Справа № 344/9886/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1243/2014
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Івано-Франківської області в
складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів:
Мелінишин Г.П., Шишка А.І.

секретаря
Бойчука Л.М.

з участю представників: апелянта -
Шкурашівського І.Р., позивача - ОСОБА_3
та позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача -
Гаркава Н.М. про поновлення на роботі,
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди, за апеляційною
скаргою представника
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості на
рішення Івано-Франківського міського
суду від 10 квітня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся в суд із зазначеним
позовом до Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, посилаючись на те, що
перебував з відповідачем у трудових
відносинах 10 років, працюючи на посаді
машиніста пляшко мийної машини 3-го
розряду та був звільнений у зв'язку із
скороченням чисельності. Вважає, що
відповідач не повідомив його та
профспілковий комітет про скорочення
посад та не запропонував йому іншої
посади, хоч він мав переважне право на
залишення на роботі.

Ухвалою суду від 16.07.2013 року до участі у
справі в якості третьої особи залучено
т.в.о. генерального директора Гаркаву
Н.М.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 10 квітня 2014 року позов
задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді оператора
ополіскуючого апарату
лікеро-горілчаного цеху №1
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості з 12
червня 2013 року.

Стягнуто з Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості в користь ОСОБА_418601грн.
24коп. середнього заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 12.06.2013
року по 10.04.2014 року.

Рішення в частині поновлення на роботі
та стягнення середнього заробітку за
один місяць в сумі 2600грн. 23 коп.
допущено до негайного виконання.

На дане рішення представник
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права та
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт зазначає, що 25.03.2013 року т.в.о.
генерального директора
Івано-Франківського ОДОСП Гаркавою Н.М.
було зібрано загальні збори трудового
колективу на яких керівником було
доведено працівникам про суттєве
погіршення фінансового становища
підприємства за 2012 рік та І квартал 2013
року, а також попереджено трудовий
колектив про майбутню реорганізацію та
скорочення чисельності працівників з
мінімальними втратами. Всіх
працівників, які підлягають
вивільненню було повідомлено про
наступне звільнення за п.1.ч.1 ст. 40 КЗпП
України.

Апелянт також вказує, що посилання
позивача, а також суду в оскаржуваному
рішенні на недотримання вимог
трудового законодавства щодо
переважного права залишення на роботі
є помилковим, оскільки вакантні посади
на підприємстві на час звільнення були
відсутні. Так, перестановка з однієї
посади на іншу є виключною
прерогативою роботодавця, а позивач
звільнений з посади, яка є єдиною
посадою на підприємстві. Оскільки
роботодавець не використовував право
на таку перестановку, то це питання не є
предметом даного судового розгляду.
Крім того, т.в.о. генерального директора
Івано-Франківського ОДОСП Гаркавою Н.М.
було подано на ім'я голови профкому
подання про надання погодження на
вивільнення працівників. Виборний
орган первинної профспілкової
організації повідомляє власника або
уповноважений ним орган про прийняте
рішення у письмовій формі в триденний
строк після його прийняття. У разі
пропуску цього строку вважається, що
виборний орган первинної
профспілкової організації дав згоду на
розірвання трудового договору.

Вважає, що профспілкова організація
дала згоду на розірвання трудового
договору, оскільки у визначені чинним
законодавством терміни нею не надано
жодної відповіді на подання т.в.о.
генерального директора
Івано-Франківського ОДОСП.

На думку апелянта, суд даним обставинам
не дав належної оцінки та ухвалив
рішення з порушенням вимог закону.

З вище наведених підстав просив
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
апелянта доводи апеляційної скарги
підтримав з мотивів поданих у
апеляційній скарзі, просив про їх
задоволення.

Позивач та його представник апеляційну
скаргу заперечили, вважають її
безпідставною, а рішення суду законним
та обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
при вирішенні даного спору встановлені
обставин, на які посилався позивач у
позові, які є достатніми для визнання
незаконним звільнення ОСОБА_4 з роботи
12.06.2013 року наказом №76 на підставі п. 1 ч.
1 ст. 40 КЗпП України та поновлення його
на роботі з відповідними наслідками.

З даним висновком суду першої
інстанції погоджується і колегія
суддів.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_4 працював в
Івано-Франківському обласному
державному об'єднанні спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості з
10.02.2003 року. Остання займана посада -
оператор ополіскуючого апарату
лікеро-горілчаного цеху №1.

Наказом т.в.о. генерального директора
Івано-Франківського ОДОСП №76 від 12.06.2013
року у зв'язку з змінами в організації
виробництва і праці на
Івано-Франківському ОДОСП, на
виконання наказу № 57 від 04.04.2013 року
«Про реорганізацію структурних
підрозділів» та затвердженого
штатного розпису Івано-Франківського
ОДОСП, згідно п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України -
ОСОБА_4, оператора ополіскуючого
апарату, в числі інших працівників
підприємства звільнено з займаної
посади з 12.06.2013 року (а.с. 15).

Відповідно до положень п.1ч.1 ст. 40 КЗпП
України, трудовий договір, укладений
на невизначений строк, а також
строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом у випадку
змін в організації виробництва і праці,
в тому числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Судом встановлено, що наказом № 57 від
04.04.2013 року про реорганізацію
структурних підрозділів
Івано-Франківського ОДОСП з метою
підвищення ефективності
функціонування Івано-Франківського
обласного державного об'єднання
спиртової та лікеро-горілчаної
промисловості, вдосконалення системи
управління та у зв»язку з необхідністю
проведення змін в організації
виробництва і праці шляхом
реорганізації структурних підрозділів
з 05 квітня 2013 року - затверджено новий
штатний розпис підприємства,
проведено реорганізацію структурних
підрозділів підприємства згідно
нового штатного розпису з
повідомленням про даний наказ всіх
працівників об»єднання. (а.с. 16).

Наказом № 37 від 05.04.2013 року проведено
скорочення ряду посад, в тому числі
скорочено посаду оператора
ополіскуючого апарату. (а.с.17).

Відповідно до положень ст. 49-2 КЗпП
України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці. При
вивільненні працівників у випадках
змін в організації виробництва і праці
враховується переважне право на
залишення на роботі, передбачене
законодавством.

Вищевказані обставини підтверджуються
документальними доказами, що є в
матеріалах справи, та не заперечуються
сторонами.

Виходячи із вимог ч.2 ст.49-2 КзПП України,
а також п.19 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 6.11. 1992 року
N 9 "Про практику розгляду судами
трудових спорів" (з наступними змінами)
суди, розглядаючи трудові спори,
пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40
КЗпП України, зобов'язані з'ясувати,
зокрема, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, скорочення штату, чи
додержано власником норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівників, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу. При
цьому мається на увазі, що роботодавець
зобов'язаний запропонувати працівнику,
який вивільнюється, всі наявні
вакансії, які може виконувати
працівник, і не лише за місцем його
роботи в певному структурному
підрозділі, а всі вакансії, які є в
юридичної особи.

Встановлено, що відповідачем, в
порушення вищезазначених вимог, не
запропоновано інших вакантних посад,
які існували під час проведення
процедури вивільнення працівників, а
також прийнято інших осіб на існуючі на
той час вакантні посади, що є грубим
порушенням вищезазначених вимог
трудового законодавства.

Даний факт грубого порушення вимог
трудового законодавства при
звільненні працівників, в тому числі і
ОСОБА_4 підтверджується також
висновками перевірок, які проводилися
згідно їх колективного звернення до
прокуратури області, за вказівкою якої
Рада профспілок області та
Територіальна Державна інспекція з
питань праці в Івано-Франківській
області подали свої висновки з цього
приводу, про що було повідомлено
заступника прокурора області. Так,
проведеною перевіркою було
встановлено факт наявності вакантних
посад на час звільнення позивача,
зокрема головного бухгалтера,
економіста-фінансиста, охоронника та
інші, а також проведено переведення
працівників підприємства, що не
вивільнялися і не мали першочергового
права перед позивачем на перевід.

Таким чином суд повно з'ясував
обставини справи, перевірив доводи і
заперечення сторін, дав належну оцінку
доказам та постановив рішення, яке
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону.

Посилання апелянта на те, що позивачу
не пропонувалися дані посади, оскільки
він звільнений з посади , яка є єдиною
на підприємстві, а перестановка з
однієї посади на іншу є виключною
прерогативою роботодавця, не
заслуговують на увагу, оскільки
встановлено, що позивач має
професійно-технічну освіту, закінчив у
2001 році Отинійське професійно-технічне
училище №33 і здобув кваліфікацію
електромонтера з ремонту та
обслуговування електроустаткування,
водія автомобіля категорії «С» та має
стаж роботи на даному підприємстві 10
років. Як ствердив позивач, він є
фізично здоровим,
військовозобов'язаним і міг би
виконувати будь-яку роботу, однак йому
нічого не було запропоновано.

Врахувавши зазначені обставини, суд
дійшов вірного висновку про часткове
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильного висновку
суду першої інстанції при вирішенні
спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК
України, суд апеляційної інстанції не
вправі переоцінювати докази, які судом
першої інстанції досліджені у
встановленому законом порядку, а
апеляційна скарга не містить посилання
на нові докази, що давало б підставу для
скасування рішення суду першої
інстанції і ухвалення нового або зміни
рішення.

Розглянувши справу в межах позовної
заяви та доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що рішення судом ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Івано-Франківського обласного
державного об'єднання спиртової та
лікеро-горілчаної промисловості
відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського
суду від 10 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Я.Ю. Ковалюк

Судді:
Г.П. Мелінишин

А.І. Шишко