Справа № 640/9357/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
м. Харків

Київський районний суд м.
Харкова у складі:

Головуючого
судді Якуша Н.В.

при секретарі
Пічугіної А.Г.

за участі:

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Харкова
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої
служби управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області, ОСОБА_3 відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, ПАТ
«Райфайзен Банк Аваль» , про звільнення
майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2014 року позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просив звільнити з-під арешту квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_6 В обґрунтування своїх
позовних вимог зазначив, що вказана
квартира була передана в іпотеку ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» на підставі
договору іпотеки №014/1800/82/82184/1 від 26.12.2006
року, укладеного з гр. ОСОБА_8 на
підставі довіреності від 21.12.2006 року,
виданої їй ОСОБА_6, який визнаний за
рішенням суду від 25.12.2014 року недійсною.
Вказував, що на теперішній час ОСОБА_6,
яка була його матір'ю померла і
намагаючись прийняти спадщину після її
смерті йому стало відомо, що на спірну
квартиру був накладений арешт
державним виконавцем по примусовому
виконанню виконавчого напису №2199 від
22.06.2008 року, виданого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 в
інтересах ВАТ «Райффайзен Банк Аваль».
Зазначав, що оскільки іпотечний
договір є недійсним, державним
виконавцем винесено постанову про
повернення виконавчого документу
стягувачу, то просив суд звільнити з
під - арешту квартиру АДРЕСА_1, оскільки
підстав для продовження його дії
відсутні.

В судове засідання позивач ОСОБА_1,
з'явився, на задоволенні позовних вимог
наполягав.

Представник відповідача відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області судове засідання
не з'явився, про час, дату і місце
судового засідання повідомлялися
належним чином, надав заяву про розгляд
справи без участі представника відділу
(а.с.36). В судовому засіданні, яке
відбувалось 19.06.2014 року представник
відповідача ОСОБА_10 не заперечувала
проти задоволення позовних вимог
позивача, проте зазначала, що їх відділ
не мав право самостійно знімати арешт з
квартири, тому їх провини у виниклій
ситуації не має.

Представник відповідача ОСОБА_3
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції ОСОБА_10, яка діє на підставі
довіреності від 14.05.2014 року №08-01/В-2 в
судове засідання не з'явилась, про час,
дату і місце судового засідання
повідомлялась належним чином, надала
заяву про розгляд справи без участі
представника відділу (а.с.71).

Представник відповідача ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_2 у
судове засідання з'явилась, у
задоволенні позовних вимог просила
відмовити в повному обсязі,
посилаючись на те, що банк як
іпотекодержатель, хоча і на сьогодні
договір іпотеки визнаний недійсним,
заперечує проти зняття арешту з об'єкту
обтяження.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши подані позивачем документи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду спору по суті, суд встановив
такі фактичні обставини та відповідні
їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва
про право власності на житло від 02
вересня 1993 року № 2-93-3870 ОСОБА_6 належить
квартира АДРЕСА_1, що також
підтверджується отриманою судом
інформаційною довідкою №23483622 від
25.06.2014 року Реєстраційної служби
Харківського міського управління
юстиції Харківської області (а.с.11,42).

Відповідно до матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_6 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що свідчить копія
свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1,
долучена до матеріалів справи (а.с.10).

Згідно свідоцтв про укладання шлюбу
серії НОМЕР_2 та про народження серії
НОМЕР_3, позивач по справі - ОСОБА_1 є
сином ОСОБА_6, що мала до шлюбу призвіще
ОСОБА_1 (а.с.8,9).

Крім того, судом встановлено, що на
квартиру АДРЕСА_1 на підставі
іпотечного договору від 26.12.2006 року
№014/1800/82/82184, укладеного між ОСОБА_6 та
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було
накладено обтяження - іпотека. Крім
того на підставі постанови №567/1 про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження АА№715071 від
16.12.2008 року підрозділом примусового
виконання рішень ВДВС ГУЮ у
Харківській області на квартиру
АДРЕСА_1 було накладено арешт (а.с.41-43).

Як вбачається з матеріалів
справи рішенням Київського районного
суду м. Харкова від 25.12.2009 року
довіреність від 21.12.2006 року №014/180/82/184/1,
яку видала ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_8, була
визнана недійсною. Рішення набуло
чинності.

Крім того, рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 25.08.2011
договір іпотеки від 21.12.2006 року
№014/1800/82/82184/1, посвідчений приватним
нотаріусом Харківського
нотаріального округу ОСОБА_11 за р.є
№6314, укладений ОСОБА_8 від імені ОСОБА_6
з ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» був
визнаний також недійсним (а.с.15-16).

Згідно листа відділу державної
виконавчої служби управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області №1412/01-41/В-7 від 29.05.2014 року
державним виконавцем була винесена
постанова про прийняття від ОСОБА_3
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції виконавчого провадження ВП
№10476937 по примусовому виконанню
виконавчого напису №2199 від 22.06.2008 року,
виданого приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, про стягнення з ОСОБА_6
на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
боргу за рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмету іпотеки,
відповідно договору іпотеки
№014/1800/82/82184/1, посвідченого ПН ХМНО
ОСОБА_11 26.12.2006 року, а саме: квартири
АДРЕСА_1. Стягувачеві було направлено
листа з пропозицією провести
авансування витрат на проведення
виконавчих дій та попереджено про
повернення виконавчого документу.
09.03.2010 року державним виконавцем було
винесено постанову про повернення
виконавчого документу стягувачеві, та
згідно акту про вилучення виконавчих
проваджень для знищення від 24.02.2014 року
виконавче провадження знищено (запис
№3356) (а.с.17).

Тобто, судом встановлено, що на
теперішній час обґрунтованих підстав
для продовження дії обтяження у
вигляді арешту відносно квартири
АДРЕСА_1, що належить на праві власності
померлій ОСОБА_5, не існують.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 27.08.76 року
№ 6 «Про судову практику в справах про
виключення майна з опису», за
правилами, встановленими для розгляду
позовів про виключення майна з опису,
розглядаються вимоги громадян і
організацій, що ґрунтуються на праві
власності на описане майно або на праві
володіння ним.

Як було встановлено судом, власник
квартири - ОСОБА_6 померла.

Відповідно до витребуваної копії
спадкової справи №1060/2013, заведеної
після ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, яка на день смерті
проживала за адресою: АДРЕСА_1,
вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним
спадкоємцем даної квартири. ОСОБА_12,
сестра ОСОБА_1, на спадщину не
претендує, звертатися до суду для
продовження строку на прийняття
спадщини не має наміру, про що
містяться відомості в наданій спадкові
справі (а.с.48).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України
спадкоємець який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України
відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкодавця
права на спадщину.

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу
України держава забезпечує рівний
захист прав усіх суб'єктів права
власності.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок у
їх сукупності.

Оскільки на теперішній час у
відповідності до ст. 25 ЦК цивільна
правоздатність ОСОБА_6 припинилась у
зв'язку з її смертю, тому позивач у
справі не може в іншому порядку, ніж
шляхом ухвалення судового рішення про
зняття арешту з квартири, що входить до
складу спадщини, реалізувати своє
право на спадщину.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про
виконавче провадження», особа яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

Відповідно до ст. 38 Закону України
«Про виконавче провадження» (в
редакції на час винесення постанови
про закінчення виконавчого
провадження) у разі закінчення
виконавчого провадження згідно із
статтею 37 цього Закону, крім
направлення виконавчого провадження
згідно із статтею 37 цього Закону, крім
направлення виконавчого документа за
належністю до іншого органу
державної виконавчої служби;
повернення виконавчого документа
стягувачу згідно із статтею 40

цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду або іншого органу
(посадовій особі), який його видав,
згідно із статтею 40-1 цього Закону,
припиняється чинність арешту майна
боржника, скасовуються інші
здійснені державним виконавцем
заходи примусового виконання рішення,
а також провадяться інші дії,

необхідні у зв'язку з завершенням
виконавчого провадження. Завершене
виконавче провадження не може бути
розпочате знову, крім випадків,
передбачених цим Законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» не надав до суду належних та
беззаперечних доказів того, що на
теперішній час банківська установа має
право розповсюджувати будь-які
обтяження на спірну квартиру, а тому
підстави для продовження дії
накладеного в інтересах ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» арешту
відсутні.

Аналізуючи надані по справі докази, у
їх сукупності, суд приходить до
переконання, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Позивач не вимагає компенсації за
понесені судові витрати, пов'язані із
зверненням до суду і розглядом
цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.
16, 386, 1296 ЦК України, ст.3,10,11,25, 182,
209,212,214-215,218, 256 ЦПК України, ст. 60 Закону
України «Про виконавче провадження»,
суд

В И Р І Ш И
В :

Позовні вимоги заявою ОСОБА_1 до
відділу державної виконавчої служби
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області, ОСОБА_3 відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції, ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» ,
про звільнення майна з-під арешту -
задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру
АДРЕСА_1 та належить на праві власності
ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10 - денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги. Особи, які брали
участь, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в єдиному екземплярі
в нарад чий кімнаті.

Суддя
Н.В. Якуша