КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/3341/14-ц
Провадження № 2/520/3787/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08.2014 року

Київський районний суд м. Одеси в
складі:

головуючого - судді
Петренка В.С.

при секретарі -
Гарнаженко Н.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Одесі цивільну
справу за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори, Приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу - ОСОБА_4, Одеської
міської ради

про визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3,
треті особи - Третя Одеська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, Одеська
міська рада, в якому просила визнати за
нею право власності на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 48,7кв.м.,
житловою площею 29,4кв.м., в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2
посилається на те, що заочним рішенням
Київського районного суду міста Одеси
про визнання права власності за
заповітом від 23.04.2013 року у справі №
520/1451/13-ц, за позовом ОСОБА_2 до Одеської
міської ради за позивачкою визнано
право власності за заповітом на
квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1, однак 27.02.2014 року апеляційним
судом Одеської області заочне рішення
про визнання права власності за
заповітом від 23.04.2013 року було
скасовано, а в позові ОСОБА_2 відмовлено
з тих підстав, що Одеська міська рада не
є належним відповідачем по справі, та
роз'яснено право на звернення до
Київського районного суду міста Одеси
з позовом про визнання права власності
за заповітом до належного відповідача -
ОСОБА_3

Викладене зумовило звернення ОСОБА_2 до
суду із даним позовом до ОСОБА_3

Позивачка також вказує, що до 06.04.2012
року відповідачка ОСОБА_3 була
власницею спірної квартири за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі договору довічного
утримання від 14.07.2000 року укладеного з
колишньою власницею квартири ОСОБА_5

23 квітня 2008 року колишня власниця
квартири ОСОБА_5, склала заповіт, яким
заповідала позивачці ОСОБА_2 все своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося. Заповіт посвідчений 23
квітня 2008 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, та зареєстрований у
реєстрі за № 1001.

В подальшому в 2008 році, за час життя
колишня власниця квартири ОСОБА_5,
звернулась до Київського районного
суду (справа № 1512/2-979/11) з позовом, про
розірвання договору довічного
утримання від 14.07.2000 року укладеного з
відповідачкою ОСОБА_3, у зв'язку з
невиконанням останньої умов договору
довічного утримання.

26 січня 2009 року, в період розгляду даної
справи про розірвання договору
довічного утримання та за зустрічним
позовом ОСОБА_3 про визнання заповіту
недійсним, колишня власниця квартири
ОСОБА_5, померла, про що Київським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції від 27 січня 2009 року зроблено
актовий запис про смерть ОСОБА_5, за № 141
та видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1.

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 як
спадкоємця прав і обов'язків ОСОБА_5,
тобто як правонаступника за заповітом
було залучено позивачем у справі №
1512/2-979/11 за позовом ОСОБА_5 про
розірвання договору довічного
утримання та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 про визнання заповіту та
довіреності недійсними.

Київським районним судом міста Одеси
від 06 квітня 2012 року у справі № 1512/2-979/11
було ухвалено рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволені
повністю, а саме розірвано договір
довічного утримання від 14.07.2000 року
укладений між ОСОБА_5, та відповідачкою
ОСОБА_3; визнано право власності за
ОСОБА_5, на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, а також відмовлено
ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного
позову про визнання заповіту та
довіреності недійсними.

Позивачка також вказує, що ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
10 жовтня 2012 року рішення Київського
районного суду міста Одеси від 06 квітня
2012 року у справі № 1512/2-979/11 залишено без
змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено а
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 10 жовтня 2012 року та рішення
Київського районного суду міста Одеси
від 06 квітня 2012 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від
25 грудня 2013 року справа № 6-142 ц 13 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України від 22.05.2013 року, у задоволенні
заяви ОСОБА_3 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_2 зазначає, що в
судовому порядку договір довічного
утримання від 14.07.2000 року, на підставі
якого ОСОБА_3 належала спірна квартира,
розірвано, визнано право власності за
ОСОБА_5 на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, а в зустрічному
позові про визнання заповіту на ім'я
ОСОБА_2 та довіреності недійсними
ОСОБА_3, відмовлено повністю.

Враховуючи що нотаріусом було
відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва
про право на спадщину у зв'язку з
відсутністю у позивачки
правовстановлюючих документів на
вищевказану квартиру, вона вимушена
звернутись до суду з даним позовом.

ОСОБА_2 посилається на те, що
відповідачкою не визнається її право
на спадщину за заповітом на спірну
квартиру. ОСОБА_3 до цього часу проживає
в цій квартирі та вважає, що квартира не
входить до складу спадщини за
заповітом, так як на момент смерті
ОСОБА_5, квартира належала їй на
підставі договору довічного утримання.

