Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3695/14
Головуючий у 1 інстанції Яцун О.С.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
м. Запоріжжя від 23 липня 2014 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
стягнення аліментів на утримання
неповнолітньої дитини та на утримання
дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини та на утримання дружини .

В обґрунтування позову зазначала, що з
відповідачем перебуває у
зареєстрованому шлюбі з 06.07.2013 року. Від
шлюбу мають доньку - ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Починаючи з вересня 2013
року шлюбне життя не склалося,
відповідач постійно зловживав
спиртними напоями, ніде не працював. У
лютому 2014 року вони почали проживати
окремо та перестали вести спільне
господарство. Донька проживає з нею та
знаходиться на її утриманні.
Відповідач не надає матеріальної
допомоги на утримання дитини. Крім
того, вона знаходиться у відпустці по
догляду за дитиною й не має коштів на
утримання дитини. Посилаючись на ці
обставини, просила стягнути з
відповідача на її користь аліменти на
утримання дитини в розмірі 1/4 частини
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку
та на своє утримання кошти в розмірі 1000
грн. щомісячно до досягнення дитиною
віку трьох років.

В процесі розгляду справи, позивач
уточнила свої позовні вимоги та
просила стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дитини у
твердій грошовій сумі у розмірі 550 грн.
щомісяця до досягнення дитиною
повноліття та на своє утримання 300 грн.
щомісячно до досягнення дитиною трьох
років.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 550 грн.
щомісячно на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітньої дитини
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.07.2014 року до її
повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у твердій
грошовій сумі в розмірі 300 грн.
щомісячно на утримання ОСОБА_4 з 09.07.2014
року до досягнення трьох років
неповнолітньої дитини ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення звернуто до негайного
виконання про стягнення аліментів в
межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну
скаргу, в якій посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду змінити,
скасувавши його в частині стягнення
аліментів у твердій грошовій сумі в
розмірі 300 грн. В іншій частині рішення
залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 заперечує
стягнення коштів на утримання дружини,
оскільки не має постійного заробітку.

З такими доводами не може погодитися
колегія суддів, так як вони суперечать
обставинам справи та положенням
матеріального і процесуального права.

Так, як вбачається з матеріалів
справи, що сторони з 06.07.2013 року в шлюбі
та мають доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З
лютого 2014 року сторони проживають
окремо, ОСОБА_4 не працює, знаходиться у
відпустці по догляду за малолітньою
дитиною, доходів не має, потребує
матеріальної допомоги відповідача.

За правилами ст. ст. 180, 181
Сімейного кодексу України (далі - СК
України) батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов'язку
утримувати дитину визначаються за
домовленістю між ними. За домовленістю
між батьками дитини той із них, хто
проживає окремо від дитини, може брати
участь у її утриманні в грошовій і (або)
натуральній формі. За рішенням суду
кошти на утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Відповідно до роз'яснень, наданих у
п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 15 травня 2006 року № 3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів", за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутися до
суду з відповідним позовом . Згідно з ч.
3 ст. 181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст. 183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

За обставин отримання
відповідачем не регулярного доходу,
висновки суду першої інстанції про
стягнення аліментів на утримання
малолітньої доньки у твердій грошовій
сумі є обґрунтованими.

Разом із тим, із матеріалів справи
вбачається, що на момент звернення до
суду позивачка доглядає малолітню
доньку, у зв'язку з чим позбавлена
можливості одержувати будь-який дохід.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка, батька
дитини, до досягнення дитиною трьох
років.

Таким чином, незалежно від
працевлаштування, наявності
постійного заробітку чи розміру доходу
чоловік зобов'язаний утримувати
дружину, з якою проживає дитина, до
досягнення дитиною трьох років. Така
особа не може бути визнана
неспроможною сплачувати аліменти,
навіть якщо вона, будучи працездатною,
не працює без поважних причин.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
спростовують висновок суду першої
інстанції про обов*язок відповідача
утримувати дружину до досягнення
дитиною трьох років, тому підстав для
зміни чи скасування оскаржуваного
рішення, яке ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права немає.

Керуючись ст.ст.209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 липня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: