально оформленої
згоди батька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у
супроводі її матері - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5, з дня набрання рішенням
законної сили та до досягнення ОСОБА_4
шістнадцяти років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
О. Г. Деркач