Справа № 474/60/14 - ц.
Провадження № 2 - з/474/8/2014 року.
Врадіївський районний суд
Миколаївської області
У складі головуючого судді
При секретарі судового засідання
Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-
11 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся
до Врадіївського районного суду з
позовом про стягнення боргу за
борговою розпискою з ОСОБА_2
Позивач ОСОБА_1 зазначив, що ним
було надано відповідачу ОСОБА_2 позику -
грошові кошти в розмірі 4 200 дол. США, що
підтверджується складеною
відповідачем та підписаною власноруч
розпискою від 12 листопада 2009 року.
Згідно якої відповідач отримала від
нього у борг 4 200 дол. США, які
забов»язалася повернути без затримок.
Як гарантію виконання зобов»язання
повернути позику, відповідач залишила
позивачу свої документи на житловий
будинок за адресою АДРЕСА_1, в якому
вона на той час проживала, про що і
зазначила в розписці.
Кріт того, позивач ОСОБА_1 11 серпня
2014 року звернувся до суду з заявою про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на житловий будинок за адресою
АДРЕСА_1, Миколаївської області, який
належить ОСОБА_2 для забезпечення
позову та наступне виконання рішення
суду.
Частиною 1 ст. 151 ЩІК України
передбачено, що суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити,
передбачені цим Кодексом, заходи
забезпечення позову.
Згідно ч. З ст. 151 ЩІК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити, чи зробити неможливим
виконання рішення суду.
Приписами ч. 3 ст. 152 ЦПК України
передбачено, що види забезпечення
позову мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами.
Частиною 1 ст. 153 ЦПК України
передбачено, що заява про забезпечення
позову розглядається судом, у
провадженні якого перебуває справа, в
день її надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову, з»ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
В своїй заяві про забезпечення
позову ОСОБА_1 не наведено достатньо
підстав, що могли б свідчити про те, що
невжиття саме таких заходів
забезпечення позову може утруднити, чи
зробити неможливим в подальшому
виконання рішення суду.
Крім того, розмір наданої позики,
яку просить ОСОБА_1 стягнути на його
користь з ОСОБА_2, становить 4 200 дол. США.
При цьому, вартість майна - житлового
будинку в АДРЕСА_1, Миколаївської
області, на який просить позивач
накласти арешт, є значно більшою, що
свідчить про те, що заявлені заходи
забезпечення позову не є співмірними
із розміром наданої позики, яку
просить стягнути ОСОБА_1
На підставі викладеного, суд
приходить до висновку, що підстав для
задоволення заяви позивача про
забезпечення позову немає, а тому в її
задоволенні повинно бути відмовлено.
На підставі викладеного, керуючись
ст. 151-153 ЦПК України, Постановою
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22.12.2006 року «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»,-
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову - відмовити
Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Миколаївської
області через Врадіївський районний
суд Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
п»яти діб.

Суддя:

М.І. Тихоненко