Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Сірош О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

25.07.2014 року до Дніпровського районного
суду м. Києва звернулась позивач з
вищеназваною позовною заявою, в якій
вказала, що з відповідачем перебуває в
зареєстрованому шлюбі з 02.07.2010 року. Від
шлюбу мають неповнолітнього сина -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач
посилається на те, що відповідач після
народження сина перестав утримувати
сім'ю, в зв'язку з чим їй довелося
утримувати родину на кошти отримані у
зв'язку народженням дитини, які були
витрачені за 2 роки 9 місяців, та за
рахунок аліментів на дитину від
першого шлюбу. Відповідач тимчасово
працює в таксі і видає кошти позивачеві
тільки на необхідне харчування.
Оскільки ОСОБА_2 офіційно не працює та
точний розмір його заробітної плати
встановити неможливо, позивач просить
суд стягувати аліменти на утримання
сина у твердій грошовій сумі 4000,00 грн.
на місяць з дня пред'явлення позову до
суду і до досягнення сином повноліття.

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
додатково пояснила, що отримує від
відповідача 1500,00грн. - 2000,00грн. на
місяць, між сторонами була
домовленість, що відповідач буде
щотижня надавати допомогу в сумі
500,00грн., проте кошти доводиться
випрошувати у відповідача, який
наполягає на відновленні сімейних
стосунків. Коштів, які надає відповідач
не вистачає, оскільки на утримання
дитини в місяць позивач витрачає
приблизно 3000,00грн. Крім того, позивач
зазначила, що вона не працює, а кошти
також необхідні на утримання дитини
від першого шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні в
задоволенні позовних вимог просив
відмовити, проте з пояснень
відповідача вбачається, що позов він
визнає частково, оскільки просив
стягнути з нього аліменти в
мінімальному розмірі. Додатково
пояснив, що він офіційно не працює,
підробляє водієм таксі, в місяць його
заробіток складає приблизно 3000,00грн.
Зазначив, що кожного тижня надає
позивачеві допомогу на утримання сина
в розмірі приблизно 500,00грн. на тиждень,
інколи затримує сплату цих коштів. Крім
того приносить продукти харчування та
речі, цікавиться потребами сина.
Відповідач проживає в гаражі та в
подальшому не матиме можливість
сплачувати аліменти в розмірі, про який
домовлялися сторони, оскільки
заробіток постійно знижується. Також
зазначив, що в будь-якому випадку не
залишить сина без допомоги, буде
допомагати зверх стягнутої судом суми.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
наявні докази в їх сукупності, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.
1-3 ст. 181 СК України способи виконання
батьками обов'язку утримувати дитину
визначаються за домовленістю між ними,
той з батьків, хто проживає окремо від
дитини, може брати участь у її
утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України,
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо
платник аліментів має нерегулярний,
мінливий дохід, частину доходу одержує
в натурі, а також за наявності інших
обставин, що мають істотне значення,
суд за заявою платника або одержувача
може визначити розмір аліментів у
твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України,
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України,
регулювання сімейних відносин має
здійснюватись з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист
прав дитини», суд повинен докласти всіх
можливих зусиль для того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки
несуть основну відповідальність за
виховання та розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про
охорону дитинства» на кожного з
батьків покладається однакова
відповідальність за виховання,
навчання і розвиток дитини.

Судом встановлено, що 02.07.2010 року було
укладено шлюб між сторонами (а.с.3). Від
шлюбу сторони мають неповнолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2).
Сторони підтвердили в судовому
засіданні, що рішенням суду шлюб між
ними розірвано, однак на дату розгляду
даної справи, це рішення не набрало
законної сили.

Відповідач офіційно не
працевлаштований, надає допомогу на
утримання сина позивачеві, однак
допускає затримки в наданні коштів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» у
2014 році прожитковий мінімум на: дітей
віком до 6 років становить 1032 гривні;
дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень.

Суд звертає увагу на нерегулярне
виконання відповідачем батьківського
обов'язку по утриманню сина ОСОБА_3 -
допущення відповідачем затримки в
наданні коштів на утримання дитини.
Також, суд враховує, що відповідач не
має постійного офіційного місця
роботи, проте не має протипоказань до
працевлаштування за станом здоров'я,
аліментів на інших дітей не сплачує.

Враховуючи зазначені вище обставини, а
також те, що позивач на даний час не
працює, однак дитина сторін досягла
трирічного віку, отже позивач також не
має перешкод для працевлаштування,
враховуючи інші обставини, що мають
значення для вирішення даної справи,
те, що на батьків законом покладено
однаковий обов'язок утримувати дитину
до досягнення нею повноліття, те, що
відповідач на час розгляду справи може
надавати незначну матеріальну
допомогу дитині, виходячи із засад
розумності та справедливості, суд
дійшов висновку про те, що вимоги
позивача про стягнення з відповідача
аліментів на утримання
неповнолітнього сина підлягають
задоволенню частково: у сумі 1000,00грн.
щомісячно від дня пред'явлення позову і
до досягнення дитиною повноліття.

При цьому суд не враховує посилання
позивача на те, що вона виховує двох
дітей, оскільки законом на відповідача
не покладено обов'язок утримувати
дитину позивача від першого шлюбі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України,
суд допускає негайне виконання судових
рішень у справах про стягнення
аліментів у межах суми платежу за один
місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
враховуючи, що позивач була звільнена
від сплати судового збору при подачі
позову про стягнення аліментів, з
відповідача в дохід держави підлягає
стягненню судовий збір в розмірі 243,60
грн.

На підставі ст. ст. 7, 180-182, 184, 191 СК
України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 179,
209, 212-215, 294, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
офіційно не працюючого,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
зареєстрованої та проживаючої за
адресою: АДРЕСА_2, на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в твердій
грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн.
щомісячно, починаючи з 25.07.2014 року і до
досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подачі в
10-денний строк апеляційної скарги з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду м. Києва через суд першої
інстанції, а особою, яка брала участь у
справі, але не була присутня у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя