Справа №591/4002/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Міліціанов Р. В.Номер
провадження 22-ц/788/1566/14 Суддя-доповідач -
Рибалка В. Г. Категорія - 50
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Ільченко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання
- Пархоменко А.П.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 23 липня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4

про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 23 липня 2014 року в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність рішення
суду, неповноту встановлення обставин,
що мають значення для справи,
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.
Зазначає, що в ним були надані докази
істотної зміни його матеріального
становище, проте суд першої інстанції
їх не взяв до уваги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з таких
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того, що
позивачем не надала належних і
достатніх доказів на підтвердження
наявності передбачених ч.1 ст.182 СК
обставин, яких не було враховано судом
при визначенні їх розміру під час
ухвалення рішення та не надано доказів
того, яких же змін зазнав матеріальний,
сімейний стан або як змінився її чи
відповідача стан здоров'я, лише за
наявності яких суд вправі змінювати
розмір стягнутих аліментів.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з таким висновком
місцевого суду, так як він є
обґрунтованим, відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 05 березня 1993 року по 12 березня 1999 року
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дочка проживає разом із матір'ю та є
студенткою Сумського державного
університету, навчається на платній
основі. (а.с. 63)

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 16 січня 2014 року позов
ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів
на повнолітню дитину, яка продовжує
навчання, задоволено частково та
стягнуто аліменти в розмірі 22/100
частини усіх видів його доходів до
закінчення навчання в університеті або
до досягнення 23 років. (а.с. 5-6)

Відповідно до положень ст. 192 СК
України, розмір аліментів, визначений
за рішенням суду або домовленістю між
батьками, може бути згодом зменшено або
збільшено за рішенням суду за позовом
платника або одержувача аліментів у
разі зміни матеріального або сімейного
стану, погіршення або поліпшення
здоров'я когось із них та в інших
випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про
зменшення розміру аліментів, позивач
зазначав, що внаслідок ДТП у 2012 року він
втратив 70 % працездатності та став
інвалідом другої групи, у зв'язку з чим
йому рекомендоване стаціонарне
лікування у ортопеда і невролога та
санаторно-курортне лікування, що
потребує додаткових витрат та, що
протягом лютого-травня 2014 року двічі
перебував на лікуванні в Сумській ЦМЛ.

Ці обставини при ухваленні рішення
були належним чином досліджені та суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що вони були
взяті до уваги при визначенні
аліментів в розмірі 22/100 частини від
усіх видів доходів позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що
середній розмір заробітної плати
ОСОБА_3 за півріччя зменшився на 9 194
грн. 08 коп. висновків суду не
спростовують, оскільки суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що зменшення заробітної плати
протягом 2014 року не призвело до
зниження доходу нижче прожиткового
мінімуму, а зменшення доходу в лютому
та квітні 2014 року пов'язано з хворобою
позивача.

Ствердження ОСОБА_3 в апеляційній
скарзі про те, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення не
було взято до уваги, що збільшення
вартості фармацевтичної продукції по
Сумській області склало 18,7 % не є
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Доводи позивача в апеляційній скарзі
про те, що рішенням Ковпаківського
районного суду м. Суми від 03 липня 2014
року з нього було стягнуто на користь
ОСОБА_4 10 855 грн. 34 коп. заборгованості
по аліментам і пені не є підставою для
зменшення розміру аліментів.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано прийшов до висновку про
відсутність підстав, вказаних у статті
192 СК України, для зміни розміру
аліментів.

Інші доводи апеляційної скарги, на
думку колегії суддів, висновків суду
також не спростовують і не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України,
колегія суддів -

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 23 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -