Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2014 р. Іллічівський
районний суд м. Маріуполя Донецької
області під головуванням судді
Іванченко А. М., при секретарі Меляник
К.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа орган опіки та піклування
Іллічівської районної адміністрації
Маріупольської міської ради про
надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за кордон без
згоди та супроводження другого з
батьків, -

В С Т А Н О В И В:

17.06.2014 року позивачка звернулась до
Іллічівського районного суду м.
Маріуполя Донецької області з вимогою
надати дозвіл на виїзд неповнолітньої
дитини без згоди і супроводження
другого з батьків. Свої вимоги
обґрунтувала тим, що з 13.08.1998 року по
18.04.2014 року вона перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2 Від шлюбу мають неповнолітню
дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка
постійно проживає з позивачкою. З 2013
року, рішенням Іллічівського районного
суду м. Маріуполя з відповідача на її
користь стягуються аліменти у розмірі
1/4 частини з усіх видів його заробітку
на утримання дочки до її повноліття.
Крім аліментів, відповідач ніякої
іншої допомоги на утримання дочки не
надає. Позивачка та дочка з батьком не
спілкуються взагалі, ніяких відносин
не підтримують, у зв'язку з чим не мають
можливості отримати згоду та
необхідний матеріальний документ на
право виїзду за кордон . Позивачка
просить суд надати дозвіл на виїзд
дитини закордон разом із нею без згоди
другого з батьків.

У судовому засіданні заявниця свої
вимоги підтримала повністю. Надала
пояснення аналогічні викладеним в
заяві. Додатково пояснила, що
відповідач не проживає із сімєю,
оскільки шлюб між нею та ОСОБА_2
розірваний. Дочка зараз навчається в
школі №47 в м. Маріуполі, закінчила 10
клас та переходить до 11 класу. З
відповідачем позивачка не мешкає вже
більше трьох років, їй відомо, що
відповідач виїхав за кордон і місце
мешкання його не відомо. Дочці зараз 16
років. Коли саме, та на який час їй та
дочці потрібно виїжджати за кордон, а
саме до Росії на навчання до вступу до
вищого навчального закладу у 2015 році
позивачка не знає, так як ще до цього
багато часу. В який навчальний заклад
її дочка має бажання вступати
позивачка також не знає, це питання
вони ще не вирішували. Просила
задовольнити позов та надати дозвіл на
виїзд неповнолітньої дочки за кордон
із нею без згоди батька безстроково.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений за останнім
місцем реєстрації, причини неявки суду
не повідомив.

Представник заінтересованої особи
органу опіки та піклування
Іллічівської рай адміністрації
Маріупольської міської Ради - Кубай
Т.В., керуючись інтересами
неповнолітньої дитини, заперечувала
проти задоволення позову. Вважала
вимоги позивачки передчасними, та що на
теперішній час суперечать інтересам
дитини, оскільки дочка ще не закінчила
школу де вона навчається у м. Маріуполі
та має ще рік навчатися. Місце, куди
дочка має бажання вступити після
закінчення школи позивачкою не
зазначено, також не вказано де останні
разом будуть мешкати.

Вислухавши позивачку, представника
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали справи, судом фактично
встановлено, що батьками
неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є -
мати ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2, актовий
запис про народження № 427 від 13.08.1998
року (а.с.8).

Батьки неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому
шлюбі в період з 13 серпня 1998 року по 18
квітня 2014 року, шлюб розірваний на
підставі рішення Іллічівського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 18.04.2014 року (а.с.7).

Згідно довідки КСН Селища Україна від
13.06.2014 року встановлено, що ОСОБА_1
мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Дочка
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з нею.
(а.с.10).

Згідно ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
знаходиться на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно покинути територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно ст.4 п.2 ЗУ «Про порядок виїзду з
України і в'їзду до України громадян
України»за відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за межу може бути
дозволене на підставі рішенні суду.

У судовому засіданні встановлено, що
позивачка проживає разом з
неповнолітньою дочкою ОСОБА_1,
піклується про неї, займається її
вихованням та матеріально утримує.
Дочка позивачки навчається в школі в м.
Маріуполі, закінчила 10 клас та має
неповну середню освіту, переходить
навчатися до 11-го класу. Інформації в
яке саме місто (область, країну ) має
намір виїхати позивачка з дитиною та на
який час, остання не вказала, пояснивши
суду , що вона ще сама незнає коли і куди
у 2015 році вони з дочкою поїдуть для
вступу до вищого навчального закладу.
Тому доводи позивачки щодо вступу
дочки у вищий навчальний заклад в іншій
країні (Росії) у 2015 році , суд вважає
передчасними, оскільки дитина, ще не
закінчила школу та позивачка не надала
суду доказів, до якого вищого
навчального закладу дочка буде
поступати, про забезпечення дочки у
Росії житлом на час навчання, та хто про
неї буде піклуватися в Росії та
надавати матеріальну допомогу під час
навчання (чи вона буде забезпечена
гуртожитком та стипендією).

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України
батьки мають рівні права та обовязки
щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст.
150 цього ж кодексу батьки зобовязані
піклуватися про здоровя дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток. Здійснення батьками своїх
прав та виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності.

Відповідно до Конвенції про права
дитини, яка ратифікована постановою
Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р., в усіх
діях щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини. У
відповідності до вимог ст.ст.7,155
Сімейного Кодексу України, дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановлені
Конституцією України та Конвенцією про
права дитини, а батьківські права не
можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

В судовому засіданні позивачкою
ОСОБА_1, не представлено доказів про
намір заявниці повертатися після
поїздки до України, не надано
інформації де буде мешкати вона та її
дитина за кордоном, куди буде поступати
її дочка у літку 2015 року, та де буде
навчатися та мешкати. Вказані
обставини вказують на відсутність на 15
серпня 2014 року об'єктивних підстав для
надання дозволу для вивезення дитини
без згоди батька за кордон для вступу у
вищій навчальний заклад у літку 2015
року. Бажання заявниці отримати дозвіл
на вивезення дитини за кордон повністю
суперечать інтересам дитини та нормам
ст.. 154-155 СК України.

На підставі викладеного, з метою
захисту прав неповнолітньої дитини,
суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.4
п.2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і
в'їзду до України громадян України», ст.
154-155 СК України, ст.15,30,62,75,202,203,223 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
орган опіки та піклування Іллічівської
районної адміністрації Маріупольської
міської ради про надання дозволу на
виїзд неповнолітньої дитини за кордон
без згоди та супроводження другого з
батьків - відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в
Апеляційний суд Донецької області
через Іллічівський районний суд м.
Маріуполя Донецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
А. М. Іванченко