Справа № 639/8629/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді
Труханович В.В.

за участю секретаря -
Малойван Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Харкові подання
державного виконавця Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Бабіченко Р.В. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Жовтневого
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Бабіченко Р.В. звернулася до
суду з поданням про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України.

Своє подання державний виконавець
обґрунтовує наступним.

У Жовтневому відділі державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції на
виконанні перебуває виконавчий лист
Жовтневого районного суду м. Харкова по
справі №2-332 від 23.01.1998 року про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
аліментів на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 04.01.1998 р. і до
ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмір 1/4 частини
заробітку.

20.03.2006 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

В ході виконавчого провадження
державним виконавцем проводилися
виконавчі дії у відповідності до
Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: повідомлено
боржника про відкриття ВП, попереджено
про кримінальну відповідальність за
несплату аліментів, перевірено
майновий стан боржника .

Але, як вказує державний виконавець,
виконати рішення суду не вдалося,
оскільки, на її думку, боржник
ухиляється від його виконання.

Заборгованість станом на 26.08.2014 року
складає 33703, 15 грн.

Державний виконавець вказує, що
боржник має не виконані зобов'язання на
території України, та ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, у зв'язку з чим
вона і була змушена звернутися до суду.

Державний виконавець просила суд
розглядати подання за відсутності
представника Жовтневого ВДВС ХМУЮ.

Суд, дослідивши матеріали подання
вважає його таким, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

З тексту подання вбачається, що боржник
не з'являється до органу державної
виконавчої служби за викликом
державного виконавця, боржник письмово
повідомлений про наявність
виконавчого провадження та про
кримінальну відповідальність у
випадку невиконання рішення суду,
перевірено майновий стан боржника.

Також державний виконавець вказує, що у
боржника відсутнє майно на яке можливо
звернути стягнення, боржник не надає
відомостей про працевлаштування та не
вживає заходів, спрямованих на
погашення суми боргу за виконавчим
листом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Положенням ст. 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта або громадянинові, який має
паспорт, може бути відмовлено у виїзді
за кордон, зокрема у випадках, якщо
діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання
зобов'язання або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань покладених на
нього судовим рішенням, до виконання
зобов'язань.

Ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань є оціночним поняттям.

На думку суду, ухилення від виконання
зобов'язань полягають у навмисному чи
іншому свідомому невиконанні особою
зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і
здійснюється примусове виконання. Це
також є підставою для звернення з
поданням до суду щодо вирішення
питання про застосування до такої
особи тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України.

Суд вважає, що особа, яка має невиконані
зобов'язання, не може вважатися винною
в ухиленні, поки не буде доведено
протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК
наявність умислу та обставини, які є
предметом посилання суб'єкта подання
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України як на підставу його
вимог, підлягають доведенню.

Отже, задоволення подання про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України можливе лише за
умови доведення факту ухилення
боржника від виконання зобов'язання.

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

Невиконання боржником самостійно
зобов'язань протягом строку, про що
вказує державний виконавець в
постанові про відкриття виконавчого
провадження, не може свідчити про
ухилення боржника від виконання
покладених на нього рішенням
обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням,
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

На підтвердження заявлених вимог
державний виконавець надав суду копію
рішення Жовтневого районного суду м.
Харкова від 06.02.2007 року, яким
встановлено факт ухилення ОСОБА_2 від
сплати аліментів на користь ОСОБА_3

Разом з тим, дане рішення ухвалено ще у
2007 році, що унеможливлює встановити
об'єктивно наявне ухилення боржника
від виконання зобов'язань станом на
день звернення до суду з даним
поданням.

Так, в порушення вимог ст. 10, 60 ЦПК
України, державним виконавцем не
додано до подання належних та
допустимих доказів, наявних у
виконавчому провадженні, які свідчили
б про умисне ухилення ОСОБА_2 від
виконання рішення суду.

Так, у суду відсутні відомості щодо
отримання боржником копії постанови
про відкриття виконавчого провадження,
також відсутні докази направлення та
отримання викликів державного
виконавця, відсутні докази
повідомлення боржника про кримінальну
відповідальність, а також до
матеріалів подання не додано копії
виконавчого провадження, що
унеможливлює встановлення
достовірності посилань державного
виконавця на проведення виконавчих
дій.

Відтак, суд приходить до висновку, що
державним виконавцем не доведено факт
умисного ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судом.

Крім того, на думку суду, державним
виконавцем не вичерпано всіх засобів
примусового виконання рішення суду,
передбачених Законом України «Про
виконавче провадження», а наявність у
боржника невиконаних зобов'язань не є
підставою для обмеження його у праві
виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
377-1 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», Законом
України «Про порядок виїзду з України
та виїзд в Україну громадян України»,
суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного
виконавця Жовтневого відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Бабіченко Р.В. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України - відмовити.

Відмова в розгляді подання не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з тим же поданням після усунення
умов, що були підставою для відмови в
його розгляді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя
В.В. Труханович