У судовому засіданні позивачка та її
представник з посиланням на те, що
заповіт є дійсним, у встановлений
законом строк ОСОБА_2 звернулась до
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_5, та в оформленні свідоцтва про
право на спадщину їй було відмовлено,
наполягали на задоволенні позовних
вимог, оскільки позивачка позбавлена
можливості довести та захистити своє
право на спадщину в позасудовому
порядку.

Представник відповідачки ОСОБА_3 у
судове засідання з'явився, позов не
визнав, письмових заперечень не надав.
Вказував, що звернення ОСОБА_2 до суду є
передчасним, адже вона не позбавлена
можливості оформити свідоцтво про
право на спадщину у разі витребування з
нотаріальної справи оригіналу
правовстановлюючого документу ОСОБА_5
на спірну квартиру.

Треті особи - Третя Одеська державна
нотаріальна контора, приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, Одеська
міська рада у судове засідання не
з'явилися, повідомлені належним чином,
від Третьої Одеської державної
нотаріальної контори та приватного
нотаріуса ОСОБА_4 надійшли заяви про
розгляд справи за їх відсутності (а.с. 50,
134).

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_2,
її представника, представника
відповідачки ОСОБА_3, дослідивши та
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні
ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право
власності на житло від 04.04.1996 року
належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 120).

14.07.2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було
укладено договір довічного утримання,
за умовами якого ОСОБА_5 передала у
власність ОСОБА_3 спірну квартиру (а.с.
119). Право власності ОСОБА_3 було
зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 21.07.2000
року (а.с. 101 на звороті).

23 квітня 2008 року колишня власниця
квартири ОСОБА_5, склала заповіт, яким
заповідала позивачці ОСОБА_2 все своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалося. Заповіт посвідчений 23
квітня 2008 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_7, та зареєстрований у
реєстрі за № 1001 (а.с. 34).

Судом також встановлено, що у 2008 році,
за свого життя колишня власниця
квартири ОСОБА_5 звернулась до
Київського районного суду м. Одеси з
позовом, про розірвання договору
довічного утримання від 14.07.2000 року
укладеного з відповідачкою ОСОБА_3, у
зв'язку з невиконанням останньої умов
договору довічного утримання (справа №
1512/2-979/11).

26 січня 2009 року, під час розгляду судом
вказаної справи про розірвання
договору довічного утримання та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 про визнання
заповіту недійсним, колишня власниця
квартири ОСОБА_5 померла, про що
Київським відділом реєстрації актів
цивільного стану Одеського міського
управління юстиції від 27 січня 2009 року
зроблено актовий запис про смерть
ОСОБА_5, за № 141 та видано свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 90).

Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_2 як
спадкоємця прав і обов'язків ОСОБА_5,
тобто як правонаступника за заповітом
було залучено позивачем у справі №
1512/2-979/11 за позовом ОСОБА_5 про
розірвання договору довічного
утримання та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 про визнання заповіту та
довіреності недійсними.

Київським районним судом міста Одеси
від 06 квітня 2012 року у справі № 1512/2-979/11
було ухвалено рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_2 були задоволені
повністю, а саме: розірвано договір
довічного утримання від 14.07.2000 року
укладений між ОСОБА_5, та відповідачкою
ОСОБА_3; визнано право власності за
ОСОБА_5 на квартиру, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, а також відмовлено
ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного
позову про визнання заповіту та
довіреності недійсними (а.с. 8-10).

Ухвалою апеляційного суду Одеської
області від 10 жовтня 2012 року рішення
Київського районного суду міста Одеси
від 06 квітня 2012 року у справі № 1512/2-979/11
залишено без змін (а.с. 11-14).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2013 року
касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено а
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 10 жовтня 2012 року та рішення
Київського районного суду міста Одеси
від 06 квітня 2012 року залишено без змін
(а.с. 15-18).

Постановою Верховного суду України від
25 грудня 2013 року справа № 6-142 ц 13 про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України від 22.05.2013 року, у задоволенні
заяви ОСОБА_3 про перегляд Верховним
Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2013 року відмовлено
(а.с. 19-24).

Незважаючи на те, що рішення Київського
районного суду міста Одеси від 06 квітня
2012 року у справі № 1512/2-979/11, яким за
померлою ОСОБА_5 визнано право
власності на спірну квартиру, дане
право власності за ОСОБА_5
зареєстровано не було.

З матеріалів витребуваної судом копії
спадкової справи, заведеної після
смерті ОСОБА_5 (а.с. 80-117), вбачається, що
позивачка ОСОБА_2 14.04.2009 року, тобто із
додержанням встановленого законом
шестимісячного строку, звернулася до
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, яка відкрилася
після смерті ОСОБА_5 (а.с. 83).

Листом від 29.07.2009 року державний
нотаріус Третьої Одеської державної
нотаріальної контори В.О. Агопян
відмовив ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про
право на спадщину з причини
відсутності оригіналу
правовстановлюючого документу на
квартиру (а.с. 88).

Судом також встановлено, що заочним
рішенням Київського районного суду
міста Одеси від 23.04.2013 року у справі №
520/1451/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Одеської
міської ради за позивачкою було
визнано право власності за заповітом
на квартиру, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 25-27).

27.02.2014 року апеляційним судом Одеської
області було ухвалено рішення, яким
заочне рішення Київського районного
суду міста Одеси від 23.04.2013 року у
справі № 520/1451/13-ц скасовано, а у
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено
(а.с. 28-31).

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що Одеська міська рада не є
належним відповідачем по справі, та
роз'яснив право на звернення до суду із
позовом до належного відповідача -
ОСОБА_3 Апеляційний суд також зазначив,
що суд першої інстанції при розгляді
справи не витребував копію спадкової
справи, не перевірив наявності умов для
одержання у нотаріуса свідоцтва про
право на спадщину та не встановив чи не
є передчасним звернення ОСОБА_2 до суду
із позовом.

При розгляді даної справи судом було
витребувано копію спадкової справи,
заведеної після смерті ОСОБА_5, та з її
змісту слідує, що заяву про прийняття
спадщини із додержанням встановленого
законом шестимісячного строку подала
лише ОСОБА_2 (а.с. 83). ОСОБА_3 надіслала
нотаріусу телеграму про прийняття
спадщини лише 20.10.2012 року, яка була
одержана Третьою Одеською державною
нотаріальною конторою 22.10.2012 року (а.с.
89).

Суд не приймає до уваги дану телеграму,
адже її надіслано через 3 роки та 10
місяців після відкриття спадщини,
рішення суду про поновлення строку для
подання такої заяви відсутнє, крім того
ОСОБА_3 не входить до жодної з
передбачених ЦК України черг
спадкування за законом в тому числі з
урахуванням обставин, встановлених
рішенням Київського районного суду
міста Одеси від 06 квітня 2012 року у
справі № 1512/2-979/11, отже будь-яких інших
спадкоємців окрім ОСОБА_2 у померлої
ОСОБА_5, як за законом так і за заповітом
немає.

Судовим розглядом встановлено, що до
цього часу ОСОБА_3 мешкає у спірній
квартирі без правових підстав, не
допускає до неї ОСОБА_2, дані обставини
по суті не заперечувалися
представником відповідачки.

Листом від 24.03.2014 року Третя Одеська
державна нотаріальна контора повторно
відмовила ОСОБА_2 в оформленні
свідоцтва про право на спадщину з
посиланням на відсутність у
спадкоємиці правовстановлюючого
документу та, крім цього, вказуючи на
необхідність виготовлення витягу з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно для підтвердження права
власності спадкодавця на спірну
квартиру (а.с. 117).

Статтею 1233 ЦК України визначено, що
заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтями 1216, 1217, 1220, 1223 ЦК України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до іншої особи
(спадкоємця). Спадкоємство
здійснюється за заповітом і за законом.
Спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою. Право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України -
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття
спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом,
оскільки звернулась до нотаріальної
контори із заявою про її прийняття, із
заявою про відмову від спадщини не
зверталась.

При викладених обставинах, позовні
вимоги є обґрунтованими та
задовольняються судом.

У судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила
суду, що приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
не надає їй як правонаступнику ОСОБА_5,
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру, які залишились та
зберігаються в нотаріальній справі
після укладання договору довічного
утримання від 14.07.2000 року, укладеного
між ОСОБА_5, та відповідачкою ОСОБА_3, та
які потрібні для прийняття спадщини

Задовольняючи позов, суд враховує, що
відсутність у ОСОБА_2 оригіналу
правовстановлюючого документу
призвела до неможливості оформити
прийняття спадщини та зареєструвати
право власності за позивачкою у
нотаріальному порядку, а іншим шляхом
окрім звернення до суду захистити
право ОСОБА_2 неможливо.

Представник ОСОБА_3 наполягав на тому,
що ОСОБА_2 не позбавлена можливості
звернутися з позовом до приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
витребування оригіналу свідоцтва про
право власності на житло від 04.04.1996
року, яке посвідчувало право власності
ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, та у разі
задоволення судом позову - надати це
свідоцтво до Третьої Одеської
державної нотаріальної контори та
одержати свідоцтво про право на
спадщину, однак суд вважає таке
твердження помилковим.

Відповідно до п. 4.12, 4.14, 4.15, 4.18
Інструкції «Про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України»
свідоцтво про право на спадщину
видається за наявності у спадковій
справі всіх необхідних документів.

При видачі свідоцтва про право на
спадщину нотаріус обов'язково
перевіряє, зокрема, склад спадкового
майна, на яке видається свідоцтво про
право на спадщину.

Видача свідоцтва про право на спадщину
на майно, яке підлягає реєстрації,
проводиться нотаріусом після подання
правовстановлюючих документів щодо
належності цього майна спадкодавцеві
та перевірки відсутності заборони або
арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна
входить нерухоме майно, що підлягає
реєстрації (за винятком земельної
ділянки), нотаріус виготовляє витяг з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. За відсутності у
спадкоємця необхідних для видачі
свідоцтва про право на спадщину
документів нотаріус роз'яснює йому
процедуру вирішення зазначеного
питання в судовому порядку.

Аналіз вищезазначених положень
Інструкції дозволяє суду дійти
висновку, що навіть у разі витребування
у приватного нотаріуса Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
оригіналу свідоцтва про право
власності на житло від 04.04.1996 року
ОСОБА_5, Третя Одеська державна
нотаріальна контора і в цьому разі не
матиме можливості видати ОСОБА_2
свідоцтво про право на спадщину,
оскільки відповідно до п. 4.18 Інструкції
нотаріус має перевірити реєстрацію
права власності на спадкове майно за
спадкодавцем шляхом виготовлення
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Як зазначалося вище право власності за
ОСОБА_5 на підставі рішення Київського
районного суду міста Одеси від 06 квітня
2012 року у справі № 1512/2-979/11
зареєстровано не було і воно не може
бути зареєстроване, оскільки ОСОБА_5
померла ще 26 січня 2009 року.

Так, відповідно до положень ч. 7 та ч. 11
ст. 16 Закону України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав
проводиться на підставі заяви
власника, іншого правонабувача,
сторони правочину, за яким виникло
право, уповноваженої ними особи або
державного кадастрового реєстратора у
випадках, передбачених цим Законом.

Під час подання заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі фізична особа повинна
пред'явити документ, що посвідчує її
особу, а у разі подання заяви
представником фізичної чи юридичної
особи також - документ, що підтверджує
його повноваження діяти від імені
таких осіб.

Згідно рішення Київського районного
суду міста Одеси від 06 квітня 2012 року у
справі № 1512/2-979/11 право власності на
квартиру визнано за померлою ОСОБА_5,
тобто ОСОБА_2 не є власником, іншим
правонабувачем, та відповідно не є
стороною правочину, за яким виникло
право в розумінні ст. 7 вказаного
закону, що виключає можливість подання
нею заяви до Реєстраційної служби про
реєстрацію права власності ОСОБА_5 на
квартиру від імені ОСОБА_5, а
відсутність такої реєстрації
позбавляє нотаріуса права видати
ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину,
оскільки згідно з даними реєстру прав
власності на нерухоме майно право
власності на спірну квартиру за ОСОБА_5
не зареєстроване, що буде відображено у
витягу з реєстру сформованого
відповідно до вимог п. 4.18 Інструкції
«Про порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України».

Наведене свідчить про обґрунтовану
відмову Третьої Одеської державної
нотаріальної контори видати ОСОБА_2
свідоцтво про право на спадщину та
вказує на правильність висновку суду
про відсутність інших способів
підтвердження права ОСОБА_2 на спадщину
окрім як шляхом звернення до суду з
позовом про визнання за нею права
власності.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд,
який ухвалив рішення, може визначити
порядок його виконання, про що зазначає
в рішенні, у зв'язку із чим суд вважає за
необхідне встановити наступний
порядок виконання рішення суду,
відповідно до якого, це рішення, у разі
набрання ним законної сили, є підставою
для здійснення державної реєстрації
права власності ОСОБА_2 на квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 48,7кв.м.,
житловою площею 29,4кв.м., згідно вимог
ст. 19 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень».

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 217 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору -
Третьої Одеської державної
нотаріальної контори, Приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу - ОСОБА_4, Одеської
міської ради про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею
48,7кв.м., житловою площею 29,4кв.м., в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити наступний порядок
виконання рішення суду, відповідно до
якого, це рішення, у разі набрання ним
законної сили, є підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 48,7кв.м., житловою
площею 29,4кв.м., згідно вимог ст. 19 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Одеської області
через Київський районний суд м. Одеси
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
Петренко В. С.