У х в а л а

11 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Ситнік О.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору, - приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_5, про
визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з указаним позовом, у якому просив
визнати недійсним заповіт від імені
його покійної тітки ОСОБА_6, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, посвідчений 11 серпня
2011 року приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
з тих підстав, що на час укладення
заповіту вона не усвідомлювала
значення своїх дій та не могла керувати
ними, оскільки тяжко хворіла та
потребувала сторонньої допомоги.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 23 травня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
11 березня 2014 року, в задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 15 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження в
зазначеній справі за касаційною
скаргою ОСОБА_3 на рішення Приморського
районного суду м. Одеси від 23
травня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Одеської області від
11 березня 2014 року відмовлено на
підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме: ч. 1 ст.
225 ЦК України.

Разом з тим на обґрунтування поданої
заяви ОСОБА_3 посилається на порушення
судами норм процесуального права.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, заявник
надав наступні судові рішення: ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 березня 2011 року у справі
№ 6-4527св10 про визнання
недійсним договору довічного
утримання; ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 лютого 2013 року у справі №
6-40958св12 про визнання недійсним
договору дарування та відшкодування
моральної шкоди; постанову Судової
палати у цивільних справах Верховного
суду України від 23 жовтня
2013 року у справі № 6-109цс13 за заявою про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 квітня 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту ухвал колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 березня 2011 року та від 20
лютого 2013 року не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали судді
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 квітня 2014 року, оскільки у
зазначених ухвалах предмет спору,
підстави позову, зміст позовних вимог і
фактичні обставини справи не є
тотожними у порівнянні з ухвалою, про
перегляд якої подано заяву.

Відповідно до п. 5 вищевказаної
постанови, встановлений
ст. 355 ЦПК України перелік підстав для
подання заяви про перегляд Верховним
Судом України судових рішень у
цивільних справах є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.

Неоднакове застосування норм
процесуального права не може бути
підставою для подання заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України у відповідності до п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК України.

Водночас, відповідно до п. 9 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, можуть бути рішення:
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

Обов'язковою є умова, щоб цими
рішеннями, які набрали законної сили,
вирішено спір по суті, та в них судом
(судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

З огляду на вищевикладене, постанова
Судової палати у цивільних справах
Верховного суду України від 23 жовтня 2013
року не є тим судовим рішенням, на яке
може здійснюватися посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК.

Із врахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
- приватний нотаріус Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
про визнання заповіту недійсним,
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кафідова

О.М. Ситнік

О.В. Ступак