Справа № 127/2844/14-ц Провадження №
22-ц/772/2018/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Борисюк І. Е.Категорія: 48
Доповідач: Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2014 р. м. ВінницяКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Вінницької області в
складі:

головуючого Сало Т.Б.,

суддів Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Руденко О.М.,

за участю представника УПСЗН
Вінницької районної держадміністрації

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Вінницької районної
державної адміністрації на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 27.05.2014 року ухваленого у
цивільній справі за позовом Управління
праці та соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації до ОСОБА_2 за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Ленінського відділу
ДВС ВМУЮ, про стягнення сум сплаченої
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів,

встановила:

Управління праці та соціального
захисту населення Вінницької районної
державної адміністрації (далі по
тексту - «УПСЗН») звернулось до суду із
зазначеним позовом в якому просить, із
врахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог, стягнути з
відповідача 56029,6 грн., як такі, що
виплачені з Державного бюджету у
вигляді тимчасової державної допомоги
на користь позивача.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3, на
користь якої рішенням суду стягуються
аліменти на утримання її трьох дітей, з
01.04.2008 року призначено тимчасову
державну допомогу дітям. Дана допомога
призначена у зв'язку з тим, що батько
дітей, ОСОБА_2, з якого стягуються
аліменти на її користь, ухиляється від
їх сплати. Тимчасова допомога
сплачувалась по березень 2014 року.

Підставою для надання такої допомоги
були заяви ОСОБА_3 про надання такої
допомоги та довідки видані ДВС про
неотримання аліментів від батька -
ОСОБА_2

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.05.2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу на
дане рішення, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції та
ухвалити нове, яким їх позов
задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
суд першої інстанції неправильно
застосував норми матеріального права
та неповно з'ясував обставини справи.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дослідивши докази у
справі, дійшла висновку що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

23.06.2005 року Ленінським районним судом м.
Вінниці видано дублікат виконавчого
листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх
дітей аліментів в розмірі 1/3 частини
всіх видів заробітку, починаючи з 05.04.2004
року.

Постановою державного виконавця від
19.08.2008 року ОСОБА_7 було відкрито
виконавче провадження по примусовому
виконанню рішення суду про стягнення з
ОСОБА_2 вказаних аліментів.

На підставі заяв ОСОБА_3 про
призначення соціальної допомоги від
18.04.2008 року, 28.10.2008 року, 21.04.2009 року,
08.10.2010 року, 19.042010 року, 11.10.2010 року, 04.04.2011
року, 17.10.2011 року, 09.04.2012 року, 15.10.1012 року,
12.04.2013 року, 31.10.2013 року та на підставі
Довідок Ленінського ВДВС ВМУЮ від
10.04.2008 року, 10.11.2008 оку, 21.04.2009 року, 19.10.2009
року16.04.2010 року, 11.10.2010 року, 04.04.2011 року,
17.10.2011 року, 04.04.2012 року, 12.10.2012 року,
05.04.2013 року, 28.10.2013 року Управління праці
та соціального захисту населення
призначило ОСОБА_3 тимчасову соціальну
допомогу, яка виплачувалась останній
по березень 2014 року включно.

З довідки УПСЗН від 12.02.2014 року
вбачається, що сума виплачених ОСОБА_3
коштів у вигляді тимчасової соціальної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів за період з квітня
2008 року по березень 2014 року включно,
складає 56029,6 грн.

Для вирішення спірних правовідносин
суд першої інстанції застосував
частини 8 та 9 ст. 181 СК України,
відповідно до яких, якщо місце
проживання чи перебування батьків
невідоме, або вони ухиляються від
сплати аліментів, або не мають
можливості утримувати дитину, дитині
призначається тимчасова державна
допомога.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що у позивача не було підстав
звернення до суду з позовом, оскільки,
позивачем не надано доказів на
підтвердження тих підстав, які б давали
право їх звернення до суду з даними
вимогами до відповідача. Зокрема,
позивач не довів те, що виникла
можливість стягнення аліментів з
відповідача, про те що виявлено, що
відповідач може утримувати дітей або
місце його проживання встановлення (п.
12 «Порядку призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме»).

Також, суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позову в зв'язку з
безпідставністю видачі державною
виконавчою службою довідок про
неотримання аліментів за певні періоди
та про недоведення факту ухилення
ОСОБА_2 від сплати аліментів.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 181 СК України,
порядок призначення та виплати
тимчасової державної допомоги
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із абз. 1 п. 2 «Порядку
призначення та виплати тимчасової
державної допомоги дітям, батьки яких
ухиляються від сплати аліментів, не
мають можливості утримувати дитину або
місце проживання їх невідоме»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 22.02.2006 року № 189
(далі по тексту «Порядок»), тимчасова
допомога призначається у разі, коли
рішення суду про стягнення аліментів з
одного з батьків не виконується у
зв'язку з ухиленням від сплати
аліментів або відсутністю у боржника
коштів та іншого майна, на які за
законом може бути звернено стягнення.

Відповідно до обставин даної
справи, заявник, відповідно до п. 6
Порядку, для призначення тимчасової
допомоги одержувач, ОСОБА_3, має подати
органу праці та соціального захисту
населення за місцем проживання
(перебування), крім іншого, заяву за
формою, довідку про реєстрацію місця
проживання (перебування) одержувача,
рішення суду (виконавчий лист) про
стягнення з одного з батьків
аліментів на дитину; довідка державної
виконавчої служби, що підтверджує
факт несплати аліментів одним з
батьків протягом шести місяців, що
передують місяцю звернення.

Відповідно до вказаної Постанови КМУ
України № 189, на підставі наданих
заявником необхідних документів
передбачених цим Порядком, органом
праці та соціального захисту населення
приймається рішення про призначення
або відмову в призначенні тимчасової
допомоги.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_3
подавала відповідні заяви для
отримання тимчасової державної
допомоги та відповідні довідки з ДВС.
Дані документи відповідають вимогам
закону.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що УПСЗН, відповідно до
вказаного Порядку, не зобов'язано
проводити перевірку матеріалів
виконавчого провадження на предмет
наявності чи відсутності підстав для
видачі зазначених довідок, або
самостійно встановлювати факти
викладені у довідці ДВС.

Однією із підстав для надання
державної допомоги дітям є - ухилення
від сплати аліментів, і саме з цієї
підстави була надана допомога ОСОБА_3

Для підтвердження даної підстави,
відповідно до п. 6 Порядку, подається
довідка ДВС про несплату одним з
батьків аліментів протягом шести
місяців, що передують місяцю звернення.

ОСОБА_3, крім заяви про надання
державної допомоги, подала необхідну
довідку з ДВС, а отже були всі підстави
для надання ОСОБА_3 тимчасової допомоги
дітям.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2
не сплачував аліменти від дня
ухвалення рішення Ленінським районним
судом про стягнення з нього аліментів -
20.05.2004 року.

Даний факт не спростовує у своїх
письмових поясненнях ОСОБА_2

Даний факт підтверджується дублікатом
виконавчого листа, який був виданий
23.06.2005 року - майже через одинадцять
місяців після ухвалення рішення про
стягнення аліментів. У дублікаті
виконавчого документу стоїть відмітка
про наявність у ОСОБА_2 на 05.05.2008 року
заборгованості по сплаті аліментів в
розмірі 15 180 грн.

ОСОБА_2В в своїх запереченнях
стверджує, що він не ухилявся від
сплати аліментів, і цьому є
підтвердження - поштові квитанції про
перерахунок коштів (аліментів) від
20.08.2013 року на суму 3500 грн., від 14.01.2014
року на суму 5500 грн., від 03.03.2014 року на
суму 1000 грн., що свідчить про
відсутність підстав для видачі
тимчасової державної допомоги дітям.

