Р І Ш Е Н Н Я Провадження №2/331/589/14

ЄУН 331/8286/13-ц

І М Е Н Е М У К Р А Ї
Н И

09.07.2014 року ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
Запоріжжя

У складі : головуючого - судді
ФЕДЧЕНКО І.М.

при секретарі
НАГОРНОМУ Є.С.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя
особа Сектор по справам громадянства
імміграції реєстрації фізичних осіб
Жовтневого РВ ЗМУ України у
Запорізькій області про усунення
перешкод у користуванні приватною
власністю ( жилим приміщенням) , шляхом
виселення та відміни реєстрації ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом
( декілька разів уточнював позовні
вимоги), остаточно в уточненій позовній
заяві просить суд усунути перешкоди в
користуванні , володіння і
розподіленні приватною власністю -
квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення та
зняття з реєстрації ОСОБА_2 з цієї
квартири. В позові вказав, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3.
Відкрилась спадщина на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1. Згідно договору
купівлі - продажу від 17.02.2001 року ця
квартира належала його матері ОСОБА_3
Він є єдиним сином і спадкоємцем ОСОБА_3
Згідно закону він звертався до
Державної нотаріальної контори
Жовтневого району м. Запоріжжя з заявою
про прийняття спадщини, але свідоцтво
про право власності на квартиру
нотаріус йому не видав, так як на
спадщину претендував ОСОБА_2, який був
зареєстрований у квартирі з 04.12.2007 року
і який заявив , що проживав з його
матір'ю однією сім'єю. Відповідач
звертався до суду з позовом про
встановлення факту проживання однією
сім'єю з ОСОБА_3 та визнання права на
спадщину, але йому було відмовлено в
задоволенні позову. Згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від 16
листопада 2012 року позивач є власником
вищезазначеної квартири, тому просить
суд усунути йому перешкоди .

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, просить суд усунути
перешкоди в користуванні , володіння і
розподіленні приватною власністю -
квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення та
зняття з реєстрації ОСОБА_2 з цієї
квартири.

Відповідач та його представник
проти позову заперечують, суду надані
заперечення. Відповідач вважає, що його
було вселено в квартиру як члена сім'ї
померлої тобто колишнього власника і
його неможливо виселити з
вищезазначеній квартири.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи , надані суду
докази, вважає, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено , що колишнім
власником квартири АДРЕСА_1 була
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрований з 04.12.2007 року.

Згідно наданої відповідачем
довідки КП ВРЄЖО №2 в квартирі АДРЕСА_1
як член родини ОСОБА_3 зареєстрований
ОСОБА_2

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Запоріжжя від 30 травня 2011 року
ОСОБА_2 відмовлено в позові про
встановлення факту проживання однією
родиною з померлою та у визнанні права
на спадкування першої черги, яке було
залишено без змін ухвалою апеляційного
суду Запорізької області від 29 червня
2011 року.

Теперішнім власником квартири
АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 згідно
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16 листопада 2012 року після
померлої матері ОСОБА_3 Право на
спадщину позивачем зареєстроване
відповідно до ЗУ « Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», та позивачу
видано технічний паспорт на
вищезазначену квартиру.

Конституцією України та ст.. 1
Першого протоколу до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, до якої Україна приєдналася 17
липня 1997 року відповідно до Закону
України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «
Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року. Першого протоколу та протоколів
№ 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено
принцип непорушності права приватної
власності, який означає право особи на
безперешкодне користування своїм
майном та закріплює право власника
володіти, користуватись і
розпоряджуватись належним йому майном
, на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь- які угоди, відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб ( ст..ст. 316,317,319,321 ЦК
України)

Способи захисту права власності
передбачені нормами ст.. ст.. 16,381,391 ЦК
України)

Відповідно до ст.. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
майном.

Права власника житлового будинку
( квартири) визначені ст.. 383 ЦК України
та ст.. 150 ЖК України, які передбачають
право власника використовувати житло
для власного проживання, проживання
членів сім'ї, інших осіб і
розпоряджатися своїм майном на власний
розсуд.

Обмеження чи втручання у право
власника можливе лише за підстав,
передбачених законом.

Відповідно до ст.. 156 ч.1 ЖК України
з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку (
квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових
норм свідчить про те, що право члена
сім'ї власника будинку ( квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно. Із зазначеного
слід дійти висновку, що виникнення
права членів сім'ї власника будинку (
квартири) на користування цим будинком
та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, а відтак -
припинення права власності особи на
будинок припиняє право членів її сім'ї
на користування цим будинком.

Таким чином права членів сім'ї
власника будинку на об'єкт власності є
похідним від права самого власника.
Передбачаючи право власника житлового
будинку ( квартири) на відчуження цих
об'єктів , закон не передбачив при цьому
перехід прав і обов'язків попереднього
власника до нового власника в частині
збереження права користування житлом (
житлового сервітуту) членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміні
власника будинку ( квартири) ( на
відміну від договору найму ( оренди)
житла - ст.. 810,814 ЦК України.

Частина 4 ст. 156 ЖК України
передбачає збереження такого права
користування житлом лише для членів
сім'ї , які припинили сімейні відносини
з власником будинку( квартири) , при
умові збереження права власності на
будинок ( квартиру) цього ж власника,
тобто при незмінності власника майна.

Таким чином суд вважає , що з
припиненням права власності особи на
житлове приміщення члени його сім'ї
також втрачають право користування цим
приміщенням і підлягають виселенню за
позовом нового власника.

Судом встановлено що на
теперішній час новим власником
квартири АДРЕСА_1 відповідно до
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16 листопада 2012 року є
позивач ОСОБА_1 , право власності
колишнього власника ОСОБА_3 припинено
у зв'язку зі смертю, а тому відповідач ,
який прописаний відповідно довідки як
член сім'ї колишнього власника
вищезазначеної квартири втрачає право
користування та підлягає виселенню та
зняттю з реєстрації.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,212,214-215, ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 усунути перешкоди в
користуванні приватною власністю -
квартирою АДРЕСА_1, шляхом виселення та
зняття з реєстрації ОСОБА_2 з цієї
квартири.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції шляхом подачі в 10
денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги, особами ,
які були відсутні у судовому засіданні,
протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Федченко І.М.