Справа № 333/2239/14-ц
Провадження № 2/333/1467/14
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 березня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Комунарського
районного суду м. Запоріжжя
з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна.

Згідно з ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом Відповідно до положень ст.ст.
55,124 Конституції України та ст. 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаний або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб у спосіб,
визначений законами України.

За змістом зазначеної статті, суд не
має право обирати спосіб захисту на
власний розсуд, оскільки це порушує
принцип диспозитивності та
змагальності цивільного процесу.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору

Розглянувши заяву та додані до неї
матеріали, суддя дійшов висновку, що
подана заява не відповідає вимогам
вищевказаної норми закону.

Всупереч вимогам ст. 119 ЦПК України, в
позовній заяві не зазначено ім’я по
батькові відповідача.

У позовній заяві ставиться питання про
поділ майна, набутого в період шлюбу, а
саме квартири АДРЕСА_1. Зазначена ціна
позову - 88066 грн.

Статтею 80 ЦПК України встановлено, що
ціна позову складається з дійсної
(ринкової) вартості майна на час
звернення до суду.

На підставі п. 6 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991
року «Про практику застосування судами
законодавства, що регулює право
приватної власності громадян на жилий
будинок», під дійсною вартістю
квартири розуміється грошова сума, за
яку вона може бути продана в даному
населеному пункті чи місцевості на час
розгляду справи.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 119
ЦПК України, в позовній заяві щодо
вимог майнового характеру обов’язково
повинна бути зазначена ціна позову,
тобто тягар доказування вартості майна
несе позивач, тому він повинен
обґрунтувати у позовній заяві вказану
ним ціну позову та надати суду
відповідні докази цього.

В порушення зазначених вимог, як
вбачається з позовної заяви, позивач не
надав суду жодних довідок про ринкову
вартість вказаної квартири на час
звернення до суду, тому не зрозуміло з
якої вартості виходив позивач,
зазначаючи ціну позову – 88066 грн.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» позивачу необхідно
сплатити судовий збір, виходячи з
реальної вартості частини будинку та
вартості спірного автомобіля. У разі
неможливості встановити точну ціну
позову (ринкову вартість частини
будинку), позивач повинен надати суду
докази цього та клопотання про
визначення судом попереднього розміру
судового збору.

Будь – яких доказів на підтвердження
того, що позивач вже звертався до
оцінювача чи оціночної фірми, і на цей
час встановити ціну позову (ринкову
вартість майна) неможливо, суду не
надано.

Крім того, в порушення п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 119
ЦПК України в позові не викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої позовні вимоги, не зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування, не
зазначено повністю ім’я по-батькові
відповідача.

У відповідності до вимог ст. 120 ЦПК
України, позивач повинен додати до
позовної заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб. З огляду на зазначене
позивачу пропонується уточнити
позовні вимоги і надати суду оновлену
позовну заяву та її копії у кількості
учасників судового розгляду.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк виконає вимоги,
визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України,
позовна заява вважається поданою в
день її первісного подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов
висновку, що провадження у справі
неможливо відкрити до усунення
вказаних недоліків, а тому позовну
заяву слід залишити без руху, а
позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119- 121 ЦПК України,
суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
поділ майна - залишити без руху, надавши
п’ятиденний строк з дня отримання
копії цієї ухвали для усунення
недоліків.

Роз’яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва