Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Рівненської області
в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів -Ковальчук Н.В., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання Ковальчук
Л.В.,

за участю

відповідача ОСОБА_3. його представника
ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_3 на рішення
Дубенського міськрайонного суду
Рівненської області від 27 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
комунального підприємства
„Житлово-експлуатаційної контори №2"
Дубенської міської ради Рівненської
області до ОСОБА_3 про стягнення боргу
за надання комунальних послуг.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового розгляду, що з'явились у
судове засідання, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 27 лютого
2014 року позов задоволено. Стягнуто з
ОСОБА_3 на користь КП
„Житлово-експлуатаційної контори №2"
Дубенської міської ради Рівненської
області заборгованість у сумі 2248 грн. 55
коп. та судові витрати в сумі 229 грн. 40
коп.

В апеляційній скарзі відповідач вказує
на незаконність рішення суду першої
інстанції, доводить, що відсутність у
судовому засіданні, через неотримання
поштового повідомлення про час
розгляду справи, не дала можливість
надати свої заперечення щодо позову.
Вважає, що позовні вимоги є
безпідставними, договір щодо надання
комунальних послуг ним не було
підписано з тих підстав, що не було
зазначено за які послуги належало
проводити оплату. Покликається на те,
що комунальні послуги позивачем щодо
обслуговування та прибирання
прибудинкової території позивачем
надавались частково. Доводить, що він
та інші мешканці будинку за власні
кошти та своїми зусиллями проводили
роботи по впорядкуванню та
облаштуванню території будинку. З
цього приводу звертались до
відповідача про зарахування цих робіт
в рахунок оплати, що позивачем було
проігноровано. Вважає, що суд
безпідставно послався на норми права,
що регулюють дані правовідносини та
стягнув заборгованість за відсутності
відповідного розрахунку за строк, що
перевищує трирічний термін, яким
встановлено позовна давність
звернення до суду. За викладених
обставин просить рішення суду
скасувати, в позові відмовити з підстав
викладених в апеляційній скарзі та
призупинити виконання виконавчого
листа.

В запереченні на апеляційну скаргу
відповідача представник позивача
вказує на безпідставність викладених в
ній доводів. Покликається на те, що
відповідач не заперечує щодо надання
договору, який він не підписав з
власних причин, що не можу слугувати
підставою щодо ненадання позивачем
послуг та отримання їх відповідачем,
який не спростував відповідними актами
та іншими доказами. За викладених
обставин просить рішення суду залишити
без змін, апеляційну скаргу відхилити.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач проживає та є власником
квартири АДРЕСА_1.

Даний будинок перебуває на балансі КП
„Житлово-експлуатаційної контори №2"
Дубенської міської ради Рівненської
області, який здійснює утримання та
експлуатацію у відповідності до норм
та тарифів визначених рішенням
місцевого органу самоврядування.

Визначаючи наявність правовідносин
між позивачем та відповідачем суд
першої інстанції обґрунтовано
послався на приписи ч.1 ст.630 ЦК України,
ст.ст.19-21 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" та
постанови Кабінету Міністрів України
№529 від 20 травня 2009 року „Про
затвердження Типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкової території",
щодо обов'язку споживача на укладення
договору, за умови, якщо запропонований
виконавцем послуг договір відповідає
типовим положенням, відповідно сторони
не мають права щодо відступлення від
положень договору та врегулювання
відносин на власний розсуд.

Поряд з цим колегія суддів не може
погодися із висновком суду щодо
розміру заборгованості, що підлягає
стягненню з відповідача.

Суд першої інстанції не перевірив
розрахунок заборгованості наданий
позивачем та не врахував, що
заборгованість нарахована за період
часу, що перевищує трирічний строк.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК
України позовна давність, це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права, який визначається
тривалістю три роки.

З розрахунку наданого позивач
заборгованість відповідача нарахована
за жовтень та листопад 2010 року, що є
поза межами трирічного строку
звернення із позовом до суду, яке
відбулось в грудня 2013 року.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги щодо обставин
ненадання позивачем послуг щодо
обслуговування по утриманню будинку та
прибудинкової території.

У відповідності до вимог ст.10,60
ЦПК України кожна сторона повинна
надати належні та допустими докази, що
обґрунтовують вимоги та заперечення
сторін , які мають значення для справи.

Плата за утримання будинків та
прибудинкової території
нараховувалась на підставі рішень
Дубенської міської ради №576 від 20 липня
2006 року, №724 від 17 листопада 2011 року, що
не спростовано відповідачем.

Поряд з цим відповідачем не
надано відповідних актів, які
складаються у відповідності до ст.18
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" щодо
ненадання або неналежного надання
відповідних послуг, що могли б
слугувати доказом невиконання
позивачем свого обов'язку утримання
будинку та прибирання прибудинкової
території.

Колегія суддів дійшла висновку,
що розрахунок наданий позивачем щодо
заборгованості відповідача по сплаті
комунальних послуг не відповідає
обставинам щодо нарахування
заборгованості, не підтверджений
належними доказами, а тому розмір
заборгованості підлягає зменшенню, з
урахування строку позовної давності, з
грудня 2010 року по грудень 2013 року та
складає 1558 грн. 45 коп.

За викладених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу, а тому
наявні є підстави для застосування
положень ст.307 ЦПК України щодо зміни
рішення суду першої інстанції, яке
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст.256,257,630 ЦК України, ст.ст.19-21 Закону
України „Про житлово-комунальні
послуги", керуючись
ст.ст.303,307,309,314,316,324-325 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Дубенського міськрайонного
суду Рівненської області від 27 лютого
2014 року змінити в частині стягнення з
ОСОБА_3 на користь комунального
підприємства
„Житлово-експлуатаційної контори №2"
Дубенської міської ради Рівненської
області боргу за надання комунальних
послуг зменшивши до розміру 1558 (одна
тисяча п'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 45
коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н.М. Ковальчук

З.М. Максимчук