Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3799/14
Головуючий у 1-й інстанції Сінєльнік
Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А.

Суддів Ломейка В.О.

Кухаря С.В.

При секретарі Камінській
О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод феросплавів» на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 липня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод феросплавів», Публічного
акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна»,
третя особа: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі, про
відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ПАТ «Запорізький
завод феросплавів», ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь ім.. А.М. Кузьміна»,
третя особа: Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в м. Запоріжжі, про
відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що з 1975 року по 1995 рік він
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«Запорізький завод феросплавів», а з
серпня 2012 року по квітень 2013 року
перебував у трудових відносинах з ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».
Працював на посадах горнового
феросплавних печей, плавильника
феросплавів, майстра плавильного,
зайнятого на гарячих дільницях робіт.

За час роботи у нього розвилася хвороба
легенів, що підтверджується актом
розслідування причин виникнення
хронічного професіонального
захворювання від 25.10.2013 року.

Зазначає, що в зв'язку з цим були
порушені його нормальні життєві
зв'язки, він був позбавлений можливості
реалізовувати свої звички та бажання.
Через стан свого здоров'я позбавлений
можливості не тільки повноцінно
працювати, але і продовжувати звичний
для себе спосіб життя.

Враховуючи вищевикладене просив суд
стягнути солідарно з відповідачів 80000
грн. моральної шкоди.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 липня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький завод
феросплавів» на користь ОСОБА_3 в
рахунок відшкодування моральної шкоди
10 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь ім.. А.М.
Кузьміна» на користь ОСОБА_3 в рахунок
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 2550 грн.

В задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький завод
феросплавів» в дохід держави судовий
збір в розмірі 121,80 грн.

Стягнуто з ПАТ «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь ім.. А.М.
Кузьміна» в дохід держави судовий збір
в розмірі 121,80 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ
«Запорізький завод феросплавів»
подано апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати в
частині стягнення з ПАТ «Запорізький
завод феросплавів» на користь ОСОБА_3 10
000 грн., ухвалити в цій частині нове, про
відмову в задоволенні цієї частини
позовних вимог.

Заслухавши у судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
процесуального та матеріального права.

Судом встановлено , що ОСОБА_3, у період
часу з 1975 року по 1995 рік перебував у
трудових відносинах з Публічним
акціонерним товариством «Запорізький
завод феросплавів», а з серпня 2012 року
по квітень 2013 року перебував у трудових
відносинах з Публічним акціонерним
товариством «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна». Працював на посадах
горнового феросплавних печей,
плавильника феросплавів, майстра
плавильного, що підтверджується копією
трудової книжки позивача та не
оспорюється сторонами (а.с.8-10).

25.10.2013р. актом розслідування хронічного
професійного захворювання ОСОБА_3
форми П-4 позивачу був встановлений
діагноз (мовою оригіналу): «Хроническое
обструктивное заболевание легких
второй ст.. (пілетоксический бронхит
второй ст.; змфизема легких легких
второй ст.), ЛН второй ст.» (а.с.18)

Згідно п.17 вказаного акту причиною
професійного захворювання є:

1) під час роботи у Відповідача-1 -
концентрацію пилу переважно
фіброгенної дії, марганцю оксиду - 0,26-9,4
мг/м3 (при нормі - 0,3 мг/м ), та марганцю
оксиду (аерозоль концентрації) -10,5 мг/м3
(при нормі - 0,03 мг/м3);

2) під час роботи у Відповідача-2 -
концентрацію пилу переважно
фіброгенної дії, водню фтористого 0,73
мг/м3 (при нормі - 0,5 мг/м ) (а.с.17-19).

Висновком МСЕК від 05.11.2013 р. ОСОБА_3 при
первинному огляді безстроково
встановлено 30% стійкої втрати
професійної працездатності внаслідок
професійного захворювання та
визначено третю групу інвалідності,
причиною якої є професійне
захворювання (а.с.21-22).

Позивач періодично лікується від
наслідків професійного захворювання,
що підтверджується виписками та
медичними висновками останнього
(а.с.11-12, 15-16).

Отже, внаслідок професійного
захворювання позивач змушений
тривалий час знаходитись на
лікарняному, у зв'язку із чим було
порушено його нормальні життєві
зв'язки.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю
України встановлено, що забезпечення
безпечних і нешкідливих умов праці
покладається на власника або
уповноваженого ним органу.

На теперішній час Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України згідно з п. 27 ст. 77
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2006 рік" не відповідає за
завдану моральну шкоду, оскільки
зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. "є" п. 1 ч. 1
ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, які потягли втрату
працездатності" у частині
відшкодування моральної шкоди
застрахованим особам та членам їхніх
сімей.

Крім того, із Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
виключена ч. З ст. 34 відповідно до
положень Закону України від 23 лютого 2007
року № 717-У "Про внесення змін до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності".

Оскільки на час звернення позивача до
суду Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" не передбачено
обов'язку Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодовувати
потерпілому та членам їх сімей
моральну шкоду, то таку шкоду позивачу,
законні права якого порушено, повинен
відшкодовувати роботодавець згідно з
правилами законодавства України на
момент заподіяння шкоди, тобто з дня
встановлення особі втрати
працездатності вперше висновком МСЕК,
що за матеріалами справи мало місце
05.11.2013 р.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду
України N 4 від 31.03.1995 «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди»
зазначено, що оскільки питання
відшкодування моральної шкоди
регулюються законодавчими актами,
веденими у дію в різні строки, суду
необхідно в кожній справі з'ясовувати
характер правовідносин сторін і
встановлювати якими правовими нормами
вони регулюються, чи опускає
відповідне законодавство
відшкодування моральної шкоди при
даному виді правовідносин, коли набрав
чинності законодавчий акт, що визначає
умови і порядок відшкодування
моральної шкоди в цих випадках, та коли
були вчинені дії, якими заподіяно цю
шкоду.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, при визначенні розміру
грошового відшкодування моральної
шкоди в сумі 10 000 грн. окрім глибини
фізичних та душевних страждань,
врахував характер правопорушення,
форму та ступінь вини особи, яка
завдала моральну шкоду, а також інші
обставини, які мають істотне значення.

Внаслідок отриманого професійного
захворювання позивач змушений
тривалий час знаходитися на
лікарняному, проходити чисельні
медичні огляди та обстеження,
медико-соціальні експертні комісії,
відновлювальні процедури, не може
вести активний спосіб життя, зміни у
життєвих відносинах викликають у нього
моральні страждання, він переносить
фізичні страждання.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права
, які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів
вважає, що рішення суду постановлено з
додержанням вимог закону і підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Запорізький
завод феросплавів» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 28 липня 2014 року по цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: