11.08.2014 Справа № 756/7074/14-ц
Справа
пр. №2/756/3246/14
ун. №756/7074/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року Оболонський
районний суд міста Києва в складі:

головуючого
судді - Андрейчука Т.В.

при
секретарі - Ліщенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року позивач
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про усунення
перешкод в користуванні квартирою,
вселення та відшкодування моральної
шкоди.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовувала тим, що їй на праві
власності належить 1/3
частина квартири АДРЕСА_1. Іншим
співвласником згаданої квартири є
ОСОБА_3, якому належить 2/3 частини
квартири.

Як стверджувала позивач,
відповідач самостійно користується
квартирою АДРЕСА_1 та чинить їй
перешкоди у користуванні цим нерухомим
майном, перешкоджає її вселенню в
квартиру.

З цих підстав ОСОБА_1 просила
суд усунути їй перешкоди в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом
її вселення, зобов'язати ОСОБА_2 не
чинити їй перешкоди у користуванні
згаданим об'єктом нерухомості, а також
стягнути з відповідача 3000,00 грн на
відшкодування моральної шкоди,
завданої позивачеві його
протиправними діями. Також ОСОБА_1
просила суд присудити з ОСОБА_2 на її
користь судовий збір у сумі 487,20 грн.

У судовому засіданні позивач
та її представник підтримали позов,
просили суд задовольнити його в
повному обсязі.

Відповідач та його
представник у судовому засіданні проти
позову заперечували, пояснили, що
позивач протиправно набула у власність
1/3 частину квартири АДРЕСА_1, а тому вона
не може вважатись власником
зазначеного майна. Тому
ОСОБА_2 стверджував, що ОСОБА_1 не має
права користування спірною квартирою,
а, отже, він правомірно не впускав її в
це жиле приміщення. З цих підстав
відповідач та його представник просили
суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її
позову.

Заслухавши пояснення сторін
та їхніх представників, показання
свідків, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню частково з таких підстав.

З матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/3
частини квартири АДРЕСА_1. Право
власності на це майно вона набула на
підставі договору дарування від 24
жовтня 2013 року, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 (а. с. 9, 10).

Іншим співвласником квартири
АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, якому належить 2/3
частини цієї квартири (а. с. 11).

Відповідно до довідки форми
№3 від 14 травня 2014 року №195, виданої
житлово-експлуатаційною конторою №504
комунального підприємства
"Житлосервіс "Приозерне" в Оболонському
районі м. Києва, у квартирі АДРЕСА_1
мешкає ОСОБА_2 За цією ж адресою
зареєстроване і місце проживання
відповідача (а. с. 13).

У судовому засіданні позивач
пояснила, що після набуття у власність
1/3 частини квартири АДРЕСА_1 вона
намагалася потрапити туди, проте
ОСОБА_2 не впустив її, ключів від
спірної квартири у неї немає. Ці
обставини підтвердили допитані в
судовому засіданні в якості свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6 З цього приводу
ОСОБА_1 зверталася з заявою до
Оболонського РУ ГУ МВС України, за
результати розгляду якої вона була
повідомлена, що у даному випадку
відсутні ознаки кримінального
правопорушення, натомість між
сторонами виникли цивільні
правовідносини (а. с. 21).

У відповідності до ч. 1 ст. 319
ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

За приписами ч. 1 ст. 383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. При цьому відповідно до
ст. 391 ЦК України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Ч. 2 ст. 386 ЦК України
визначено, що власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм
цивільного законодавства України дає
підстави для висновку про те, що у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду
за захистом свого майнового права,
зокрема, з позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю та
зобов'язання не чинити дії, що
перешкоджають власнику у реалізації
його права власності.

Відповідачем чиняться
позивачеві перешкоди у користуванні
належною їй на праві власності
частиною спірної квартири, зокрема, він
не впускає ОСОБА_1 у жиле приміщення,
створюючи їй перепони у використанні
помешкання для власного проживання.

За таких обставин, суд
приходить до висновку про необхідність
усунути ОСОБА_1 перешкоди у
користуванні 1/3 частиною квартири
АДРЕСА_1 шляхом вселення її в це
приміщення, а також зобов'язати ОСОБА_2
не чинити позивачеві перешкод у
користуванні зазначеним майном.

Ч. 1 ст. 23 ЦК України
передбачено, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК
України моральна шкода полягає,
зокрема, у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.

У відповідності до
роз'яснень, викладених в п. 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31
березня 1995 року №4 "Про судову практику
в справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди", відповідно до
загальних підстав цивільно-правової
відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди підлягають: наявність такої
шкоди, протиправність діяння її
заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен
з'ясувати, чим підтверджується факт
заподіяння позивачеві моральних чи
фізичних страждань або втрат
немайнового характеру, за яких
обставин чи якими діями (бездіяльністю)
вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи
в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини, що мають значення для
вирішення спору.

Всупереч вимогам ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивачем ОСОБА_1 не надано
суду доказів на підтвердження факту
заподіяння їй відповідачем ОСОБА_2
моральних чи фізичних страждань або
втрат немайнового характеру. Наявність
між співвласниками квартири спору з
приводу користування цим об'єктом
нерухомості не є достатньою підставою
для висновку про заподіяння одному з
них немайнової шкоди. Відтак, у
задоволенні позову ОСОБА_1 в цій
частині слід відмовити.

Керуючись ст. 88 ЦПК України,
суд присуджує з ОСОБА_2 на користь
позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Зважаючи на вищенаведене,
відповідно до ст. ст. 15, 16, 22, 316, 317, 319, 321,
383, 386, 391 Цивільного кодексу України,
керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215
Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою, вселення та відшкодування
моральної шкоди - задовольнити
частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити
ОСОБА_1 перешкоди у користуванні
належною їй на праві власності 1/3
частиною квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 (двісті
сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути
оскаржено в апеляційному порядку до
апеляційного суду міста Києва через
Оболонський районний суд міста Києва
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення суду апеляційної
скарги.

Рішення суду набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Т.В. Андрейчук