Колегія суддів не погоджується з таким
твердженням, оскільки для надання
державної допомоги УПСЗН достатньо
лише довідки від ДВС про несплату
аліментів за останніх шість місяців, що
передують подання відповідної заяви.

Крім того, квитанції, які були надані
відповідачем про перерахунок коштів
повинні ним надаватись в рамках
виконання рішення Ленінського
районного суду про стягнення
аліментів, а не в рамках розгляду даної
справи про стягнення сум виплаченої
державної допомоги.

Зазначені квитанції про перерахунок
ОСОБА_3 коштів (аліментів) не беруться
до уваги, оскільки в даних квитанціях
не зазначено за який період часу
сплачені аліменти, чи можливо це
погашення заборгованості за
аліментами і також без визначеного
періоду.

Береться до уваги те, що ОСОБА_2 не
оскаржував дії посадових осіб ДВС з
приводу виконання чи неналежного
виконання рішення суду про стягнення
аліментів.

Колегією суддів було встановлено, що
УПСЗН припинило виплачувати ОСОБА_8
державну допомогу, оскільки остання не
подавала відповідних заяв, і як
наслідок, звернулись до суду в порядку
ст. 181 СК України.

Згідно ст. 181 СК України, виплата
тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Суми
наданої дитині тимчасової державної
допомоги підлягають стягненню з
платника аліментів до Державного
бюджету України у судовому порядку (ч. 10
ст. 181 СК України).

Отже, колегія суддів вважає, що суми
сплачені ОСОБА_3, як тимчасову державну
допомогу, підлягають стягненню з
відповідача на користь Управління на
підставі ч. 10 ст. 181 СК України.

До своїх заперечень на апеляційну
скаргу, ОСОБА_2 надав копію рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 02.06.2014 року ухваленого у
цивільній справі за його позовом до
ОСОБА_3 про оспорювання батьківства.
Даним рішенням виключено з актового
запису про народження ОСОБА_4 даних про
те, що батьком є ОСОБА_2

Колегія суду не бере до уваги дане
рішення, оскільки ОСОБА_2 не
обґрунтував яким чином дане рішення
впливає на вирішення даного спору. Крім
того, копія даного рішення належним
чином не завірена, і як видно з цієї
копії, законної сили воно не набрало.

Дане рішення суду може бути підставою
для перегляду вже існуючих рішень, в
т.ч. судових, та підставою для звернення
до суду за захистом порушених,
невизнаних чи оспорюваних прав.

Проаналізувавши всі обставини у справі
та надані сторонами докази, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
поклав на позивача весь тягар
доказування обставин на які
посилається відповідач, як на підставу
своїх заперечень. Колегія вважає, що в
даному випадку УПСЗН зобов'язано
довести законність своїх вимог, а
відповідач - свої заперечення.

Отже, суд першої інстанції, зробивши
фактично висновок про відсутність
підстав для звернення до суду та про
недоведеність вимог позивача, порушив
норми процесуального права в частині
принципу змагальності сторін.

Колегія суддів, враховуючи все
вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307,
309, 314, 316 ЦПК України,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Вінницької районної державної
адміністрації задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 27.05.2014 року
скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги Управління праці та соціального
захисту населення Вінницької районної
державної адміністрації задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Управління праці та соціального
захисту населення Вінницької районної
державної адміністрації кошти,
виплачені з Державного бюджету, як
тимчасова державна допомога, в сумі 56029,
60 грн. (п'ятдесят шість тисяч двадцять
дев'ять гривень шістдесят копійок), як
тимчасова державна допомога на рахунок
6956, зазначивши в призначенні
платежу - повернення сплаченої
тимчасової допомоги за минулі роки та
прізвище платника, адресу, КФК 090307 КЕКВ
2730.

Рішення апеляційної інстанції набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржене в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:
/підпис/

Судді:
/підписи/

Згідно з оригіналом: