КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Провадження № 2-п/520/136/14
УХВАЛА

22.08.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого – судді
Петренка В.С.

при секретарі –
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі заяву
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
Київського районного суду м. Одеси від
29 травня 2014 року по цивільній справі
№520/14269/13-ц за позовом

Публічного акціонерного товариства
“Марфін Банк”

до ОСОБА_2,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору –
ОСОБА_3

про стягнення безпідставно набутих
грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 29 травня 2014року по
цивільній справі №520/14269/13-ц позов
публічного акціонерного товариства
“Марфін Банк” до ОСОБА_2, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору –
ОСОБА_3 про стягнення безпідставно
набутих грошових коштів було
задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства “Марфін Банк” грошові
кошти у розмірі 18 300доларів США 00
центів, та 1 462 грн. 72 коп. витрат по
сплаті судового збору.

18.07.2014року відповідач – ОСОБА_2
звернулася до суду із заявою про
перегляд заочного рішення Київського
районного суду м. Одеси від 29 травня
2014року по цивільній справі №520/14269/13-ц
за позовом за позовом Публічного
акціонерного товариства “Марфін
Банк” до ОСОБА_2, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору – ОСОБА_3 про
стягнення безпідставно набутих
грошових коштів.

В обґрунтування наданої заяви заявниця
посилається на те, що вона була
позбавлена можливості надати суду свої
заперечення та документи на їх
підтвердження у зв’язку з відсутністю
інформації про розгляд справи, що
порушує її право, встановлене ст. 27 ЦПК
України, а саме: право приймати участь у
судових засіданнях, подавати докази,
брати участь у дослідженні доказів,
давати пояснення суду заявляти
клопотання, тощо.

Заявниця вказує, що у суду відсутні
дані про повідомлення її поштовим
відділенням про надходження на її
адресу викликів у судове засідання,
внаслідок чого, вона була позбавлена
можливості прибути у судове засідання
чи повідомити суд про причини своєї
відсутності.

Крім того, заявниця зазначає, що на час
отримання грошових коштів з рахунку №
6769, належного ОСОБА_3, вона була
дужиною ОСОБА_3 і відповідно до ст. 60 СК
України була співвласником грошових
коштів, які знаходилися на рахунку №
6769, у зв’язку з чим, висновок суду
про набуття нею майна, грошових коштів,
які є спільною сумісною власністю
подружжя, без достатніх правових
підстав не відповідає обставинам
справи і є помилковим.

Також заявниця вказує на те, що рішення
суду не містить даних про порушення
належного ОСОБА_3 права спільної
сумісної власності на відповідні
грошові кошти, отримані нею з
банківського рахунку, що виключає
необхідність повернення йому
зазначених грошових коштів, оскільки
вони фактично не виходили з його
володіння, як співвласника майна.

За таких обставин, заявниця вважає
безпідставним висновок суду про
отримання нею відповідних грошових
коштів, що були її та ОСОБА_3 спільною
сумісною власністю, за рахунок ОСОБА_3,
а застосування ст. 1212 ЦК України до
правовідносин, що склалися у зв'язку з
отриманням нею грошових коштів з
рахунку № 6769, є помилковим.

Заявниця також звертає увагу суду на
те, що протягом вересня 2011року – лютого
2012року єдиним джерелом існування їх з
ОСОБА_3 родини була заробітна плата її
чоловіка, яку він отримував на
банківський рахунок.

ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 надав їй
довіреність від 17.09.2011року для
отримання грошей з його банківського
рахунку з метою забезпечення
життєдіяльності їх родини, з отриманих
з банківського рахунку її колишнього
чоловіка у період з жовтня 2011року по
березень 2012року грошових коштів, нею, в
числі інших витрат родини, були
сплачені рахунки за комунальні
послуги, що може бути документально
підтверджено квитанціями про оплату
відповідних рахунків, які зберігаються
у ОСОБА_3 як власника квартири.

Крім того, заявниця посилається на те,
що ОСОБА_3, визнаючи сплачені нею
рахунки за комунальні послуги належної
йому квартири із коштів, отриманих нею
з його банківського рахунку, фактично
вчинив дії, що свідчать про схвалення
ним її дій по отриманню та використанню
коштів з його банківського рахунку.

У судовому засіданні 22.08.2014року
заявниця та її представник підтримали
надану заяву про перегляд заочного
рішення, просили суд її задовольнити,
заочне рішення скасувати.

У судовому засіданні 22.08.2014рорку
представник позивача – ПАТ “Марфін
Банк” просив залишити заяву про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Третя особа – ОСОБА_3 у судове
засідання 22.08.2014року не з’явився,
повідомлялася належним чином, про
поважність причин відсутності не
повідомив.

Згідно зі ст. 231 ЦПК України заява про
перегляд заочного рішення
розглядається в судому засіданні.
Неявка осіб, належним чином
повідомлених про час і місце засідання,
не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.1 ст. 232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з’явився в судове
засідання та не повідомив про причини
неявки з поважних причин і докази, на
які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи.

Для скасування заочного рішення суду
необхідно встановити не лише
поважність причин неявки відповідача у
судове засідання, а й те, що аргументи
щодо обставин справи впливали на
правильне її вирішення. Лише при
встановленні цих двох умов у суду є
підстави для скасування заочного
рішення суду.

Твердження заявниці в заяві про
перегляд заочного рішення на те, що
вона не була належним чином
повідомлена про час та місце слухання
справи не приймається судом до уваги з
огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме з довідки відділу адресно –
довідкової роботи ГУДМС України в
Одеській області відповідач – ОСОБА_2
зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с. 38).

Відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України
судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі.

У разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку.

У разі відсутності осіб, які беруть
участь у справі, за такою адресою,
вважається, що судовий виклик або
судове повідомлення вручене їм
належним чином.

Таким чином суд зазначає, що ОСОБА_2
направлялися судові повістки за
адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою її
реєстрації, які були повернуті поштою
із відміткою «за закінченням терміну
зберігання».

Крім того, суд зазначає, що у заяві про
перегляд заочного рішення ОСОБА_2 також
було зазначено адресу: АДРЕСА_1.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачка – ОСОБА_2 про час та
місце судових засідань була
повідомлена належним чином, а будь-яких
доказів поважності причин неприбуття у
судові засідання суду під час розгляду
справи не надала.

Крім того, суд зазначає, що будь-яких
доказів, які мають істотне значення для
правильного вирішення справи
відповідачкою до заяви про перегляд
заочного рішення не надано.

Посилання заявниці на те, що отримані
нею грошові кошти з банківського
рахунку її колишнього чоловіка були
спільною сумісною власністю подружжя
та витрачені на кошти їх сім’ї,
зокрема, на сплату житлово-комунальних
послуг, не приймаються судом до уваги,
оскільки не підтверджені будь-якими
письмовими доказами.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так, при ухваленні вказаного заочного
рішення, суд приймав до уваги і той
факт, що рішенням Іллічівського
міського суду Одеської області від
11.04.2013року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області
від 28.08.2013року, було встановлено, що
довіреність від 17.09.2011року не давала
повноважень на вчинення будь-яких дій
відносно рахунку № 6769, а
зазначені кошти на рахунку не є коштами
подружжя, у зв’язку з чим, ст.ст. 60-71 СК
України щодо вирішення спорів про
права спільної сумісної власності
подружжя на майно та його поділу до
даних правовідносин не застосовуються.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачка – ОСОБА_2 про час та
місце судового засідання була
повідомлена належним чином, а будь-яких
доказів поважності причин неприбуття у
судові засідання суду під час розгляду
справи не надала, при цьому суд
зазначає, що будь-яких доказів, які
мають істотне значення для правильного
вирішення справи відповідачкою до
заяви про перегляд заочного рішення
також не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 травня 2014 року по цивільній
справі №520/14269/13-ц слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного
рішення Київського районного суду м.
Одеси від 29 травня 2014 року по цивільній
справі №520/14269/13-ц за позовом Публічного
акціонерного товариства “Марфін
Банк” до ОСОБА_2, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору – ОСОБА_3 про
стягнення безпідставно набутих
грошових коштів – залишити без
задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному
порядку не підлягає.

Суддя

Пе
тренко В. С.