АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2280/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 51 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. УХВАЛА
04 вересня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренка Ю. В.суддівМагди Л.
Ф. , Трюхана Г. М. при секретаріЯремич
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 15 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
Черкаського академічного обласного
Українського музично-драматичного
театру імені Т.Г. Шевченка Черкаської
обласної ради про стягнення
недоплаченої грошової надбавки до
посадового окладу, -
в с т а н о в и л а :
У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до
суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування своїх позовних вимог
вказував про те, що з 21.11.2010 року він
працює на посаді начальника
освітлювального цеху Черкаського
академічного обласного Українського
музично-драматичного театру імені Т.Г.
Шевченка Черкаської обласної ради.
Наказом від 21.11.2000 року № 50 йому
встановлено доплату у розмірі 50 % від
посадового окладу за виконання
особливо важливої роботи.
З грудня 2013 року йому стало відомо, що
призначена йому надбавка до посадового
окладу за виконання особливо важливої
роботи безпідставно скасована. Вказує,
що про суттєву зміну умов праці він не
був належним чином повідомлений, однак
на даний час продовжує виконувати свої
обов'язки у повному обсязі, які на нього
покладені посадовою інструкцією.
Просив суд визнати неправомірними дії
директора Черкаського академічного
обласного Українського
музично-драматичного театру імені Т.Г.
Шевченка Черкаської обласної ради
стосовно скасування йому надбавки до
посадового окладу в розмірі 50 %;
стягнути з відповідача на його користь
недоплачену грошову надбавку до
посадового окладу в сумі 8436 грн.00 коп.
за період з 1 грудня 2013 року по 30 травня
Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 15 липня 2014 року в позові
ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального і процесуального права
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити його позовні вимоги
в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового
розгляду, вивчивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до статті 98 КЗпП України
оплата праці працівників установ і
організацій, що фінансуються з бюджету,
здійснюється на підставі законів та
інших нормативно-правових актів
України, генеральної, галузевих,
регіональних угод, колективних
договорів, у межах бюджетних
асигнувань та позабюджетних доходів.

Таким чином, при вирішенні спорів про
виплату премій, винагороди за
підсумками роботи за рік чи за вислугу
років, надбавок і доплат необхідно
виходити з нормативно-правових актів,
якими визначено умови та розмір цих
виплат. Працівники, на яких поширюються
зазначені нормативно-правові акти,
можуть бути позбавлені таких виплат
(або розмір останніх може бути
зменшено) лише у випадках і за умов,
передбачених цими актами. З мотивів
відсутності коштів у проведенні
вказаних виплат може бути відмовлено в
тому разі, коли вони обумовлені в
зазначених актах наявністю певних
коштів чи фінансування.

Відмовляючи в позові, суд виходив з
того, що заробітна плата працівникам
Черкаського академічного обласного
Українського музично-драматичного
театру імені Т.Г. Шевченка Черкаської
обласної ради нараховується і
виплачується відповідно до норм Закону
України «Про оплату праці», постанови
Кабінету Міністрів України від 30.08.2002
року № 1298 «Про оплату праці
працівників на основі тарифної сітки
розрядів і коефіцієнтів з оплати праці
працівникам установ, закладів та
організацій окремих галузей бюджетної
сфери», наказу Міністерства культури
України від 18.10.2005 № 745, якими
передбачено, що заробітна плата є
винагородою за виконану працівником
роботу.

За статтею 2 ЗУ «Про оплату праці»
заробітна плата складається із
основної - оклад, додаткової - надбавки,
доплати, гарантійні та компенсаційні
виплати, премії, пов'язані із
виконанням виробничих завдань і
функцій. За своєю природою додаткова
заробітна плата є винагородою за працю
понад встановлені норми, за трудові
успіхи, винахідливість та особливі
умови праці.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 30.08.2002 року № 1298 передбачена
виплата надбавки у розмірі до 50
відсотків посадового окладу за високі
досягнення у праці, за виконання
особливо важливої роботи ( на строк її
виконання), за складність, напруженість
в роботі. Дана надбавка не є постійною
складовою заробітної плати, а
виплачується тільки за наявності
підстав, а саме: наявності певних
показників роботи, що є високими
досягненнями у праці порівняно із
іншими працівниками; виконання
працівником особливо важливої роботи
на строк її виконання.

Встановлено, що 21.11.2010 року позивач
ОСОБА_6 був призначений на посаду
начальника освітлювального цеху
Черкаського академічного обласного
українського музично-драматичного
театру ім.. Т.Г. Шевченка Черкаської
обласної ради.

Наказом від 21.11.2000 року № 50 ОСОБА_6
встановлено доплату у розмірі 50 % від
посадового окладу за виконання
особливо важливої роботи.

Виконання позивачем особливо важливої
роботи, стало підставою для видання
наказу про встановлення доплати до
його посадового окладу у розмірі 50 %.
При цьому, право працівника на
додаткову заробітну плату-надбавку за
виконання особливо важливої роботи
може бути реалізоване тільки за умови
виконання ним такої роботи.

Встановивши, що будь-яка додаткова
робота позивачу не доручалась, і
відповідно ним не виконувалась, суд
дійшов правильного висновку, що
підстав для виплати позивачу надбавки
за виконання особливо важливої роботи
у відповідача не було.

З огляду на вищевказане, колегія суддів
вважає безпідставними доводи
апеляційної скарги про
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також про
допущення порушень норм матеріального
і процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

При цьому слід зазначити, що викладені
в апеляційній скарзі доводи були
предметом дослідження в суді першої
інстанції, правильності висновків суду
не спростовують та на законність
рішення суду не впливають.

Таким чином, суд першої інстанції повно
та всебічно розглянув справу, надав
всім доводам сторін належну правову
оцінку, оцінив належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишення
рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів судової
палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити,
а рішення Соснівського районного суду
м. Черкаси від 15 липня 2014 року у даній
справі - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності одразу після
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :