СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/6650/14-ц
пр. № 2/759/3206/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль», приватне акціонерне
товариство «Українська
пожежно-страхова компанія», перша
Київська державна нотаріальна контора
про визнання права власності на частку
в спільному майні подружжя і виділення
майна в натурі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Баришівського
районного суду Київської обл. з позовом
про визнання за нею права особистої
приватної власності на автомобіль
Chevrolet Аveo, 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, земельну
ділянку, площею 0,12 га, що знаходиться в
садівничому товаристві «Оазис» на
території Веселинівської сільської
ради Баришівського району Київської
обл., та виключити вказане майно із
спадкового майна ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Також просила
визнати за ОСОБА_5 право особистої
приватної власності на автомобіль Mazda
Xedos, 1998 року випуску, реєстраційний
номер НОМЕР_2. Вимоги обґрунтовані тим,
що 29.11.2003 року позивач та ОСОБА_5
зареєстрували шлюб, за період якого
придбали майно, яке є спільною сумісною
власністю, а саме: автомобіль Chevrolet Аveo,
2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1,
автомобіль Mazda Xedos, 1998 року випуску,
д.н.з. НОМЕР_2. 05.07.2011 року шлюб між
подружжям був розірваний, в
користуванні позивача залишився
автомобіль Chevrolet Аveo, д.н.з. НОМЕР_1, за
частку власності якого колишньому
чоловікові були сплачені кошти. В
користуванні ОСОБА_5 залишився
автомобіль Mazda Xedos, д.н.з. НОМЕР_2.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року колишній чоловік
позивачки помер. При зверненні до
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на частку в спільному майні подружжя,
позивачку було повідомлено, що видати
свідоцтво не має можливості, оскільки
шлюб було розірвано до смерті
спадкодавця.

Ухвалою Баришівського районного суду
Київської обл. від 31.03.2014 року справу за
позовом ОСОБА_1 про визнання права
власності на частку в спільному майні
подружжя і виділення майна в натурі
направлено за підсудністю до
Святошинського районного суду м. Києва
(а. с. 170 - ухвала суду). Справу передано
головуючому судді 24.04.2014 року.

В подальшому позивач уточнила позовні
вимоги і просила виділити їй частку
вартістю 29015,92 грн. з майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності у неї та її колишнього
чоловіка ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Визнати за ОСОБА_1
право особистої приватної власності в
сумі 30055,30 грн. в майні, придбаному нею
та її колишнім чоловіком ОСОБА_5 під час
шлюбу. Визнати за ОСОБА_1 право
особистої приватної власності на
автомобіль Chevrolet Аveo 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 і
автомобіль Mazda Xedos, 1998 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2. Виключити
майно, а саме: автомобіль Chevrolet Аveo 2008
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1 і автомобіль Mazda Xedos, 1998 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 зі
спадкової маси спадкодавця ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Також
просила зобов'язати ОСОБА_1 сплатити
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
від 26.08.2008 року № 6 в сумі 27308,38 грн.
і сплатити спадкоємиці ОСОБА_5 ОСОБА_2
2003,85 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач і її представник в судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позову, зазначивши, що
майно, набуте позивачкою і ОСОБА_5, є
їхньою спільною власністю і підлягає
поділу в рівних частинах.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» в судовому данні заперечувала
проти вимоги про визнання за ОСОБА_1
права особистої приватної власності на
автомобіль Chevrolet Аveo 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1, оскільки
вказаний автомобіль перебуває у
заставі банку за кредитним договором,
права і обов'язки за яким перейшли до
відповідача, яка є спадкоємицею ОСОБА_5

Інші учасники процесу до суду не
з'явилися, про розгляд справи
повідомлялися в установленому порядку.

Заслухавши пояснення сторін та
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 29.11.2003 року ОСОБА_5 та
ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у ВРАЦС
Святошинського РУЮ у м. Києві, про що в
книзі реєстрації актів про одруження
зроблено запис за №1962. Дана обставина
підтверджується свідоцтвом про
одруження, серії НОМЕР_3 (а. с. 11 - копія
свідоцтва про одруження).

За час перебування сторін у шлюбі вони
придбали автомобіль марки Chevrolet, модель
Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер
шасі (кузова, рами) НОМЕР_4, 2008 року
випуску, білого кольору,
зареєстрованого за ОСОБА_5, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу, серії
НОМЕР_5 (а. с. 13). Також в шлюбі сторони
набули автомобіль Mazda, моделі Xedos,
реєстраційний номер НОМЕР_2, номер шасі
(кузова, рами) НОМЕР_6, 1998 року випуску,
зеленого кольору, зареєстрованого за
ОСОБА_5 Дана обставина підтверджена
свідоцтвом про реєстрацію
транспортного засобу, серії НОМЕР_7 (а.
с. 98).

Для придбання автомобіля Chevrolet Aveo
ОСОБА_5 отримав у ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль» кредит на суму 61 200 грн. згідно
кредитного договору № 6 від 26.08.2008
року. На підставі цього ж договору
автомобіль Chevrolet Aveo передано в заставу.

18.06.2011 року ОСОБА_5 (Продавець) та ОСОБА_1
(Покупець) уклали попередній договір
купівлі-продажу автомобіля, відповідно
до п. 1 якого сторони зобов'язуються
протягом 10 календарних днів з дня
погашення кредиту, виданого продавцю
ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 26.08.2008 року
під заставу автомобіля, але не пізніше
05.09.2015 року, укласти договір
купівлі-продажу автомобіля. Об'єктом
купівлі - продажу є автомобіль марки
Chevrolet, модель Aveo, реєстраційний номер
НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4,
2008 року випуску, білого кольору.
Покупець зобов'язується сплатити
продавцеві під час підписання
основного договору вартість
автомобіля в сумі 15 940,00 грн., що
еквівалентно 2 000,00 дол. США (а. с. 16 -
копія договору).

05.07.2011 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1
розірвано, про що в книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено відповідний
актовий запис за №302, що
підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу, серії НОМЕР_9 (а. с. 12 -
копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер. Вказана
обставина підтверджується свідоцтвом
про смерть, серії НОМЕР_8 (а. с. 14 - копія
свідоцтва про смерть).

19.11.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право власності
на частку в спільному майні подружжя,
що складається з автомобілів та
земельної ділянки, площею 0,12га, що
знаходиться в СТ «Оазис» на території
Веселинівської сілької ради
Баришівського району Київської обл.

Листом Першої КДНК від 19.11.2013 року (а. с.
18) повідомлено, що видати свідоцтво про
право власності немає можливості,
оскільки шлюб з померлим був
розірваний до його смерті.

З матеріалів спадкової справи №1272/2013
до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_5, встановлено, що спадщину після
його смерті прийняла мати померлого -
ОСОБА_2 (а. с. 82-133 - копія спадкової
справи).

Позивач стверджує, що після розірвання
шлюбу вона самостійно погашала
заборгованість за кредитним договором
по автомобілю Chevrolet Aveo на суму 19 115,30
грн. у підтвердження чого надала
квитанції, в яких платником зазначений
ОСОБА_5 (а. с. 252-258).

Вартість спірного майна позивач
оцінила в 115 099,20 грн.

Частиною 1 ст. 60 СК України встановлено:
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є
їхньою спільною сумісною власністю,
якщо інше не встановлено договором або
законом (ч. 3 ст. 368 ЦК України).

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Розпоряджання
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності, після розірвання
шлюбу здійснюється співвласниками
виключно за взаємною згодою,
відповідно до Цивільного кодексу
України (ст. 68 СК країни).

Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в
шлюбі набуте майно: автомобіль марки
Chevrolet, модель Aveo, реєстраційний номер
НОМЕР_1, та автомобіль Mazda, моделі Xedos,
реєстраційний номер НОМЕР_2, яке
оцінено в 115 099,20 грн.

Вказане майно, в силу ч. 1 ст. 60 СК
України та ч. 3 ст. 368 ЦК України, є
спільною сумісною власністю.

Сторони визнають що спірне майно є
спільною сумісною власністю, спір з
цього питання відсутній.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла
його мати - ОСОБА_2 (відповідач по
справі), до якої в силу ст. ст. 1216, 1218 ЦК
України перейшли усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини, зокрема і
частка у праві спільної сумісної
власності, права і обов'язки по
кредитному договору № 6 від 26.08.2008
року та попередньому договору
купівлі-продажу автомобіля від 18.06.2011
року (ч. 1 ст. 1226 ЦК України).

Позивач просить виділити їй частку
вартістю 29015,92 грн. з майна, що
знаходиться у спільній сумісній
власності у неї та її колишнього
чоловіка ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а також визнати за
ОСОБА_1 право особистої приватної
власності в сумі 30055,30 грн. в майні.

Проте, дані вимоги суперечать
положенням ч. 1 ст. 71 СК України, в силу
якої: майно, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
ділиться між ними в натурі. Об'єктами
поділу є два автомобілі, кожен з яких є
неподільною річчю. За таких обставин,
заявлена вимога не ґрунтується на
положеннях чинного законодавства, а
тому не підлягає задоволенню.

Визнання права особистої приватної
власності на певну суму в неподільному
майні не передбачено чинним
законодавством, а така вимога не може
бути задоволена, оскільки це
суперечить інституту права власності.

Позивач також просить визнати за нею
право особистої приватної власності на
автомобіль Chevrolet Аveo 2008 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_1 і
автомобіль Mazda Xedos, 1998 року випуску,
реєстраційний номер НОМЕР_2, а також
просить виключити вказане майно зі
спадкової маси спадкодавця ОСОБА_5,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Тобто, позивач просить визнати за нею
право власності на все майно, що набуте
подружжям за час шлюбу і є їх спільною
сумісною власністю.

Стаття 70 СК України регулює питання
розміру часток майна дружини та
чоловіка при поділі майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Відповідно до частини 1
вказаної статті, у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Отже, розміри часток подружжя є
рівними.

Позивач стверджує, що після розірвання
шлюбу вона сплачувала кошти за
кредитним договором, проте, дані
твердження не доводяться належними
доказами, оскільки в наданих
квитанціях платником зазначений
спадкодавець ОСОБА_5, а сам факт
наявності у неї квитанцій ще не є
доказом сплати коштів саме нею.

При вирішенні спору про поділ майна суд
може відступити від засади рівності
часток подружжя за обставин, що мають
істотне значення, зокрема якщо один із
них не дбав про матеріальне
забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи
пошкодив спільне майно, витрачав його
на шкоду інтересам сім'ї (ч. 2 ст. 70 СК
України).

Як роз'яснено в п. 30 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» від 21.12.2007 року N 11, при
вирішенні спору про поділ майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, суд згідно з
частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках
може відступити від засади рівності
часток подружжя, враховуючи обставини,
що мають істотне значення для справи, а
також інтереси неповнолітніх дітей,
непрацездатних повнолітніх дітей (за
умови, що розмір аліментів, які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їхнього фізичного,
духовного розвитку та лікування). Під
обставинами, що мають істотне значення
для справи, потрібно розуміти не тільки
випадки, коли один із подружжя не дбав
про матеріальне забезпечення сім'ї,
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно, витрачав його на шкоду інтересам
сім'ї, але і випадки коли один із
подружжя не мав з поважної причини
(навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку чи доходу
(ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно
містити мотиви та обґрунтування
відступу від засади рівності часток
подружжя у їхньому спільному майні.

Отже, суд може відступити від засади
рівності часток подружжя за обставин,
що мають істотне значення і зазначена
норма передбачає три такі обставини: 1)
якщо один із подружжя не дбав про
матеріальне забезпечення сім'ї; 2)
приховав, знищив чи пошкодив спільне
майно; 3) витрачав його на шкоду
інтересам сім'ї.

Позивачем не наведено обставин для
відступу від засади рівності часток
подружжя, та не доводилося наявність
таких обставин взагалі, а тому в суду
відсутні підстави для відступу від
засади рівності часток подружжя у
їхньому спільному майні.

Вимога про визнання за позивачкою
права особистої приватної власності на
автомобіль Chevrolet Аveo, 2008 року випуску,
також не може бути задоволена, оскільки
вказане майно є заставленим і може бути
відчужене лише за згодою
заставодержателя, в силу ч. 2 ст. 586 ЦК
України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
заставу», а заставодержатель, ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», заперечує
проти відчуження майна.

Суд враховує, що поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69 - 72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи питання поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, якими є спірні
автомобілі, необхідно застосовувати
положення частин 4, 5 ст. 71 СК України
щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду.

За відсутності такої згоди присудження
грошової компенсації може мати місце з
підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови
звернення подружжя (одного з них) до
суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та
попереднього внесення на депозитний
рахунок суду відповідної грошової
суми.

Позивач не ставить питання про надання
компенсації за автомобілі та не внесла
на депозитний рахунок суду відповідні
грошові суми. Відповідач категорично
заперечує проти визнання за позивачем
права власності на автомобіль Mazda Xedos,
1998 року випуску. За таких обставин
заявлені вимоги в частині поділу майна
не підлягають задоволенню, оскільки
вони не узгоджуються з положеннями ст.
ст. 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Позивачем також заявлені вимоги про
зобов'язання ОСОБА_1 сплатити ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
від 26.08.2008 року № 6 в сумі 27308,38 грн.
і сплатити спадкоємиці ОСОБА_5 ОСОБА_2
2003,85 грн.

Вказані вимоги не підлягають
задоволенню, оскільки щодо них
відсутній цивільно-правовий
(матеріальний) спір, вони не стосуються
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
позивача, що не відповідає вимогам
положень ч. 1 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК
України.

На підставі наведеного, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 60, 69 - 72 СК України, ч. 2
ст. 586 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про заставу», ст. ст. 3, 15, 57, 60, 88,
209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги та може бути
оскаржене до апеляційного суду м. Києва
через районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