У х в а л а

іменем україни

13 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду

цивільних і кримінальних справ у
складі:

Гулька Б.І., Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом прокурора
Житомирського району Житомирської
області в інтересах держави в особі
Житомирського обласного управління
лісового та мисливського господарства
та державного підприємства
«Житомирське лісове господарство»
(далі - ДП «Житомирське лісове
господарство») до ОСОБА_4, третя особа -
державна інспекція сільського
господарства у Житомирській області,
про звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, розірвання договору
довгострокового тимчасового
користування лісами та повернення
земельної ділянки за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Житомирської області від 3
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року прокурор в
інтересах держави в особі
Житомирського обласного управління
лісового та мисливського господарства
та ДП «Житомирське лісове
господарство» звернувся до суду із
указаним позовом, посилаючись на те, що
13 травня 2013 року на підставі
розпорядження голови Житомирської
обласної державної адміністрації від 10
квітня 2013 року між постійним
лісокористувачем - ДП «Житомирське
лісове господарство» - та відповідачем
було укладено договір довгострокового
тимчасового користування лісами,
відповідно до якого відповідач
прийняла у користування лісову ділянку
площею 0,30 га, яка розташована у межах
Богунського лісництва (квартал 78, виділ
1) на території Іванівської сільської
ради з метою використання корисних
властивостей лісів для
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних, туристичних і
освітньо-виховних цілей. Зазначав, що
ОСОБА_4 збудувала дерев'яний паркан,
унаслідок чого самовільно зайняла
земельну ділянку державної власності
площею 0,1520 га із земель
лісогосподарського призначення, що
перебуває у постійному користуванні
ДП «Житомирське лісове господарство»,
а на переданій їй у довгострокове
тимчасове користування земельній
ділянці розпочала будівництво з
влаштуванням фундаменту, при цьому
зняла ґрунтовий покрив земельної
ділянки площею 0,015 га, а також без
дозволу вирубала дерева, пошкодила
ґрунтовий покрив, викопавши котлован,
де ведуться будівельні роботи.

У зв'язку з цим прокурор просив суд
зобов'язати ОСОБА_4 звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку
площею 0,1520 га, розташовану на території
Іванівської сільської ради (Богунське
лісництво, квартал 78, виділ 1); у зв'язку
з порушенням умов договору розірвати
укладений 13 травня 2013 року між ДП
«Житомирське лісове господарство» та
ОСОБА_4 договір дострокового
тимчасового користування лісами;
витребувати із користування ОСОБА_4
земельну ділянку площею 0,30 га та
передати її ДП «Житомирське лісове
господарство» у придатному для
використання за цільовим призначенням
стані, в якому вона була до передачі у
довгострокове тимчасове користування
лісами.

Рішенням Житомирського районного суду
Житомирської області від 24 лютого
2014 року у задоволенні позову прокурора
Житомирського району Житомирської
області в інтересах держави в особі
Житомирського обласного управління
лісового та мисливського господарства
і ДП «Житомирське лісове господарство»
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Житомирської області від 3 квітня 2014
року рішення районного суду скасовано
та ухвалено нове рішення. Позов
прокурора Житомирського району
Житомирської області в інтересах
держави в особі Житомирського
обласного управління лісового та
мисливського господарства та ДП
«Житомирське лісове господарство»
задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 0,1520 га, розташовану на
території Іванівської сільської ради
(Богунське лісництво, квартал 78, виділ
1). Розірвано укладений 13 травня 2013 року
між ДП «Житомирське лісове
господарство» та ОСОБА_4 договір
дострокового тимчасового користування
лісами. Витребувано із користування
ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,30 га та
передано її ДП
«Житомирське лісове господарство» у
придатному для використання за
цільовим призначенням стані, в якому
вона була до передачі у довгострокове
тимчасове користування лісами.
Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду та
задовольняючи позов, апеляційний суд
на підставі доказів, поданих сторонами,
що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК
України), дійшов до правильного
висновку про те, що ОСОБА_4 самовільно
зайняла земельну ділянку державної
власності площею 0,1520 га із земель
лісогосподарського призначення, що
перебуває у постійному користуванні ДП
«Житомирське лісове господарство», а
на переданій їй у довгострокове
тимчасове користування земельній
ділянці розпочала будівництво з
влаштуванням фундаменту, при цьому
зняла ґрунтовий покрив земельної
ділянки площею 0,015 га, а також без
дозволу вирубала дерева, пошкодила
ґрунтовий покрив, викопавши котлован,
де ведуться будівельні роботи.

Оскільки відповідач порушила вимоги
ст. 168 ЗК України, ст. 22 ЛК України, умови
договору довгострокового тимчасового
користування лісами, суд задовольнив
позов. При цьому відповідач акти
перевірок не оскаржила, згідно
постанови Державного агентства
лісових ресурсів від 11 листопада 2013
року № 47 визнана винною у вчиненні
правопорушення, передбаченого ст. 65
КУпАП, яку не оскаржила та сплатила
штраф, тим самим визнавши свою вину.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги цих
висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись
положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити касаційну скаргу і залишити
судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Житомирської області від 3 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько В.С. Висоцька О.В.
Кафідова