АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/6496/13-ц 22-ц/774/1091/К/14
Справа № 212/6496/13-ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1091/К/14
Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі - Бевзі М.О.,

за участі - позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 14 березня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, в якому просили
стягнути з відповідача на їх користь
майнову шкоду в розмірі 39784,00 грн.,
моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн., а
також судовий збір.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 14 березня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задоволено частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 повернути ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 належне їм майно: тумбу
червоного кольору, музичний центр з
колонками, мішки поліетиленові з
особистими речами, опечатані, у
кількості 85 штук, які знаходяться у
приміщенні гаражу, розташованого на
території домоволодіння АДРЕСА_1
Ленінського району Дніпропетровської
області, відповідно до акту опису й
арешту майна (АА №901938 серія АА № 172239)
від 17.02.2010 руку, та додатків до акту
опису й арешту майна (АА №901938 серія АА
№ 120612, №120043), та наявне на час прийняття
рішення.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 вартість майна, відповідно до
акту опису й арешту майна (АА №901938
серія АА № 172239) від 17.02.20010 руку, та
додатків до акту опису й арешту майна
(АА №901938 серія АА № 120612, №120043) - 8920
гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - 500 гривень на відшкодування
моральної шкоди та судовий збір - 344,10
грн. на користь держави.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року у
вказаному рішенні суду виправлено
описку, де вірно зазначено прізвище
позивачки як ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
поставив питання про скасування
вказаного рішення суду та ухвалення
нового рішення, яким просив відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. В обґрунтування апеляційної
скарги відповідач зазначив, що судом не
враховано того факту, що з даним
позовом позивачі звернулись до суду з
порушенням підсудності. Також
відповідач посилався на те, що позивачі
звернулись до суду з даним позовом з
пропуском строку позовної давності,
оскільки акт опису та арешту майна було
складено державним виконавцем 17.02.2010
року, в той час як позивачі звернулись
до суду з позовом 25.07.2013 року, тобто
більш ніж через три роки. Також в
апеляційній скарзі відповідач
зазначив, що позивачі раніше вже
звертались до суду з аналогічним
позовом, в задоволенні якого їм було
відмовлено. Вважає, що позивачами
належним чином не обґрунтовано
заявлені позовні вимоги в частині
відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не
відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з доведеності
позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу,
тобто випадків звільнення від
доказування; докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі; доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір; доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Обгрунтовуючи свій висновок про
наявність факту заподіяння
відповідачем майнової шкоди позивачам
через не здійснення ним обов`язку по
збереженню рухомих речей позивачів,
відповідно до актів складених
державними виконавцями від 17.02.2010 року,
суд посилався лише на відповідні
ствердження позивачів та надані ними
фототаблиці, не підтверджені жодними
допустими доказами та вдався до
припущення, що відповідач не виконав
свого обов`язку через те, що зараз
домоволодіння, де знаходяться речі
позивачів продано іншому власнику.

Позивачі ані до суду першої
інстанції, ані колегії суддів не надали
належних та допустимих доказів
відсутності та /або пошкодження речей,
які були залишені на зберігання
відповідачу з 17.02.2010 року, не змогли
пояснити чому не зверталися до
відповідача з питання отримання речей
у добровільному позасудовому порядку,
коли ними було вичерпано усіх заходів
до скасування чи перегляду рішення
суду про визннання угоди з
купівлі-продажу будинку недійсним.
Позивачі не довели суду наявність
спору, а саме не надали суду доказів
звернення та отримання відмови
відповідача повернути їм речі, які
знаходяться у нього на зберіганні, не
надали актів відсутності та/або
доказів пошокодження цих речей, які б
мали змогу скласти в разі виявлення
ними волі на отримання речей. Адже самі
позивачі зазначили, що новий власник
домоволодіння у присутності
відповідача допустив їх до свого
домоволодіння, проте вони обмежилися
здійсненням фотографування і
відмовилися отримувати речі "до
рішення суду" (відеозапис конв. на а.с.
110).

Таким чином колегія суддів
вважає передчасним та таким, що не
грунтується на об`єктивних обставинах
справи висновок суду першої інстанції
про доведеність факту перешкоджання
відповідачем у поверненні рухомих
речей позивачам та фактів заподіяння
майнової та відповідно моральної шкоди
позивачам з боку відповідача, тому
оскаржуване рішення підлягає
скасуванню, а у задовленні позову слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 14 березня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
відмовити в повному обсязі.

Витрати по справі віднести за рахунок
держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: