Справа № 583/583/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого - судді
Ільченко В.М.

при секретарі
Вербі Н.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача
Шевченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Охтирка
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Хухрянської сільської ради
Охтирського району Сумської області,
управління Держземагенства в
Охтирському районі Сумської області,
треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, що діє в
інтересах ОСОБА_7 про скасування
рішення виконавчого комітету
сільської ради та визнання державного
акту на землю недійсним,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2014 року відкрито провадження у
справі. Позивачка свої вимоги мотивує
тим, що є власником житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами,
розташованого в АДРЕСА_1. 12.11.1993 року
вона подала до Хухрянської сільради
заяву про передачу їй в приватну
власність земельної ділянки за місцем
проживання для ведення особистого
підсобного господарства площею 0,15 га.
27.11.1993 року нею подана заява про
передачу у власність земельної ділянки
за місцем проживання для ведення
особистого підсобного господарства
площею 0,19 га. Рішенням виконкому
Хухрянської сільради № 76 від 08.12.1993
року їй передано у приватну власність
земельні ділянки площею 0,15 га та 0,19 га
по АДРЕСА_1 с. Хухра. Рішенням виконкому
Хухрянської сільради № 67 від 27.08.1997
року затверджено площі земельних
ділянок, переданих у приватну
власність в тому числі їй передана
земельна ділянка у розмірі 0,33 га. 10.10.1997
року на її ім'я був виготовлений
державний акт на право приватної
власності на землю площею 0,33 га, з них
0,27 га сільськогосподарські угіддя, та
0,06 га під будівлі. Однак при
виготовленні державного акта технічна
документація не виготовлялася, абриси
обміру земельної ділянки не робилися,
межі на місцевості не встановлювалися.
Тому порушує питання про скасування
рішення виконкому № 67 від 27.08.1997 року,
оскільки таке рішення не могло бути
прийняте, враховуючи відсутність
належно розробленої технічної
документації, та про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю серії СМ
№ 01617 від 10.10.1997 року, виданого на її ім'я
зі скасуванням його реєстрації в книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 308.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримала та
доповнила, що при винесенні рішення про
передачу земельної ділянки ОСОБА_3 було
передано 0,33 га, хоча згідно
погосподарських книг розмір земельної
ділянки, який був в користуванні ОСОБА_8
був 0,35 га, потім землю успадкував
чоловік позивачки ОСОБА_9, потім земля
перейшла до позивачки. Крім того, в
додатку до рішення № 67 від 1997 року є
експлікація земель присадибного фонду
Хухрянської сільради, згідно якої
зазначений розмір земельної ділянки
ОСОБА_3 під будівлями 0,06 га, рілля 0,26 га
та багаторічні насадження 0,01 га. Всього
сільгоспугідь 0,28 га, тому має бути
розмір земельної ділянки 0,34 га, в той
час як зазначений 0,33 га. Акт погодження
( встановлення ) та закріплення в натурі
меж земельної ділянки ОСОБА_3 не
підписувала, тому підпис на
зазначеному акті позивачці не
належить. На акті погодження меж, який
знаходиться у ОСОБА_3 відсутній підпис
представника фірми «Гео» Маслюк М.К., що
також свідчить про невідповідність
документації вимогам закону. На даний
час виникають спори з суміжним
землевласником щодо користування
земельною ділянкою, які не можуть
вирішитися в зв'язку з тим, що державний
акт був виготовлений з порушеннями.

Представник управління
Держземагенства в Охтирському районі
проти позову заперечила, зазначивши, що
відповідно до рішення виконкому
Хухрянської сільради Охтирського
району Сумської області позивачці була
передана у власність земельна ділянка
площею 0,33 га. На той час технічний звіт
був документом, що підтверджував
проведення робіт з землеустрою. Виміри
і зйомки проводилися в фірмі «Гео»,
проводилася геодезична зйомка села,
був виготовлений каталог координат по
с. Хухра Охтирського району. До
технічного звіту також був наданий акт
погодження ( встановлення ) та
закріплення в натурі меж, підписаний
всіма суміжниками. На підставі
технічної документації був
виготовлений державний акт, в
державному акті мається план земельної
ділянки з зазначенням суміжних
земельних ділянок. Зазначений акт не
містить кадастрового номеру, оскільки
виготовлений до 2002 року ( червоного
зразка ), тому земельна ділянка не
внесена до державного земельного
кадастру. На даний час позивачем не
надано доказів в підтвердження того, що
земельна ділянка по межам, яка
знаходиться у фактичному користуванні,
не відповідає плану земельної ділянки,
що міститься у державному акті.

