КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/705/14-ц
Провадження №2/319/220/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Мальованого В.О.,

при секретарі Синяковій
О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Куйбишеве цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
Смирновської сільської ради
Куйбишевського району Запорізької
області, третя особа реєстраційна
служба Куйбишевського РУЮ Запорізької
області про визнання права власності
на будинок в порядку спадкування , -

В С Т А Н О
В И В :

25 липня 2014 року до Куйбишевської
районного суду Запорізької області
надійшла зазначена позовна заява .

В позовній заяві позивач просить суд
визнати за ним, як за спадкоємцем за
законом, після ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на
житловий будинок АДРЕСА_1, який
складається з : А- житлового будинку,
площею 61,4кв.м., а - прибудови, площею 12,5
кв.м., Б - літньої кухні, площею 62,8 кв.м., В
- гаража, площею 20 кв.м., Г -сараю, площею
10 кв.м., Д -сараю, площею 7,1 кв.м., Е -сараю,
площею 10,8 кв.м., Ж -сараю, площею 10,1 кв.м.,
З -сараю, площею 17,9 кв.м., И -погрібу,
площею 12 кв.м., К -вбиральні 1шт., Л -сараю,
площею 5,8кв.м., М -душ 1шт, №1 -огорожа,
площею 13,1кв.м., №2 - ворота, площею 4,9
кв.м., №3 - ганок, площею 7кв.м.,№ 4-
вимощення, площею 6,3 кв.м., №5 - козирок,
площею 7 кв.м.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
позивач послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер його батько ОСОБА_3. Після його
смерті відкрилася спадщина у вигляді
житлового будинку АДРЕСА_1. Він ОСОБА_1,
є єдиним спадкоємцем після смерті
батька і прийняв спадщину, оскільки на
момент смерті проживав разом з батьком.

На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1,
вирішив документально оформити
спадщину, однак в нотаріальній конторі
йому було відмовлено, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи
на будинок. Тому він змушений
звернутися до суду з даним позовом за
захистом свого права.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, не
з'явився надав письмову заяву в якій
повідомив , що підтримує позовні вимоги
в повному обсязі по тих підставах , що
викладені в позовній заяві . Прохав
розглянути справу без його участі і
позов задовольнити.

Представник відповідача Смирновської
сільської ради , в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання повідомлений належним чином,
надав писмову заяву в якій повідомив
про визнання позову і прохали
розглянути справу без їх участі .

Представник третьої особи
реєстраційної служби Куйбишевського
РУЮ в судове засідання не з'явився ,
надав заяву в якій прохав розглянути
справу без участі їх представника.

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі -ЦПК України), суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності позивача
ОСОБА_1, представника відповідача
Смирновської сільської ради та
представника РС Куйбишевського РУЮ .

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено,
що суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_1, виданого
Смирновською сільською радою
Куйбишевського району Запорізької
області 29 травня 1992 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно у вигляді житлового
будинку та господарських споруд по
АДРЕСА_1

Державним нотаріусом Куйбишевської
державної нотаріальної контори
Запорізької області позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлого ОСОБА_3 у зв'язку із
відсутністю у спадкоємця
правовстановлюючих документів на
майно, що підтверджується копією
постанови № 631/02-31 від 21 липня 2014 року
про відмову у вчиненні нотаріальних
дій.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди на час
закінчення будівництва спірного
житлового будинку (1983 рік) регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема, Інструкцією про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР (далі - Інструкція),
затвердженою Міністерством
комунального господарства УРСР від 31
січня 1966 року за погодженням з
Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966
року, яка втратила чинність на підставі
наказу Держжитлокомунгоспу від 13
грудня 1995 року №56.

Згідно з п.6 Інструкції не підлягають
реєстрації будинки і домоволодіння, що
розташовані в сільських населених
пунктах, які адміністративно
підпорядковані містам або селищам
міського типу, але до них не приєднані.

Підстави набуття права власності на
житловий будинок, споруди та
належність цього майна особі
визначаються законодавством, чинним на
час набуття права власності.
Законодавством, яке діє на час
відкриття спадщини, врегульовано
питання спадкування цього майна, а не
його належність спадкодавцю.

Отже, при вирішенні спору про визнання
права власності на спадкове майно суд
керується законодавством, яке
регулювало виникнення права власності
у самого спадкодавця на момент
закінчення будівництва будинку.

Відповідно до п.62 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР №45/5
від 31 жовтня 1975 року, п.45 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
виконавчими комітетами міських,
селищних, сільських Рад депутатів
трудящих, затвердженої наказом
Міністра юстиції Української РСР №1/5
від 19 січня 1976 року, підтвердженням
належності будинку може служити
відповідна довідка виконавчого
комітету сільської Ради депутатів
трудящих, в якій, крім підтвердження
належності жилого будинку (частини
будинку) відчужувачу на підставі
запису в погосподарській книзі,
повинно бути також зазначено: дані про
склад будинку; розмір загальної жилої
площі і розмір земельної ділянки.

Виходячи з наведеного, підтвердженням
належності жилого будинку (його
частини) певній особі є запис в
погосподарських книгах, ведення яких
на той час передбачалось наказами
Центрального статистичного управління
СРСР і було обов'язковим. Виникнення
права власності на жилі будинки,
споруди не залежало від державної
реєстрації цього права чи від
прийняття його до експлуатації.

Відповідно до копії протоколу
засідання виконавчого комітету
Смирновської сільської ради № 10 від 26
травня 1972 року було вирішено клопотати
перед райвиконкомом про дозвіл для
ОСОБА_3 на будівництво нового будинку
по АДРЕСА_1

Згідно довідки Смирновської сільської
ради Куйбишевського району
Запорізької області № 1156 від 21 травня
2014 року, за відомостями
погосподарської кникги № 13 за 1977-1979
роки , особистий рахунок 1042 головою
домогосподарства по АДРЕСА_2 записаний
ОСОБА_3 (12.06.1926р.н). Рік забудови
житлового будинку 1975, земельна ділянка
надана в користування становить 0.40 га,
в тому числі під будівлями 0,01 га.

ОСОБА_3, був зареєстрований та проживав
по АДРЕСА_2 з дня народження по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент смерті
проживав разом з сином ОСОБА_1 1951 року
народження, який проживає за даною
адресою по теперішній час.

ОСОБА_1, є власником земельної діляки
розміром 0,37 га , розташованої по
АДРЕСА_2, що підтверджується копією
держаного акту на право приватної
власності на землю серї ЗП000009 №439,
виданого Смирновською сільською радою
21 червня 1994 року.

Згідно довідки Смирновської сільської
ради №1148 від 20.05.2014 року, рішенням
сільської ради №4 від 11 січня 2007 року
проведено перенумерацію будинків в
результаті якої житловому будинку
АДРЕСА_2, який розташований на
земельній ділянці, власноком якої є
ОСОБА_1, присвоєно номер НОМЕР_2.

Спірний будинок збудований в 1973 році і
відповідно до технічного паспорту на
садибний (індивідуальний) житловий
будинок від 30 липня 2007 року складається
з: А- житлового будинку,
площею 61,4кв.м., а - прибудови, площею 12,5
кв.м., Б - літньої кухні, площею 62,8 кв.м., В
- гаража, площею 20 кв.м., Г -сараю, площею
10 кв.м., Д -сараю, площею 7,1 кв.м., Е -сараю,
площею 10,8 кв.м., Ж -сараю, площею 10,1 кв.м.,
З -сараю, площею 17,9 кв.м., И -погрібу,
площею 12 кв.м., К -вбиральні 1шт., Л -сараю,
площею 5,8кв.м., М -душ 1шт, №1 -огорожа,
площею 13,1кв.м., №2 - ворота, площею 4,9
кв.м., №3 - ганок, площею 7кв.м.,№ 4-
вимощення, площею 6,3 кв.м., №5 - козирок,
площею 7 кв.м.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про те, що спірний будинок
належав спадкодавцю ОСОБА_3 на законних
підставах.

Однак, оформити право власності в
позасудовому порядку позивач не має
можливості, оскільки право власності
на житловий будинок не зареєстровано. З
цих підстав позивачу було відмовлено в
видачі свідоцтва про право на спадщину,
так як відсутня первинна державна
реєстрація права власності на нерухоме
майно за ОСОБА_3

Слід зазначити, що лише 5 серпня 1992
року вперше на законодавчому рівні
було встановлено порядок та умови
прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва постановою Кабінету
Міністрів України від 5 серпня 1992 року N
449 "Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення"
(втратила чинність). Тобто до 5 серпня
1992 року не передбачалась процедура
введення приватних житлових будинків в
експлуатацію при оформленні права
власності.

З аналізу положень Конституції
України та Цивільного кодексу
України вбачається, що не потребує
введення в експлуатацію приватних
житлових будинків, збудованих до 5
серпня 1992 року, при набутті права
власності на такі об'єкти.

Інспекція ДАБК у своєму листі від 01.09.2011
р. N 40-12-2409 вважає, що для реєстрації
права власності на побудовані до 05
серпня 1992 року об'єкти досить
технічного паспорта з датою будівлі, а
документи, що підтверджують введення в
експлуатацію, не потрібні.

30 липня 2007 року технічний паспорт на
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1
було виготовлено (об'єкти побудовані до
1992 року).

Враховуючи, що цивільні відносини щодо
спадкування майна після смерті ОСОБА_3
виникли ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто до набрання
чинності Цивільним кодексом України
2004, суд при ухваленні рішення керується
нормами Цивільного кодексу РСР від 18
липня 1963 року (далі - ЦК УРСР).

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР прийнята
спадщина визнається належною
спадкоємцеві з моменту відкриття
спадщини. Для придбання спадщини за
правилами ст.548 ЦК У РСР необхідно, щоб
спадкоємець її прийняв.

За положеннями ст.549 ЦК Української РСР
визнавалося, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Як зазначалося вище ОСОБА_1 постійно, в
тому числі і на момент відкриття
спадщини, проживав разом з померлим
ОСОБА_3

Вказані обставини у справі сторони
визнали, їх не оспорювали, а тому згідно
з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не
підлягають доказуванню.

У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР
ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за
законом, після смерті ОСОБА_3

Родинні відносини між померлим ОСОБА_3
та позивачем ОСОБА_1 підтверджується
копією свідоцтва про народження
ОСОБА_1, виданого Олексіївським
сільським РАГС 28 березня 1951 року,
згідно якого батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3
та ОСОБА_5.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із заявою
про відмову від спадщини у строк,
визначений ст.533 ЦК УРСР, не звертався.
Він вступив в управління спадковим
майном і подав до нотаріальної контори
заяву про видачу свідоцтва про право на
спадщину за законом.

21 липня 2014 року державним нотаріусом
Куйбишевської державної нотаріальної
контори Запорізької області ОСОБА_1
було відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлого ОСОБА_3 у зв'язку із
відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючих документів на
майно.

Суд, враховуючи вищевказані обставини
справи, а також те, що правовий режим
майна, права та обов'язки осіб, які
брали участь у будівництві,
визначаються законодавством, яке діяло
на той час, дійшов висновку про
достатність правових підстав для
задоволення позову. При цьому, позивач
у зв'язку з відсутністю у спадкодавця
правовстановлюючих документів на
спірне спадкове майно позбавлений
можливості оформити спадщину у інший
спосіб.

Вдповідно до ст..ст.2, 9 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004
року, державна реєстрація речових прав
на нерухоме майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно. Державна
реєстрація прав проводиться на
підставі рішень судів, що набрали
законної сили.

Відповідно п. 26,27 Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 22.06.2011
року, для проведення державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
необхідними документами є документи,
що підтверджують виникнення, перехід
або припинення права власності та
інших речових прав на нерухоме майно та
інші документи, визначені Порядком.
Документом, що підтверджує виникнення,
перехід та припинення права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, є рішення суду, що набрало
законної сили, щодо права власності та
інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, визнання права власності
на нерухоме майно у порядку
спадкування за законом не може
вплинути на права та інтереси інших
осіб.

Керуючись стст.529,533,548,549 ЦК Української
РСР, пунктом 6 Інструкції про порядок
реєстрації будинків та домоволодінь у
містах і селищах міського типу
Української РСР, затвердженої
Міністерством комунального
господарства УРСР від 31 січня 1966 року
за погодженням з Верховним Судом УРСР
від 15 січня 1966 року, стст.10, 11, 60, 88, 130, 174,
209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1, який народився 25
березня 1951 року право власності на
житловий будинок та господарські
споруди, розтошовані по АДРЕСА_1,
позначені літерами: А- житловий
будинок, площею 61,4кв.м., а - прибудова,
площею 12,5 кв.м., Б - літня кухня, площею
62,8 кв.м., В - гараж, площею 20 кв.м., Г
-сарай, площею 10 кв.м., Д -сарай, площею 7,1
кв.м., Е -сарай, площею 10,8 кв.м., Ж -сарай,
площею 10,1 кв.м., З -сарай, площею 17,9 кв.м.,
И -погріб, площею 12 кв.м., К -вбиральня
1шт., Л -сарай, площею 5,8кв.м., М -душ 1шт, №1
-огорожа, площею 13,1кв.м., №2 - ворота,
площею 4,9 кв.м., №3 - ганок, площею 7кв.м.,№
4- вимощення, площею 6,3 кв.м., №5 - козирок,
площею 7 кв.м., в порядку спадкування за
законом майна ОСОБА_3 , який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції -Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:
В.О. Мальований