РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2014 року Шевченківський
районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Галущенко Ю.А., при
секретарі Вертелецькому М.О.,за участю
адвокатів ОСОБА_1,ОСОБА_2,представника
органа опіки та піклування в особі
відділу по Шевченківському районі
служби(управління)у справах дітей
Запорізької міської ради Герасимчук
В.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа відділ
служби управління у справах дітей
Запорізької міської ради по
Шевченківському району, про
визначення способу участі батька у
вихованні дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2014 р.ОСОБА_4звернувся до суду з
позовом, в якому зазначає, що з вересня
2009 р.він проживав у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачкою ОСОБА_5,
вони мають спільну неповнолітню дитину
ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1

З травня 2012 р.сторони проживають
окремо,дочка сторін проживає з
відповідачкою та її батьками.

07.08.2012 р. розпорядженням голови
районної адміністрації по
Шевченківському району Запорізької
міської ради № 827р був встановлений
порядок його побачень з дитиною
наступним чином:кожну суботу та неділю
у присутності відповідачки ОСОБА_5

12.12.2013 р. розпорядженням голови
районної адміністрації по
Шевченківському району Запорізької
міської ради № 765р був визначений
спосіб його з дитиною наступним
чином:першу,третю суботу місяця з 10.00 до
12.00 год.та четверту неділю місяця з 16.00
до 18.00 год.у присутності матері,за
попередньою домовленістю по телефону,з
правом відвідування розважальних
закладів та закладів культури .

Відповідачка ОСОБА_5,навіть після
винесення вказаного розпрядження,не
дозволяє позивачу спілкуватися з
дочкою,хоча дитина цього бажає.

Просить суд зобов*язати ОСОБА_5усунути
перешкоди йому як батьку у спілкуванні
з дитиною ОСОБА_6 та її вихованні шляхом
визначення участі батька у вихованні
та спілкуванні з дитиною наступними
способами:періодичного побачення і
зустрічі батька з дитиною без
присутності матері дитини за наступним
графіком-першу,третю суботу місяця з
10.00 до 12.00 год.та четверту неділю місяця
з 16.00 до 18.00 год. за попередньою
домовленістю по телефону,з правом
відвідування розважальних закладів та
закладів культури,спільний відпочинок
батька з дитиною у літній період
впродовж щорічної відпустки батька,без
присутності матері,стягнути з
відповідачки судові витрати по оплаті
судового збору.

В судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав та пояснив,що вони з
відповідачкою мають спільну дитину,яка
після припинення шлюбних відносин між
батьками проживає з матір*ю та її
сім*єю.Відповідачка через особисту
неприязнь перешкоджає йому
спілкуватись з дочкою та брати участь у
її вихованні. Незважаючи на наявність
розпорядження органу опіки та
піклування,відповідачка його не
виконує,не дає можливості зустрічатися
з донькою згідно встановленого
графіку. Він бажає проводити більше
часу з дитиною не лише у вигляді
прогулянок,без участі матері,спільно
відпочивати з дитиною влітку. Просив
суд позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2
підтримала доводи свого довірителя та
пояснила,що між позивачем та його
донькою є особиста прихильність,дитина
бажає спілкуватись з батьком,який в
цьому праві не обмежений,проте
відповідачка цьому
перешкоджає.Просила задовольнити
позов в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5в судовому
засіданні позов не визнала та
пояснила,що встановлений органом опіки
та піклування графік побачень позивача
з їхньою дитиною нею не
порушується,навпаки,позивач з часу
прийняття вказаного вище
розпорядження лише один раз в квітні 2013
р.відвідав дитину. Практично через рік,
вже після початку судового розгляду
даної справи, позивач відвідав дитину
в березні 2014 р.,в чому не мав жодних
перешкод. Вважає,що зустрічі позивача з
дитиною шкодять здоров*ю
дитини,оскільки після кожної зустрічі
із батьком у дитини спостерігаються
ознаки невралгії,дитина ,з огляду на
вік,потребує постійної присутності
матері,тому не може залишатись лише із
батьком.З урахуванням відомостей про
особу батька,вона категорично проти
зустрічей позивача з дитиною без її
присутності ,тим більше виїзду дитини
на відпочинок. Враховуючи стан здоров*я
позивача,його поведінку відносно її
сім*ї,що негативно впливає на
дитину,просила відмовити в позові та
обмежити зустрічі позивача з дитиною
,встановивши графік їх спілкування
один раз на місяць(перша субота місяця
з 10.00 до 12.00 год.)в присутності матері,за
попередньою домовленістю по телефону.

Представник органа опіки та піклування
в особі відділу по Шевченківському
району служби(управління)у справах
дітей Запорізької міської ради за
довіреністю Герасимчук В.В.в судовому
засіданні пояснила,що колегіальним
органом комісією з питань захисту прав
дітей при районній адміністрації
Запорізької міської ради по
Шевченківському району було прийнято
рішення щодо визначення способу участі
батька ОСОБА_4у вихованні доньки ОСОБА_6
та видано відповідне розпорядження №
765 р від 12.12.2013 р.голови районній
адміністрації Запорізької міської
ради по Шевченківському району,яке є
оптимальним для батьків та враховує
вік дитини,стан її здоров*я,відомості
про батьків та інше.Просила при
ухваленні рішення ці обставини
врахувати.

Всебічно вивчивши обставини
справи,заслухавши пояснення сторін та
їхніх представників,дослідивши надані
письмові докази у сукупності,суд
дійшов висновку, що позов не підлягає
задоволенню на підставі встановлених
фактичних обставин справи та
відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено,що сторони справи у
шлюбі між собою не перебували,є
батьками ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_1

В судовому засіданні сторони
підтвердили,що з травня 2012 р.вони
проживають окремо,дитина сторін мешкає
разом з матір*ю.

Відповідно до положень ч.1 ст.3
Конвенції про права дитини,ч.7,8 ст. 7
СК України при вирішенні будь-яких
питань щодо дітей, суд повинен виходити
з якнайкращого забезпечення інтересів
дітей.

Згідно положень Декларації прав
дитини, проголошеної Генеральною
Асамблеєю ООН 20 листопада 1959
року,дитина повинна зростати в умовах
турботи,та згідно ст.9,18 Конвенції про
права дитини, має право регулярно
підтримувати особисті стосунки й прямі
контакти з обома батьками.

Виходячи із змісту ч.6 ст.7 СК України
та правил ст. 141 СК України права та
обов'язки щодо дитини у її батьків є
рівними.

Відповідно до ст. 153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою
незалежно від проживання або
перебування кожного із них.

Згідно зі ст.157 СК України той із
батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею. Той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому із батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні.

Відповідно до ст. 159 СК України суд
визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Частиною 6 статті 19 СК України
встановлено, що суд може не погодитися
з висновком органу опіки та піклування,
якщо він є недостатньо обґрунтованим,
суперечить інтересам дитини.

Розпорядженням № 827р від 07.08.2012
р.районної адміністрації Запорізької
міської ради по Шевченківському району
було визначено наступний спосіб участі
ОСОБА_4у вихованні малолітньої доньки
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_2:кожну суботу та
неділю у присутності матері дитини.

Як пояснив в судовому засіданні
позивач,через графік роботи він не мав
можливості спілкуватись з дитиною у
визначений органом опіки спосіб,тому
за його заявою графік зустрічей був
змінений.

Розпорядженням № 765р від 12.12.2013
р.районної адміністрації Запорізької
міської ради по Шевченківському району
було визначено наступний спосіб участі
ОСОБА_4у вихованні малолітньої доньки
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_2:першу,третю суботу
місяця з 10.00 год.до 12.00 год.та четверту
неділю місяця з 16.00 до 18.00 год. ,за
попередньою домовленістю по телефону
та у присутності матері малолітньої
дитини,з правом відвідування
розважальних закладів і закладів
культури.

Позивач обгрунтував заявлені вимоги з
посиланням на те,що відповідачкою не
виконується вказане розпорядження,у
встановлені графіком дні він не має
можливості зустрітися з дитиною.

Відповідачка ці обставини не визнала
та пояснила,що після припинення
їхнього спільного проживання позивач
з*явився до дитини в квітні 2013 р.,вдруге
з*явився у березні 2014 р.вже після
початку розгляду даної справи і мав
можливість спілкуватися з дитиною.
Зауважила,що в процесі спілкування
позивач цікавості до дитини,її навичок
та здібностей не виявляє,що знає та
вміє дитина на теперішній час,не
обізнаний,його присутність при
зустрічах з дитиною зводиться до
того,що він знаходиться
осторонь,грається мобільним
телефоном,за дитиною не слідкує,тому
23.03.2014 р.дитина мало не впала з гойдалки
та бабуся була змушена забрати її
додому.

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_8показав,що він знайомий з
позивачем,відповідачку знає в обличчя.
ОСОБА_4має доньку,з якою у нього добрі
відносини та є взаємне бажання
спілкуватись.Свідок чув телефонну
розмову ОСОБА_4з донькою,в якій дитина
плакала,телефон ,зі слів ОСОБА_4,у неї
забрали. Разом із ОСОБА_4вони кілька
разів в грудні 2013 р.приїздили до місця
проживання дитини,якої вдома не
було,останній раз у неділю 23.03.2014
р.приблизно о 16.00 год.позивач гуляв з
донькою,однак її забрала бабуся.

Свідок ОСОБА_9показала,що вона протягом
року знайома із ОСОБА_4,на його прохання
вони разом із ОСОБА_8в суботу та неділю
в грудні 2013 р.приїздили до місця
проживання дитини,до ОСОБА_4ніхто не
вийшов.Останній раз 23.03.2014
р.ОСОБА_4гуляв з дочкою на
майданчику,дитину додому забрала
бабуся.Також свідок чула сварку по
телефону ,як пояснив позивач,мати
дитини забороняла йому зустрічатися з
донькою та дитині спілкуватися з ним
телефоном.

З наведеного суд встановив,що свідки
ОСОБА_10та ОСОБА_9,які знайомі лише з
позивачем,про наявність перешкод для
спілкування з донькою обізнані з його
слів, конкретні дати та обставини,за
яких позивач у визначений органом
опіки час з вини відповідачки
ОСОБА_5мав перешкоди для спілкування з
дитиною,не вказали. Натомість вони
підтвердили,що 23.03.2014
р.позивач,з*явившись до дитини,проводив
з нею час та гуляв з дочкою на
майданчику,що вказує на відсутність
перешкод для батька спілкуватись з
дитиною.

Крім того,свідок ОСОБА_11в суді
показала,що її дочка ОСОБА_5з онукою
ОСОБА_6 проживають з нею з травня 2012 р.За
цей час позивач з*явився до дитини в
квітні 2013 р.пізно ввечері в
неадекватному стані,побив вікна у
квартирі,через що була викликана
міліція,а дитина налякана.01.03.2014р.та
23.03.2014 р.позивач приїздив до дитини та
пішов з дитиною на прогулянку,в чому
йому не перешкоджали,проте сидів на
лавці,дитина гуляла сама та трохи не
впала з гірки,тому її забрали додому.
Позивач телефонує з погрозами,вимагає
гроші за відмову від зустрічей з
дитиною.

Свідок ОСОБА_12в суді показав,що він є
батьком ОСОБА_5та дідусем ОСОБА_6,які
останні два роки проживають з ним та
ОСОБА_11Позивач ОСОБА_4за цей час до
дитини з*являвся двічі:в квітні 2013
р.пізно ввечорі,побив вікно у
квартирі,чим налякав дитину та змусив
викликати міліцію,другий раз у березні
2014 р.,перешкод для зустрічі з донькою не
мав.

Свідок ОСОБА_13показала,що вона є
двоюрідною сестрою ОСОБА_5,практично
кожні вихідні навідує сім*ю
відповідачки,разом з якою вони гуляють
з донькою сторін ОСОБА_6,жодного разу у
її присутності позивач ОСОБА_4у вихідні
дні до дитини не з*являвся.

Свідок ОСОБА_14показала,що вона є тіткою
ОСОБА_5,яка разом з донькою ОСОБА_6
останні два роки проживає з батьками. У
вихідні дні очікують батька дитини,
ОСОБА_6 зібрана для прогулянки,проте
батько не з*являється ,тому дитиною
весь час займається мати та баба з
дідом.

Свідок ОСОБА_15в суді показала,що
протягом останніх двох років вона як
перукар обслуговує на дому сім*ю
ОСОБА_5,буває за місцем її проживання
кожні два тижні у вихідні дні.Від
ОСОБА_5знає,що батько її доньки ОСОБА_6
за графіком має відвідувати
дитину,проте жодного разу за цей
проміжок часу у її присутності не
з*являвся.Дитина постійно знаходиться
з мамою,її готують до зустрічі з
батьком,а через його відсутність ці
зустрічі не відбуваються.

Свідок ОСОБА_16в суді показала,що вона
знайома з ОСОБА_5та її донькою ОСОБА_6,у
вихідні дні вони спілкуються,батька
дитини не бачила.Зі слів відповідачки
знає,що позивач поводить себе
неадекватно,вживає
наркотики,намагався збити її
автомобілем,по цьому факту розбиралася
міліція.

Свідок ОСОБА_17показав,що він є сусідом
сім*ї ОСОБА_14,де проживає також їхня
донька ОСОБА_5та онука ОСОБА_6,бачив
батька дитини всього два рази :один раз
у 2013 р.та один раз у 2014 р.

Аналізуючи наведене,суд дійшов до
висновку,що показами вказаних свідків
підтверджуються пояснення
відповідачки про те,що позивач
протягом 2013 р.-2014 р.на свій розсуд
розпорядився своїм правом
спілкуватися з дитиною та ,маючи
можливість згідно графіку
зустрічатися з дитиною,цим правом не
скористався,до дитини в 2013 р.з*явився
один раз,а в 2014 р.почав її відвідувати в
процесі розгляду даної справи.

Оскільки ОСОБА_17,ОСОБА_16,ОСОБА_15не
перебувають із сторонами справи у
родинних відносинах, їх покази є
логічними послідовними,взаємно
узгоджуються, суд не встановив підстав
сумніватися у правдивості свідків,
вважати їх зацікавленими.

Свідки
ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_14,ОСОБА_13,хоча і є
родичами відповідачки,проте показали
ті самі обставини,що і інші свідки,сам
позивач правдивість їх свідчень не
оспорював,тому підстави сумніватися у
їх достовірності не встановлені.

Таким чином,в судовому засіданні
встановлено,що після прийняття
розпорядження органу опіки та
піклування 12.12.2013 р.щодо графіку
зустрічей позивача з донькою,позивач
зустрічався з один раз в 2013 р.та один
раз в березні 2014 р.,в інші визначені
графіком дні не спілкувався з дитиною
не з тих причин,що відповідачка чинила
в цьому перешкоди.

Протягом розгляду справи позивач
жодними доказами не підтвердив,що з
часу встановлення графіку побачень з
дитиною для нього були наявні
об*єктивні перешкоди спілкуватись з
донькою,створені відповідачкою.

При зверненні до суду із даним позовом,
Шпиько заявив вимоги встановити
інший,ніж органом опіки,графік
зустрічей з дитиною,а саме без
присутності матері дитини та з правом
спільного відпочинку з дитиною і
літній період впродовж щорічної
відпустки батька.

З пояснень як позивача, так і
відповідачки, їхньої поведінки в
суді,пояснень представника органу
опіки видно,що відносини між позивачем
та відповідачкою є неприязні,проте
рішення органу опіки та піклування про
присутність матері дитини під час
зустрічей її із батьком сприяло
вирішенню спору між батьками щодо
дитини,у березні 2014 р.батько,з*явившись
до дитини, спілкувався з нею в
присутності матері,яка цьому не
перешкоджала .

Крім того,з урахуванням віку
дитини,окремого проживання від батька
протягом тривалого часу,негативних
змін у стані здоров*я,які мати дитини
пов*язує саме із спілкуванням дитини з
батьком,дитина потребує особливої
уваги з боку дорослих,а позивач ,який
проживає окремо від дитини,не
обізнаний про зміни у її стані
здоров*я,режимі дня,харчування тощо.

