Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м. Київ Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової
О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про
звернення стягнення на предмет
застави; за зустрічним позовом ОСОБА_4
до публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» про
визнання дій неправомірними,
розірвання кредитних поговорів,
зобов'язання сплатити вартість
автомобіля за касаційною скаргою
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 9 грудня

2013 року та рішення апеляційного суду
Миколаївської області від

18 квітня 2014 року,

встановила:

У жовтні 2012 року публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«Приватбанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_4 про звернення
стягнення на предмет застави.

Позов мотивовано тим, що 25 серпня 2005
року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
відповідачем був укладений кредитний
договір, за умовами якого остання
отримала кредит у розмірі 9 700 доларів
США зі сплатою 15,96 % річних із кінцевим
терміном повернення кредиту

24 серпня 2012 року.

Виконання зобов'язань за вказаним
договором забезпечено договором
застави від 25 серпня 2005 року, згідно
якого ОСОБА_4 передала позивачу у
заставу автомобіль марки CHEVROLET, модель
АVЕО SF48Y, 2005 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

Вказувало, що неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за кредитним
договором призвело до утворення
заборгованості, яка станом на 26 липня
2012 року склала 3 723,15 доларів США та в
добровільному порядку сплачена не
була.

У грудні 2012 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
звернулися до суду з зустрічним
позовом, в якому посилаючись на норми
статей 321, 386, 387, 391, 586,651, 652 ЦК України та
статей 10, 15 Закону України «Про захист
прав споживачів» просили визнати дії
ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо вилучення 8
липня 2010 року з володіння ОСОБА_4,
автомобіля марки КІА СЕRАТО 1.6, 2007 року
випуску, відмови в прийнятті від неї
чергових платежів за кредитними
договорами, відповідно до передбачених
графіків погашення кредитів
неправомірними, розірвати кредитні
договори від 25 серпня 2005 року, від 26
травня 2006 року та від 16 лютого 2007 року,
зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк»
сплатити їй вартість автомобіля марки
КІА СЕRАТО 1.6, 2007 року випуску.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 9 грудня

2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_4 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за
кредитним договором від 25 серпня 2005
року у розмірі 29 759,14 грн, що
еквівалентно 3 723,15 доларів США та
звернуто стягнення на належний ОСОБА_4
на праві власності і переданий нею в
заставу автомобіль марки CHEVROLET, модель
АVЕО SF48Y, 2005 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_1, шляхом продажу вказаного
автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» через
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем зі зняттям
транспортного засобу з реєстрації в
органах ДАІ за початковою вартістю не
нижче 57 726 грн. У задоволенні
зустрічного позову відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від

18 квітня 2014 року рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні зустрічних позовних вимог
в частині визнавання дій ПАТ КБ
«ПриватБанк» неправомірними та
розірвання кредитних договорів
скасовано, у цій частині закрито
провадження у справі. У іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 просять скасувати ухвалені в
справі судові рішення та ухвалити нове
рішення, яким відмовити ПАТ КБ
«ПриватБанк» у задоволенні позову,
зустрічний позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
апеляційний суд, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для звернення
стягнення на заставний автомобіль в
рахунок погашення виниклої у ОСОБА_4
заборгованості за кредитним договором.

Зазначене відповідає вимогам статей 526,
1050 ЦК України та статтям 19, 20 Закону
України «По заставу».

Доводи касаційної скарги аналогічні
доводам апеляційної скарги, які
перевірені апеляційним судом
відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 відхилити, рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 9 грудня

2013 року в не скасованій апеляційним
судом частині та рішення апеляційного
суду Миколаївської області від 18
квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова