РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
смт. Підволочиськ

Підволочиський районний суд
Тернопільської області в складі :

головуючого судді
Сташківа Н.Б.

за участі

секретаря судового
засідання Стадніцької З.О.

представника
позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду сел.
Підволочиська Тернопільської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про стягнення боргу за
договором позики, три відсотки річних
та індексу інфляції за час
прострочення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на те, що
відповідач ОСОБА_3 19 грудня 2013 року
позичила у неї 31 560.00 гривень, які
зобов'язувалась повернути у строк до 19
березня 2014 року, однак у визначений
обумовлений строк позику не повернула.
На її письмову претензію не
відреагувала, телефонних розмов
уникає. Тому просить стягнути із
відповідача по справі 31 560 гривень.

В судовому засіданні позивач та її
представник заявлені позовні вимоги
підтримали, збільшивши їх розмір.
Вказали, що відповідачем по справі не
здійснено будь-яких відшкодувань, а з
моменту пред'явлення позову пройшов
тривалий час, тому у відповідності до
вимог ч.2 ст. 625 ЦК України просить
стягнути із відповідача по справі суму
заборгованості із урахуванням індексу
інфляції, а також три відсотках річних
від простроченої суми, а всього 35293,82
гривень.

Відповідач, будучи повідомленим у
встановленому законом порядку про час
та місце судового розгляду, повторно до
суду не з'явилась, не повідомивши про
причину повторної неявки, заяви про
розгляд справи у її відсутності не
подавала. За вказаних обставин суд
приходить до переконання, що згідно ч.4
ст. 169 ЦПК України слід ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
доказів, оскільки позивач не заперечує
проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача по
справі, ознайомившись із матеріалами
цивільної справи, дослідивши та
оцінивши докази по справі у всій
сукупності, вважає, що позовні вимоги
позивача є підставними та підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступних обставин:

Згідно розписки від 19 грудня 2013 року
ОСОБА_3, жителька с. Кам'янки
Підволочиського району Тернопільської
області, позичила у ОСОБА_2 в
присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5
грошові кошти в розмірі 31 560 гривень.

20 березня 2014 року позивач ОСОБА_2
надіслала на адресу відповідача ОСОБА_3
претензію до судового врегулювання
спору, відповідно до якого повідомила,
що у випадку невиконання домовленостей
з приводу повернення грошових коштів у
строк вимушена буде за захистом свої
прав звертатись до суду про стягнення
коштів з урахуванням встановленого
індексу інфляції та трьох відсотків
річних.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів, або таку ж кількість речей того
ж роду та такої ж якості. договір позики
вважається укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Таким чином, відповідно до ст. 1046 ЦК
України між позивачем ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_3 був укладений
договір позики грошових коштів на
загальну суму 31560 гривень.

Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору,
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок.

Відповідач ОСОБА_3 свого обов'язку
належним чином не виконала, кошти в
розмірі 31560 гривень, у строк та в
порядку, що встановлені договором не
повернула.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При визначені розрахунку трьох
відсотків річних від простроченої суми
суд виходить з наступного (сума боргу х
3% х кількість днів від прострочення : 365
: 100), тобто 31560 х3х140 : 365 : 100 = 363,15 гривень).

При визначені розрахунку втрат з
урахуванням індексу інфляції суд
виходить із наступного (сума боргу х
індекс інфляції за період прострочення
- сума боргу) 1,10680203 індекс інфляції з 19
березня 2014 року по 01 серпня 2014 року,
тобто 31560 х 1, 10680203 = 34930,67 - 31560 = 3370,67
гривень.

За вказаних обставин судом установлено
порушення прав позивача ОСОБА_2, які
підлягають захисту шляхом стягнення в
її користь з відповідача ОСОБА_3 31560
гривень основного боргу, 363, 15 грн - три
відсотки річних від простроченої суми,
3370, 67 грн - індекс інфляції за весь час
прострочення, а разом 35293,82 гривні, а
також у відповідності до ст. 88 ЦПК
України 352,93 грн - сплачених позивачем
та документально підтверджених
судових витрат.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 209, 212, 213, ЦПК
України, ст.ст. 520, 625 1046, 1048, 1050, ЦК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
жительки с. Кам'янки Підволочиського
району Тернопільської області, і.н.
НОМЕР_1, в користь ОСОБА_2, жительки
АДРЕСА_1, 31560 гривень основного боргу,
363,15 грн. - три відсотки річних від
простроченої суми боргу, 3370,67 грн
індексу інфляції за весь час
прострочення та 352,93 грн. судових
витрат.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особи які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення може бути переглянуте
Підволочиським районним судом за умови
подачі відповідачем заяви про перегляд
заочного рішення протягом десяти днів
з дня отримання його копії.

Суддя