У Х В А Л А

02.09.2014 р.
м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд
Вінницької області

в складі головуючого судді Шепеля К.А.,

з участю секретаря Бондар С.В.,

представника заінтересованої особи
Присяжного Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчої служби
Жмеринського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
незаконними та протиправними, -

у с т
а н о в и в :

заявник звернувся з даною скаргою до
суду, в якій зазначив, що, працюючи в
локомотивному депо ст. Жмеринка, з 2010 по
2013 р. сплачував аліменти на користь
ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітної
плати на утримання їх спільної
неповнолітньої дитини.

01 березня 2013 р. він був звільнений з
роботи. До січня 2014 р. продовжував
сплачувати аліменти в розмірі, як йому
дозволяли обставини.

В середині січня 2014 р. його запросили до
державної виконавчої служби, де
державний виконавець Лановий В.В.
повідомив про необхідність сплати
аліментів в сумі 722 грн. щомісячно і про
утворення боргу з моменту звільнення в
сумі 6139,75 грн..

Вважає неправомірним таке
неповідомлення раніше державним
виконавцем про необхідність сплати
аліментів у зазначеному розмірі та
утворення боргу.

Намагаючись оскаржити дії державного
виконавця, в порядку адміністративного
судочинства звертався до Вінницького
окружного адміністративного суду,
потім до Жмеринського міськрайонного
суду. Після відмови в прийнятті його
позову, звернувся зі скаргою до суду в
порядку ст.383 ЦПК України.

В даний час у нього інша сім'я і
малолітня дитина, його дружина не
працює і перебуває у відпустці по
догляду за дитиною, він доглядає за
інвалідом 1 групи, борг утворився не з
його вини (оскільки він не знав про його
нарахування державним виконавцем),
сума боргу для нього дуже велика, він не
працює і добровільно сплачує аліменти,
виходячи із своїх матеріальних
можливостей.

В своїй скарзі просив поновити йому
строк для звернення до суду, оскільки
він пропустив його з поважних причин.
Також визнати незаконними та
неправомірними дії відділу державної
виконавчої служби Жмеринського
міськрайонного управління юстиції
щодо неповідомлення його в період з 01
березня 2013 р. по 28 січня 2014 р. про
необхідність сплачувати кожен місяць
769 грн. аліментів та про наростання
боргу, а також звільнити його від боргу
по сплаті аліментів за цей період в
сумі 6139,75 грн. (а.с.32-33).

Виконуючи вимоги ухвал Апеляційного
суду Вінницької області від 10 квітня 2014
р. (а.с.24-25) та від 24 червня 2014 р. (а.с.97-98),
суд вважає, що в даному випадку
оскаржується бездіяльність державного
виконавця під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, внаслідок чого порушено
права чи свободи сторони виконавчого
провадження, яке це передбачено ст.383
ЦПК України.

Представник заінтересованої особи -
державний виконавець Присяжний Р.В. -
скаргу визнав частково (щодо
поновлення заявнику строку для
звернення до суду), подав письмові
заперечення до суду, в яких зазначив, що
заявник після звільнення з роботи
тричі викликався до державної
виконавчої служби, однак не з'являвся.
Розрахунок аліментів проводився
відповідно до вимог ст.74 Закону України
"Про виконавче провадження". Вважає
скаргу в цій частині безпідставною і
просив відмовити у визнанні так званої
бездіяльності державного виконавця
незаконною та звільнення заявника від
заборгованості по сплаті аліментів.

В судовому засіданні пояснив, що дії
державного виконавця, який здійснює
виконавче провадження по стягненню
аліментів з заявника, під час
виконавчого провадження законні та
правомірні, а вимоги заявника
безпідставні.

Заявник, його представник та
заінтересована особа ОСОБА_3
викликались в судове засідання,
належним чином були повідомлені про
дату, час і місце розгляду скарги, про
що свідчить повідомлення про вручення
їм виклику до суду 26 серпня 2014 р.
(а.с.132-134). Однак не з'явились, про
причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.386 ЦПК України
скарга розглядається у десятиденний
строк у судовому засіданні за участю
заявника і державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби, рішення, дії чи
бездіяльність якої оскаржується. Якщо
заявник, державний виконавець або інша
посадова особа державної виконавчої
служби не можуть з'явитись до суду з
поважних причин, справу може бути
розглянуто за участю їх представника.

Згідно з роз'ясненнями п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернень учасників
виконавчого провадження" № 14 від 26
грудня 2003 р., - неявка в судове засідання
в зазначених справах заявника або
заінтересованої особи, яким
повідомлено про час і місце його
проведення, не перешкоджає розгляду
скарги.

Отже, з урахуванням положення ч.2 ст.386
ЦПК України неявка в судове засідання
заявника або заінтересованої особи,
яким повідомлено про час і місце його
проведення, не перешкоджає розгляду
скарги. Справи за такими скаргами
розглядаються незалежно від наявності
у сторін спору про право, який підлягає
розгляду у позовному провадженні.

Оскільки заявник ОСОБА_2,, його
представник ОСОБА_4 та заінтересована
особа ОСОБА_3 належним чином були
повідомлені про час і місце проведення
судового засідання, суд за згодою з
представником заінтересованої особи
Присяжним Р.В. ухвалив розглядати
скаргу у відсутність нез'явившихся
осіб.

Заслухавши представника
заінтересованої особи державного
виконавця Присяжного Р.В., дослідивши
матеріали справи, матеріали
виконавчого провадження та справи №
802/472/14-а з Вінницького окружного
адміністративного суду, суд прийшов до
такого.

Згідно адміністративної справи №
802/472/14-а, ОСОБА_2 дійсно 17 лютого 2014 р.
звертався до Вінницького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про визнання дій суб'єкта
владних повноважень незаконними та
протиправними (адм.спр., а.с.3), у
відкритті провадження по якій 19 лютого
2014 р. відмовлено в зв'язку з тим, що
скаргу не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства
(адм.спр., а.с.1). 27 лютого 2014 р. ОСОБА_2
отримав копію даної ухвали (адм.спр.,
а.с.5).

Відповідно до ухвали від 03 березня 2014 р.
судді Жмеринського міськрайонного
суду, куди після адміністративного
суду звернувся ОСОБА_2, його заява не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства (а.с.49).

06 березня 2014 р. ОСОБА_2 звернувся до
Жмеринського міськрайонного суду з
заявою в порядку цивільного
судочинства (а.с.2).

Згідно ст.385 ЦПК України, скаргу може
бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав і свобод. Пропущений з поважних
причин строк для подання скарги може
бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст.73 цього ж Кодексу
суд поновлює або продовжує строк,
встановлений відповідно законом або
судом, за клопотанням сторони або іншої
особи у разі його пропущення з поважних
причин.

Оскільки строк звернення із скаргою до
суду пропущений заявником з поважних
причин, і цьому не заперечував
представник заінтересованої особи, то
строк для звернення до суду слід
поновити.

Рішенням Жмеринського міськрайонного
суду від 05 жовтня 2010 р. з ОСОБА_2
стягнено аліменти на користь ОСОБА_5 на
утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше, ніж 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 13
вересня 2010 р. і до повноліття дитини.
Рішення в частині стягнення суми
платежів за один місяць допущено до
негайного виконання.

На підставі даного рішення 07 жовтня 2010
р. виданий виконавчий лист (виконавче
провадження № 32/9 (далі в.п.) а.с.2-3), 19
жовтня цього ж року державним
виконавцем Лановим В.В. відкрите
виконавче провадження (в.п., а.с.4).
Наступного дня по місцю роботи
боржника - локомотивне депо ст.
Жмеринка - направлено розпорядження
про виконання рішення суду (в.п., а.с.12).

Відповідно до запису у трудовій книжці,
ОСОБА_2 звільнений з роботи за власним
бажанням в зв'язку з переїздом до іншої
місцевості 01 березня 2013 р. (в.п., а.с.17),
виконавчий лист повернуто у відділ
державної виконавчої служби з
відміткою про утримання аліментів по 01
березня 2013 р. (в.п., а.с.14).

Згідно ч.3 ст.74 Закону України "Про
виконавче провадження", розмір
заборгованості із сплати аліментів
визначається державним виконавцем за
місцем виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України.

Ч.3 ст.195 СК України зазначає, якщо
платник аліментів не працював на час
виникнення заборгованості і не працює
на час визначення її розміру, вона
обчислюється виходячи із середньої
заробітної плати працівника для даної
місцевості.

Ч.4 ст.74 Закону України "Про виконавче
провадження" зобов'язує державного
виконавця обчислити розмір
заборгованості із сплати аліментів,
скласти відповідний розрахунок ста
повідомити про нього стягувачу і
боржнику уразі, якщо виконавчий
документ уперше надійшов для
виконання; за заявою сторін
виконавчого провадження; у разі
надсилання постанови до адміністрації
підприємства, установи, організації,
фізичної особи, фізичної
особи-підприємця для проведення
відрахування із заробітної плати
(доходів), пенсії та стипендії боржника;
у разі закінчення виконавчого
провадження у зв'язку з надходженням
виконавчого документа за належністю до
іншого органу державної виконавчої
служби; за власною ініціативою; в інших
передбачених законом випадках.

Як видно з ксерокопії журналу вихідної
кореспонденції відділу державної
виконавчої служби Жмеринського
міськрайонного управління юстиції за
2013 р., державний виконавець Лановий В.В.
здійснював виклик ОСОБА_2 10 квітня, 12
червня та 23 вересня (а.с.70-74).

19 серпня 2013 р. державний виконавець
склав розрахунок заборгованості по
аліментах та направив його стягувачу
та боржнику, про що свідчить даний
розрахунок та супровідний лист про
його направлення ОСОБА_2 та ОСОБА_5
(а.с.68-69, в.п., а.с.22-23).

Дані докази суд у відповідності із
ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає належними
і допустимими, оскільки вони містять
інформацію щодо предмета доказування і
одержані у встановленому законом
порядку. А тому підстав не брати їх до
уваги у суду немає.

Таким чином судом установлено, що
державний виконавець, діючи в рамках
виконавчого провадження № 32/9 про
стягнення з ОСОБА_2 аліментів на
користь ОСОБА_3 на утримання дитини в
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), діяв відповідно до закону в
межах своїх повноважень, і права чи
свободи заявника в даному випадку
порушені не були.

Згідно ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Відповідно до ст.388 ЦПК України судові
витрати, пов'язані з розглядом скарги,
покладаються судом на заявника, якщо
було постановлено рішення про відмову
в задоволенні його скарги.

Керуючись ст.ст.386, 387, 388 ЦПК України, на
підставі ст.ст.58, 59, 73, 385 ЦПК України,
ст.195 СК України, ст.74 Закону України
"Про виконавче провадження", суд

у х в а л
и в :

поновити ОСОБА_2 строк для звернення до
суду для захисту своїх прав та
інтересів.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 до відділу
державної виконавчоїслужби
Жмеринського міськрайонного
управління юстиції про визнання дій
суб'єкта владних повноважень
незаконними та протиправними -
відмовити.

Судові витрати в сумі 121 (сто двадцять
одна) грн. 80 коп. покласти на заявника
ОСОБА_2.

На ухвалу може бути подана апеляція до
Апеляційного суду Вінницької області
на протязі п'яти днів з моменту її
оголошення, а заявником, його
представником та заінтересованою
особою - в той же строк з моменту
отримання копії ухвали - через
Жмеринський міськрайонний суд.

Головуючий
К.Шепель