Справа № 295/8434/14-ц
РІШЕННЯ

27.08.2014 р.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1
(довіреність від 22.05.2014 р.) /а.с. 14/,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_3,

АДРЕСА_2,

до ОСОБА_2,

адреса реєстрації: АДРЕСА_1,

адреса проживання: АДРЕСА_2,

про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

30.05.2014 р. ОСОБА_3 звернулась до суду із
наведеним вище позовом про розірвання
шлюбу, в якому зазначила, що перебуває у
зареєстрованому 02.10.1999 р. Житомирським
міським відділом РАГС шлюбі із ОСОБА_2,
від якого сторони мають спільного
неповнолітнього сина - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Заявлені вимоги позивач
мотивувала тим, що їхнє подружнє життя
не склалося через різні погляди на
сімейне життя, шлюбні обов'язки та
несумісність характерів. Крім того,
ОСОБА_3 вказала, що сім'я розпалася
остаточно, спільного господарства
сторони не ведуть, а шлюб існує лише
формально. Примирення вважає
неможливим, оскільки ніхто із сторін
цього не бажає. Спору щодо поділу
спільного майна і місця проживання
дитини немає. /а.с. 1-2/

У судовому засіданні 27.08.2014 р.
представник позивача заявлені вимоги
підтримав повністю, посилаючись на
підстави зазначені у позові та просив
задовольнити.

ОСОБА_2 у судовому засіданні проти
позову дружини заперечував, мотивуючи
тим, що йому не відомі підстави для
розлучення та просив зберегти сім'ю.
/а.с. 17-18/

Вислухавши пояснення представника
позивача і відповідача, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи в їх сукупності, суд вважає за
можливе визнати позов таким, що
підлягає задоволенню частково,
виходячи із наступних підстав.

Статтею 11 ЦПК України встановлено, що
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимогами ст. 60 ЦПК України передбачено,
що кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно норм ст. 57 цього ж Кодексу
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно до норм ст. 51 Конституції
України та ст. 24 Сімейного Кодексу
України шлюб ґрунтується на вільній
згоді дружини і чоловіка, примус до
шлюбу не допускається.

У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України
кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
збереження шлюбних відносин є
порушенням права чоловіка, дружини на
свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено наступні юридичні
факти та відповідні їм правовідносини.

Зі змісту свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_3 вбачається, що 02.10.1999 р.
Житомирським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
зареєстрований шлюб між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
про що у книзі реєстрації зроблено
запис № 1546. Дружині присвоєно прізвище
«ОСОБА_3». /а.с. 7а/ Від даного шлюбу
сторони мають спільного
неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 8/

Сторони припинили шлюбні відносини
через те, що мають різні погляди на
сімейне життя, обов'язки та побут. Спору
щодо поділу спільного сумісного майна
і місця проживання дитини - немає.

Беручи до уваги ступінь конфліктних
відносин, а також причини припинення
шлюбних відносин, суд вважає, що
вживати заходів щодо примирення
подружжя не доцільно.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб
припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду
відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них.

У відповідності до норм ст. 55 цього ж
Кодексу дружина та чоловік зобов'язані
спільно піклуватись про побудову
сімейних відносин між собою та іншими
членами сім'ї на почуттях взаємної
любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

За наведених вище обставин, суд вважає
за доцільне згідно положень ст. 112 СК
України шлюб розірвати, оскільки
подружні стосунки фактично
припинились, спільного господарства
сторони не ведуть, збереження шлюбу
суперечить їх інтересам, що має істотне
значення у справі.

Разом з тим, у задоволені вимог щодо
стягнення із відповідача на користь
позивача грошових коштів у сумі 4,87 грн.
на відшкодування оплачених нею
банківських послуг при сплаті судового
збору слід відмовити, оскільки такі
витрати, виходячи з положень глави 8 ЦПК
України, відшкодуванню не підлягають.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст.
104, 105, 110, 112, 114, 115 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_3 задовольнити
частково.

2. Шлюб, що зареєстрований 02.10.1999 р.
Житомирським міським відділом
реєстрації актів громадянського стану
між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за актовим записом
№ 1546 - розірвати.

3. Неповнолітнього сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на подальше
проживання із матір'ю - ОСОБА_3.

4. Стягнути із ОСОБА_2, ід. № НОМЕР_1,
на користь ОСОБА_3, ід. № НОМЕР_2,
сплачений нею судовий збір у сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

5. У решті позовних вимог
відмовити.

Відповідно вимог ст. 115 СК України, дане
рішення суду після набрання ним
законної сили надіслати до органу
державної РАЦСу за місцем ухвалення
рішення для внесення відомостей до
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян.

Шлюб припиняється у день набрання
чинності даного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через суд першої
інстанції шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів із дня його
проголошення, особи які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
із дня отримання копії даного рішення.

Суддя
В.О.
Корицька

Повний текст рішення виготовлено
28.08.2014 р.