Представник Хухрянської сільської
ради до суду не з'явився, про час та
місце розгляду справи сільська рада
повідомлена. Під час проведення
попереднього судового засідання
представник проти позову заперечив,
зазначивши, що в 1960-1980 роках за даними
по господарських книг, всі члени сім'ї
ОСОБА_3 працювали на промислових
підприємствах, тому, згідно діючого на
той час законодавства, за
господарством ОСОБА_9 та ОСОБА_3
обліковувалося 0,15 га землі в
особистому користуванні. Оскільки на
той час малися вільні землі запасу,
рішенням № 76 виконкому Хухрянської
сільради від 08.12.1993 року ОСОБА_3
передано у приватну власність
присадибна земельна ділянка та
земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства,
відповідно до даних
земельно-кадастрової книги, площею 0,15
га та площею 0,19 га з послідуючим
уточненням площі присадибної
земельної ділянки та площ земельних
ділянок для ведення особистого
підсобного господарства. Для уточнення
площ переданих у приватну власність
ділянок влітку 1997 року на території
Хухрянської сільради працювала
бригада спеціалістів землевпорядної
фірми «Гео», які провели
камерально-польові роботи по обмірах
земельних ділянок в межах населених
пунктів сільради, прокладені
теодолітні ходи з прив'язкою до
загальнодержавної геодезичної мережі,
з метою урахування конфігурації кожної
земельної ділянки ( в тому числі
ОСОБА_3), уточнення площ ділянок, а також
суміжних землекористувачів та
погодження меж земельних ділянок з
кожним із власників. Рішенням № 67
виконкому Хухрянської сільради від
27.08.1997 року були затверджені площі
земельних ділянок, переданих у
власність по результатах уточнення
проектною організацією розмірів
земельних ділянок та їх площі в натурі
для виготовлення Державних актів на
право приватної власності на землю.
Вказане рішення виконавчого комітету
Хухрянської сільради затверджене
рішенням 6 сесії Хухрянської сільради
двадцять третього скликання від 08.04.1999
року. У виданому позивачці державному
акті зазначено кількісну
характеристику земель, переданих у
приватну власність: всього земель - 0,33
га; в тому числі сільгоспугідь - 0,27 га, з
них ріллі - 0,26 га, багаторічних
насаджень - 0,01 га; під будівлями - 0,06 га.
Також в державному акті вказані
суміжні земельні ділянки та їх
власники, план земельної ділянки
складений у масштабі, лінійні проміри
по межі земельної ділянки, всі
поворотні точки меж земельної ділянки.
При цьому існуючі багато років межі
приватної ділянки ОСОБА_3 сусідніми
землекористувачами не порушуються та
не порушується її право як
землевласника. Крім того, в разі
скасування рішення про передачу у
приватну власність земельних ділянок
ситуація не зміниться, однак виникнуть
ускладнення при розгляді заяви ОСОБА_3
про передачу землі у приватну
власність, оскільки на даний час склад
депутатського корпусу Хухрянської
сільради змінився, відсутні вільні
землі запасу і до сільради звертаються
громадяни України, які бажають
отримати земельну ділянку у власність.

Треті особи в судове засідання не
з'явилися, про час та місце розгляду
справи повідомлені, про причини неявки
не повідомили.

Суд проаналізував матеріали справи,
вислухав пояснення представників
сторін, дослідив письмові докази,
дійшов наступного висновку.

ОСОБА_3 являється власником будинку
АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про
право на спадщину за законом, виданого
Охтирською райдержнотконторою 1995 року,
що сторонами не оспорюється та
вбачається з техпаспорту будинку.

12.11.1993 року позивачкою подана заява до
Хухрянської сільради, згідно якої вона
просить передати у приватну власність
земельну ділянку для ведення
особистого підсобного господарства
загальною площею 0,15 га, яка розташована
в АДРЕСА_1, якою користується з 1964 року.

27.11.1993 року нею подана заява про
передачу у приватну власність
земельної ділянки для ведення
особистого підсобного господарства за
тією ж адресою загальною площею 0,19 га.

Рішенням виконкому Хухрянської
сільради Охтирського району Сумської
області № 76 від 08.12.1993 року про передачу
земельних ділянок у приватну власність
ОСОБА_3 передані у приватну власність
присадибні земельні ділянки та
земельні ділянки для ведення
особистого підсобного господарства з
послідуючим уточненням площ
присадибних ділянок для ведення
особистого підсобного господарства,
установленню межових знаків і видачі
Державного акта на право приватної
власності площею 0,15 га по АДРЕСА_1 та 0,19
га по АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Хухрянської
сільради № 67 від 27.08.1997 року
затверджено площі земельних ділянок,
переданих у приватну власність
громадянам для будівництва і
обслуговування житлових будинків та
ведення підсобного господарства, в
тому числі ОСОБА_3 - 0,33 га, з них: двір з
будівлями - 0,06 га; рілля - 0,26 га;
багаторічні насадження - 0,01 га.