При цьому суд також враховує відомості
про особу позивача,який,хоча і
позитивно характеризується за місцем
роботи,однак протягом 2010-2013
р.притягувався до адміністративної
відповідальності за порушення ПДР 47
разів,з них 6 разів за керування
автомобілем у стані алкогольного та
наркотичного сп*яніння,на теперішній
час права керування транспортними
засобами позбавлений,раніше
притягувався до кримінальної
відповідальності,систематично
перебуває на обліку в наркологічному
диспансері з діагнозом:психічні та
поведінкові розлади внаслідок
вживання психостимуляторів та
канабіноідів з шкідливими
наслідками,також притягувався до
адміністративної відповідальності за
насильство у сім*ї відповідачки.

За таких обставин ,суд вважає,що участь
батька у вихованні дитини має
відбуватися в присутності матері,так
як спілкування дитини із батьком без
присутності матері може шкодити її
розвитку,здоров*ю або матиме інші
негативні наслідки,іншого позивач,
всупереч вимогам ст.57,60 ЦПК України ,
доказами не підтвердив та доказів
відповідачки не спростував.

Також суд не встановив підстав
задовольняти позов про можливість
відпочинку позивача з дитиною влітку
протягом його відпустки, оскільки
позивач та його представник взагалі не
надали докази з цього питання,
зокрема,своє бачення,яким чином буде
організовано відпочинок дитини і
можливості позивача в цьому, про стан
здоров'я дитини, рекомендації
спеціалістів з урахуванням віку дитини
про час, місце оздоровлення.

Дитина проживає окремо від батька вже
більше двох років,за цей час вона з
місця свого проживання без матері не
виїзджала.З урахування її віку,вона
психологічно не готова одразу
залишатися без матері та тривалий час
перебувати у нових,незвичних умовах.
Крім того,для дитини такого віку та
іншої статі необхідні гігієнічні
процедури,певні особливості у
харчуванні,до яких позивач, котрий
проживає окремо від дитини, не готовий.

Аналізуючи все викладене вище,суд не
встановив обставин,які б з вини
відповідачки перешкоджали позивачу
спілкуватись з дитиною у встановлений
графіком органу опіки час.

Разом з тим,заперечення відповідачки
про обмеження позивача у праві
спілкуватись та виховувати дитину
одним побаченням на місяць законної
підстави не мають.

Позивач не позбавлений батьківських
прав відносно дитини сторін,при
встановленні графіку його зустрічей з
дитиною орган опіки перевірив
необхідні умови та відомості,не
встановивши жодних обставин для
обмеження позивача у цьому праві, а
обмеження батька у його праві на
спілкування та виховання дитини без
належного обґрунтування не відповідає
інтересам самої ж дитини.

Встановлений органом опіки та
піклування порядок та спосіб
спілкування батька з дитиною на
теперішній час є достатнім і
відповідає принципу
розумності,справедливості,
збалансованості між інтересами всіх
учасників сімейних відносин, та
приоритетному інтересу дитини,
оскільки забезпечує як право позивача
на виховання, так і інтереси самої
малолітньої дитини на підтримку
зв'язків з батьком та його родичами,
відповідає положенням сімейного
законодавства,прав відповідачки не
порушує.

Вирішуючи спір, суд погоджується з
висновком органу опіки та піклування
щодо спілкування дитини з батьком у
присутності матері дитини, після
встановлення органом опіки вказаного
вище графіку позивач та відповідач за
спливом терміну шести місяців мають
право звернутись із заявою про його
зміну за наявності для того підстав,а у
разі незгоди із рішенням органу опіки
та піклування-оскаржити його у
судовому порядку.

Таким чином, суд на час розгляду справи
не встановив з боку відповідачки
порушень прав позивача щодо участі у
спілкуванні та вихованні дитини,які б
потребували судового захисту,тому у
задоволенні позову відмовляє.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,при
відмові в задоволенні позову судові
витрати по оплаті судового збору на
користь позивача не стягуються.

На підставі ч.1 ст.3,9,18 Конвенції
про права
дитини,ч.7,8 ст.7,19,141, 153, 157,159 СК
України,ст.3,10,11,57,60,212-215,218 ЦПК
України,суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5
про визначення способу участі батька у
вихованні дитини- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
протягом 10 днів після його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Ю.А.Галущенко