АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
інстанції: Лопатюк Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі :

Головуючої - Кравець
В.А.,

Суддів - Семенюк
Т.А., Шиманського В.Й.

при секретарі - Круглику
В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_1 на рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 21 травня 2012
року у справі за позовом
Автогосподарства при ГУМВС України в м.
Києві до ОСОБА_1 про відшкодування
шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2011 року представник
Автогосподарства при ГУ МВС України в
м. Києві звернувся до суду з указаним
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача суму матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди в
повному обсязі в розмірі 80 323,11 грн. та
вирішити питання судових витрат.

У мотивування вимог посилався на те, що
18.11.2009 року сталася ДТП, в результаті
якої відповідача було визнано винним,
тому відшкодування шкоди, розмір якої
визначений звітом від 07.05.2010 року, має
бути стягнутий з ОСОБА_1

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 21 травня 2012 року -
позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Автогосподарства при ГУМВС України в м.
Києві майнову шкоду в розмірі 80 323,11
грн., витрати за проведення експертизи
в розмірі 500 грн., судовий збір у розмірі
808,23 грн. та витрати на ІТЗ розгляду
справи в розмірі 120 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 21 травня 2012 року змінено та
ухвалено нове рішення, яким стягнуто з
ОСОБА_1 на користь Автогосподарства при
ГУМВС України в м. Києві майнову шкоду в
розмірі 50 171 грн., витрати на експертизу
в розмірі 500 грн., судовий збір в розмірі
501, 71 грн., витрати на ІТЗ розгляду
справи в розмірі 120 грн., всього
стягнуто 51 292,71 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від
12 грудня 2013 року, яким змінено рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 21 травня 2012 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції

Так, у своїй апеляційній скарзі
відповідач вказує, що позивачем не
доведено належними та допустимими
доказами наявність лише його вини, як
відповідача, розмір дійсної
матеріальної шкоди і сума, вказана у
звіті № 93 як вартість матеріального
збитку,завданого позивачу, не
відповідає реальним втратам позивача
саме від ДТП.

В судовому засіданні апелянт скаргу
підтримав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А.,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов, суд виходив з
наявності вини відповідача у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, а тому
позивач має право вимоги до ОСОБА_1 , як
до винної особи.

Проте, з таким висновком суду
погодитись неможливо, оскільки такого
висновку суд дійшов, не з'ясувавши
дійсні обставини спору, не перевіривши
доводи і заперечення сторін та без
належної оцінки доказів.

Зазначені порушення норм
матеріального та процесуального права
є підставою відповідно до ст. 309 ЦПК
України до скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення по суті
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що відповідно до
постанови Святошинського районного
суду м. Києва від 8 лютого 2010 року,
залишеної без зміни постановою
Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2011 р.,
ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП України за
таких обставин: 18 листопада 2009 року о 23
год зо хв. в м. Києві по Кільцевій
дорозі, керуючи автомобілем «Мітсубісі
Паджеро», державний номерний знак
НОМЕР_1, під час перестроювання з
крайньої правої смуги в крайню ліву,
водій ОСОБА_1 не надав дорогу
автомобілю «Шкода Октавія», який
належить Автогосподарству при і У МВС
України в м. Києві, під керуванням о/у в
ОВС ВВБ в м. Києві ОСОБА_3, який рухався в
крайній лівій смузі в попутному
напрямку, внаслідок чого здійснив
зіткнення, що призвело до пошкодження
транспортних засобів, чим порушив п. п.
10.1, 10.3 ПДР України. Внаслідок ДТП
автомобіль «Шкода Октавія» отримав
значні пошкодження.

Відповідно до звіту № 93 проведеного
ТОВ «Незалежна експертна компанія» від
07 травня 2009 p. вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
«Шкода Октавія» склала 80 323 грн. 11 коп.

Згідно з висновком судової
автотоварознавчої експертизи № 9033/13-54
від 25.10.2013 року вартість проведення
робіт по відновленню автомобіля «Шкода
Октавія» в попередній стан складає 50171
грн. 00 коп., а пошкодження, отримані
вказаним автомобілем, наведено у акті
огляду та калькуляції
відновлювального ремонту до даного
висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
вина відповідача у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди
встановлена.

Проте, такі висновки є передчасними з
огляду на те, що відсутність вини
ОСОБА_3 у заподіянні позивачеві шкоди з
посиланням лише на відсутність
постанови про притягнення його до
адміністративної відповідальності є
сумнівним і передчасним.

Дійсно, положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України
фактично позбавляють особу, вину якої
встановлено вироком у кримінальній
справі або постановою у справі про
адміністративне правопорушення,
можливості спростувати наявність
такої вини.

Проте, вказана процесуальна норма не
дає підстав за будь-яких обставин
вважати не винною у ДПТ особу, відносно
якої не порушувалось кримінальної
справи і не складався протокол про
адміністративне правопорушення. У
цьому випадку вину такої особи може
бути підтверджено чи спростовано
іншими належними і допустимими
доказами, передбаченими ЦПК України
(ст.. 57), зокрема висновком судової авто
технічної експертизи, письмовими
доказами тощо.

У випадку встановлення вини особи у
ДТП постановою про притягнення до
адміністративної відповідальності ця
особа не позбавлена права доводити
протиправність дій інших учасників ДТП
і причинний зв'язок цієї
протиправності із завданою шкодою.

Так, згідно висновку від 24 березня 2011
року № 17/03, дії водія автомобіля «Шкода
Октавія» ОСОБА_3 знаходились у
причинно-послідовному зв'язку з даною
дорожньо-транспортною пригодою.

Крім того, експерт зазначав, що в даній
дорожній ситуації водій автомобіля
Шкода мав технічну можливість
запобігти зіткненню шляхом екстреного
гальмування. В даній дорожній ситуації,
виходячи з вимог ПДР України, з ціллю
забезпечення безпеки руху, водій
автомобіля Шкода ОСОБА_3 повинен був
діяти у відповідності з вимогами п.п. 1.5
2.3 б), а також п.п.12.1,12.3,12.4 ПДР України,
згідно яких, « у випадку виникнення
небезпеки для руху чи перешкоди, які
водій об'єктивно здатен побачити, він
повинен негайно прийняти міри для
зменшення швидкості аж до повної
зупинки транспортного засобу або
безпечно для інших учасників руху
об'їхати перешкоду» і «в населених
пунктах рух транспортних засобів
дозволяється зі швидкістю не більше 60
км/год.»

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку про недоведеність своїх
вимог позивачем, оскільки дії другого
відповідача - ОСОБА_3, як учасника ДТП,
знаходяться у причинно-послідовному
зв'язку з даною дорожньо-транспортною
пригодою, що підтверджується висновком
від 24 березня 2011 року, який в силу вимог
ст. 57 ЦПК України є належним та
допустимим доказом по справі.

Крім того, звіт ТОВ «Незалежна
експертна компанія» є недопустимим
доказом по справі, оскільки оцінювач
ОСОБА_4 не має свідоцтва ЦЕКК
Міністерства юстиції України за
експертною спеціальністю 12. 2
«Визначення вартості дорожніх
транспортних засобів, розміру збитку,
завданого власнику транспортного
засобу».

Наразі, позов не містить вимог про
визначення ступеня вини учасників ДТП
з відповідним визначенням розміру
шкоди.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих
обставин, на які посилаються сторони,
як на підставу своїх вимог та
заперечень підтверджених доказами,
перевірених в судовому засіданні,
оцінивши їх належність, допустимість, а
також достатність, взаємозв'язок у їх
сукупності, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які підлягають застосуванню до
цих правовідносин, колегія суддів
приходить до висновку про скасування
рішення та про відмову у задоволенні
позову.

Керуючись ст..ст. 303,304,307,309,313,314,316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А
:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 21 травня 2012 року скасувати
та ухвалити нове рішення наступного
змісту.

В задоволенні позову Автогосподарства
при ГУМВС України в м. Києві до ОСОБА_1
про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів шляхом подання до цього суду
касаційної скарги.

Головуючий:
Судді: