СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/873/14-ц
пр. № 2/759/1871/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е)

20 травня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді Зайця Т.О. при
секретарі Ковтун М.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Сведбанк», третя особа:
ОСОБА_2 про припинення іпотечного
договору,

В С Т А Н О В И В:

17.01.2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом про визнання припиненим
іпотечного договору №2615/0808/88-032-Z-32 від
21.08.2008 року. В обґрунтування позовних
вимог посилається на те, що у серпні 2008
року позивач вимушена була підписати
іпотечний договір №2615/0808/88-032-Z-32 з
відповідачем. У 2011 році відповідач
звернувся до суду з заявою про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, чим порушив умови п. 11
іпотечного договору, а саме: не
звернувся до іпотекодавців з письмовою
вимогою, попередженням про усунення
порушення іпотеки, про звернення
стягнення на предмет іпотеки. Вважає,
що оскільки відповідач порушив умови
договору, то вона має право відмовитися
від зобов'язання в повному обсязі на
підставі ст. 615 ЦК України, внаслідок
чого зобов'язання припиняється.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені в позовній заяві.

Представник ПАТ «Сведбанк» в судове
засідання повторно не з'явився, про
розгляд справи повідомлений належним
чином.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання
також повторно не з'явилася, про
розгляд справи повідомлена належним
чином.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд
вирішив ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши матеріали
справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 21.08.2007 року між ВАТ
«Сведбанк» (Іпотекодержатель) та
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 (Іпотекодавці)
укладено іпотечний договір
№2615/0808/88-032-Z-032, який посвідчено
приватним договором КМНО ОСОБА_5,
зареєстровано в реєстрі за №3324 та
накладено заборону відчуження
зазначеного у договорі майна -
двокімнатної квартири, що розташована
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до припинення чи
розірвання договору (а. с.4 - 5).

Пунктом 1 іпотечного договору
передбачено, що згідно з кредитним
договором №2615/0808/88-032 від 21.08.2008 року
іпотекодержатель надав ОСОБА_4 кредит в
сумі 65 000,00 дол. США. На забезпечення
виконання основного зобов'язання,
іпотекодавці передають в іпотеку
іпотекодержателю належне їм на праві
власності майно: двокімнатну квартиру,
заг. площею 46,30 кв. м., жилою - 27,70 кв. м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (п. 2
договору).

В силу п. 11 іпотечного договору,
іпотекодержатель набуває право
звернути стягнення на предмет іпотеки
в разі, якщо на день, визначений
основним зобов'язанням, позичальник не
поверне іпотекодержателю суму кредиту
та/або проценти за користування
кредитом та/або пеню або іншу
заборгованість, та/або платежі та
санкції, що передбачені та/або
випливають з основного зобов'язання, а
також в інших випадках передбачених
основним зобов'язанням та цим
договором, в тому числі у випадку
одноразового прострочення основного
зобов'язання (як основного боргу так і
процентів за ним).

При настанні зазначених у абз. 1
випадків, іпотекодержатель надсилає
позичальнику та іпотекодавцям
письмову вимогу про усунення порушення
основного зобов'язання та/або
зобов'язань, передбачених цим
договором у не менш ніж 30-денний строк,
та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодежатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до умов
цього договору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва по
справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення
на предмет іпотеки було задоволено
позов і звернуто стягнення на предмет
іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 21-22 -
копія рішення).

Спір між сторонами виник на підставі
того, що, на думку позивача,
відповідачем порушено п. 11 іпотечного
договору №2615/0808/88-032-Z-032 від 21.08.2008 року,
а саме: перед зверненням до суду
іпотекодержатель не надіслав
позичальнику та іпотекодавцям
письмову вимогу про усунення порушення
основного зобов'язання та не надіслав
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Позивач вважає, що оскільки відповідач
порушив умови договору, то на підставі
ст. 615 ЦК України вона має право
відмовитися від зобов'язання в повному
обсязі, внаслідок чого зобов'язання
припиняється.

Проте, суд не погоджується з наведеними
доводами позивача, оскільки вони
ґрунтуються на помилковому
трактуванні положень ст. 615 ЦК України.

Частиною 1 статті 615 ЦК України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання однією стороною друга
сторона має право частково або в
повному обсязі відмовитися від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом.

Зазначена норма встановлює один із
наслідків порушення зобов'язання,
передбачених ст. 611 ЦК, а саме
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання.

В силу ч. 1 ст. 615 ЦК України, для
можливості односторонньої відмови від
зобов'язання необхідна наявність
одночасно двох умов: 1) порушення
зобов'язання, тобто його невиконання
або неналежне виконання (ст. 610 ЦК); 2)
встановлена в договорі або в законі
можливість односторонньої відмови від
зобов'язання. Лише за наявності
зазначених двох умов одночасно,
сторона у зобов'язанні може в
односторонньому порядку відмовитися
від зобов'язання.

В даних правовідносинах договір та
чинне законодавство не передбачають
для позивача можливості
односторонньої відмови від
зобов'язання за іпотечним договором, а
тому відсутні підстави для задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст. 615 ЦК України, ст. ст. 57-60,
212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги та може
бути оскаржене до апеляційного суду м.
Києва через районний суд, шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.05.2014
року.

СУДДЯ:
Т.О. ЗАЄЦЬ