Справа № 309/896/14-ц
Провадження № 2/309/745/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2014 року
м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської
області

в складі: головуючого-судді
Орос Я. В.

при секретарі
Форкош Д. З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Хуст справу
за позовом ОСОБА_1 до Хустської міської
ради, третя особа: відділ державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно реєстраційної служби Хустського
РУЮ про визнання права власності на
житловий будинок, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до
Хустської міської ради, третя особа:
відділ державної реєстрації речових
прав на нерухоме майно реєстраційної
служби Хустського РУЮ про визнання
права власності на житловий будинок.

Позовні вимоги позивачкою вмотивовано
тим, що нею у 1995 році за власні кошти
було збудовано житловий будинок в
АДРЕСА_1, в якому вона проживає разом зі
своєю сім'єю по теперішній час. На
підставі виготовленого технічного
паспорту та будинкової книги, в
Хустському ДПТІ за нею було
зареєстровано право власності на даний
будинок.

Згідно рішення 7 сесії 6 скликання
Хустської міської ради № 1157 від 27.09.2013
року їй було надано дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, яка призначена для
обслуговування житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1. Відповідно до
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 05.02.2014 року за нею
було оформлено право власності на дану
земельну ділянку.

Звернувшись до державного реєстратора
для реєстрації права власності на
житловий будинок їй було роз'яснено, що
зареєструвати даний будинок за нею не
можливо, оскільки на житловий будинок
відсутні правовстановлюючі документи,
у зв'язку з чим не внесено відомості до
Єдиного реєстру нерухомого майна та
заборон.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася. Подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутності,
позовні вимоги підтримує у повному
обсязі.

Представник Хустської міської ради в
судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву про розгляд
справи у його відсутності, не заперечує
проти задоволення позову.

В судове засідання представник відділу
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
Хустського РУЮ також не з'явився.
Надіслав до суду клопотання про
розгляд справи у його відсутності, не
заперечує щодо задоволення позовної
заяви.

На підставі ст. 158 ЦПК України суд
вважає за можливе розглянути справу у
відсутності сторін на підставі наявних
у справі доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення виходячи
з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є власником земельної
ділянки площею 0.0462 га., розташованої по
АДРЕСА_1, цільовим призначенням якої є
будівництво і обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що стверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності за № 17345943 від 05.02.2014
року (а.с. 11, 12).

У 1995 році на вказаній земельній ділянці
позивачка ОСОБА_1 за власні кошти
збудувала житловий будинок, в якому
вона разом зі своєю сім'єю проживає по
теперішній час. Однак,
правовстановлюючі документи, які б
засвідчували право власності на
збудований житловий будинок вона не
виготовляла, а лише на підставі
отриманого технічного паспарту та
будинкової книги зареєструвала даний
будинок в Хустському ДПТІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України,
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК
України).

Відповідно до ст. 376 ЦК України суд
розглядає спори щодо самочинного
будівництва, зокрема про визнання
права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно власником земельної
ділянки. Право власності у порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 376 ЦК України, може
бути визнано лише на новозбудоване
нерухоме майно або нерухоме майно, яке
створено у зв'язку зі знесенням
попередньої будівлі та відповідно до
будівельних норм і правил є завершеним
будівництвом.

При розгляді даної справи суд вважає,
що самочинним вважається будівництво
житлового будинку, будівлі, споруди,
іншого нерухомого майна, якщо вони
збудовані (будуються) без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи, чи належно
затвердженого проекту. Разом із цим
власник земельної ділянки набуває
право власності на зведені ним будівлі,
споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст.
375 ЦК України), тому на вимогу власника
(користувача) земельної ділянки суд
може визнати за ним право власності на
нерухоме майно, яке самочинно
збудовано на ній, якщо це не порушує
права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).

Вирішуючи справу за позовом власника
(користувача) земельної ділянки про
визнання права власності на самочинно
збудоване нерухоме майно, суди
зобов'язані встановлювати усі
обставини справи, зокрема: чи є позивач
власником (користувачем) земельної
ділянки; чи звертався він до
компетентного державного органу про
прийняття забудови до експлуатації; чи
є законною відмова у такому прийнятті;
чи є порушені будівельні норми та
правила істотними.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК суд може
задовольнити позов про визнання права
власності на самочинно збудоване
нерухоме майно на земельній ділянці, що
не надавалася у власність чи
користування особі, яка збудувала його,
якщо їй у встановленому законом
порядку було передано земельну ділянку
у власність або надано у користування
під уже збудоване нерухоме майно
відповідно до її цільового
призначення, та за умови, що
будівництво велося з додержанням
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил згідно із законодавством.

З огляду на викладене, суд вважає
обставини справи, на які посилається
позивач як на підставу своїх позовних
вимог, повністю доведеними, у зв'язку з
чим позов слід задовольнити.

Керуючись вимогами ст. ст. 10, 60, 158, 209,
212-215, 218, ЦПК України, ст.ст. 375, 376 ЦК
України, суд -

Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок за надвірними
побудовами, що знаходиться в АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено протягом 10
днів з дня його проголошення до
апеляційного суду Закарпатської
області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис
Орос Я.В.

з оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду
Орос Я.В.