На підставі технічного звіту по
складанню державних актів на право
приватної власності на землю для
ведення особистого підсобного
господарства та обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель громадян Хухрянської
сільради Охтирського району Сумської
області, акту про погодження (
встановлення ) та закріплення в натурі
меж земельної ділянки та рішення
виконкому Хухрянської сільради № 67 від
27.08.1997 року, 10.10.1997 року ОСОБА_3 був
виданий державний акт на право
приватної власності на землю, згідно
якого їй у приватну власність передана
земельна ділянка площею 0,33 га,
розташована на території АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, ведення особистого
підсобного господарства. Державний акт
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю № 308.

Земельним кодексом України 1990 р., (
чинним на момент виникнення
правовідносин ) було визначено право
громадян України на одержання у
власність земельних ділянок для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель,
ведення особистого підсобного
господарства. Передача таких
земельних ділянок у власність
провадилася місцевими Радами народних
депутатів відповідно до їх
компетенції безплатно на підставі
заяви громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрової документації,
даних бюро технічної інвентаризації і
інше ) ( ст.ст. 6, 17 ЗК України 1990 р. ).

Як вбачається з довідки Хухрянської
сільради Охтирського району Сумської
області, станом на 1947-1949 роки за ОСОБА_11
згідно погосподарських книг
рахувалося присадибної земельної
ділянки 0,35 га, в тому числі під
будівлями 0,04 га.

Однак, позивачкою не спростовані
доводи відповідача, що згідно
погосподарських книг в 60-80 роки всі
члени сім'ї працювали на підприємствах.

За таких обставин, суд погоджується з
доводами відповідача Хухрянської
сільради, що на час прийняття рішення
про передачу у власність земельної
ділянки в користуванні правомірно
перебувало 0,15 га.

Така позиція відповідача узгоджується
з положеннями ст. 66 ЗК УРСР, згідно яких
при вибутті або виключенні з колгоспу
всіх членів колгоспного двору
присадибна земельна ділянка
зменшується до розмірів, передбачених
статтею 78 цього Кодексу для не членів
колгоспу. В свою чергу ст. 78 Земельного
кодексу УРСР визначала, що робітники і
службовці, які проживали у сільській
місцевості, але не працювали у
сільському господарстві, мали право на
користування присадибними земельними
ділянками, включаючи площу, зайняту
будівлями, у розмірі 0,15 га.

Позивачкою не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження
того, що на час прийняття рішення про
передачу земельної ділянки в приватну
власність вона мала право на
користування земельною ділянкою у
більшому розмірі.

За таких обставин, доводи позивачки про
порушення її права при винесенні
рішення про затвердження площі
земельних ділянок не знайшли свого
підтвердження.

Відповідно до положень Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди),
затвердженої Держкомітетом України по
земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 року,
чинної на час виникнення спірних
правовідносин, на земельні ділянки,
якими користуються громадяни, державні
акти виготовляються після визначення
меж земельних ділянок в натурі (на
місцевості) і складання плану
земельної ділянки. Роботи, пов'язані із
складанням державних актів на право
приватної власності на землю і
постійного користування землею, на
існуючі землекористування
проводяться, як правило, одночасно по
всій території сільської, селищної,
міської Ради народних депутатів.
Розробку технічної документації по
складанню державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею здійснюють
державні та інші землевпорядні
організації. Технічна документація при
складанні державних актів на право
приватної власності на землю включає
виписку з рішення місцевої Ради
народних депутатів про передачу
земельної ділянки у власність або
надання її у користування; абриси
обміру земельної ділянки; план
земельної ділянки, складений за
результатами обміру; збірний план
землевласників і землекористувачів;
відомість обчислення площ; матеріали
погодження меж земельної ділянки з
суміжними власниками землі і
землекористувачами.

При виготовленні державного акта
позивача зазначені вимоги були
дотримані, був складений план
земельної ділянки, погоджені межі між
суміжними земельними ділянками, що
підтверджується актом погодження (
встановлення ) меж, який містить
підписи як позивачки, так і суміжників.

Доводи позивачки про те, що в акті
погодження меж міститься не її підпис,
не доведені належними та допустимими
доказами.

Також не доведені належними та
допустимими доказами твердження
позивачки про те, що межі земельної
ділянки, визначені у державному акті,
не співпадають з фактичними межами
земельної ділянки.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про відсутність підстав для
задоволення заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
Земельним кодексом УРСР, Земельним
кодексом України ( в ред. 1990 р. ), ст.ст. 10,
11, 58-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог ОСОБА_3 відмовити
за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Охтирський міськрайсуд протягом
10 днів з дня його проголошення, а
особами, які приймали участь у справі,
але не були присутні при проголошенні
рішення - в той же строк, з часу
отримання його копії.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області
В.М. Ільченко