Справа № 177/3336/13-ц
Провадження № 2/177/208/14
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

07 серпня 2014 року Криворізький районний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді:
Строгової Г. Г.

за участі: секретаря
Гофмеклер М. Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кривому Розі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним та звернення стягнення на
предмет застави, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача за довіреністю
звернулася до суду з зазначеною
позовною заявою, яку уточнила та в
обґрунтування уточнених позовних
вимог представник позивача вказувала
на те, що 17.04.2008 року між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого
згідно статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 - відповідачем 2, було укладено
договір про надання банківських послуг
№ 1/180-МК/1, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачу 2 - ОСОБА_3
кредит у розмірі 80 000,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 17,00% на рік на суму
залишку заборгованості, на строк до
17.04.2013 років.

Однак відповідач, в порушення умов
вищевказаного кредитного договору,
взяті на себе зобов'язання не виконав, у
зв'язку з чим станом на 03.10.2013 року
утворилася заборгованість перед
позивачем в загальному розмірі 152099,41
доларів США, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 58953, 23
доларів США;

- заборгованості по процентам за
користування кредитом - 55 844,72 доларів
США;

- пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань - 30 028,83 доларів США,

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- штрафу (фіксована частина) - 31,29
доларів США;

- штрафу (процентна складова) - 7 241, 34
доларів США.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між відповідачем 3 - ОСОБА_4
був укладений Договір застави,
відповідно до якого заставодавцем -
ОСОБА_4 було надане в заставу рухоме
майно - автомобіль марки МОL, 1988 рік
випуску: тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_1.

В порушення вищезазначених вимог
закону та умов договору, ОСОБА_4 -
відповідач-3 зобов'язання за кредитним
договором не виконує, предмет застави в
заклад банку не передав.

Згідно з договором застави, звернення
стягнення та реалізація предмету
застави здійснюється відповідно до
чинного законодавства та цього
договору, у тому числі шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю з правом укладання
заставодержателем договору
купівлі-продажу Предмету застави від
імені заставодавця, тому виконання
рішення суду стосовно звернення
стягнення на предмет застави шляхом
надання права безпосереднього продажу
конкретному покупцю - неможливо без
фактичного знаходження предмету
застави у володінні ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК».

В ході здійснення моніторингу
даного кредиту було встановлено, що в
2012 році в порушення умов ст. 17.7 договору
застави, ч.2 ст. 586 ЦК України та ст. 17
Закону України «Про заставу», без згоди
банку відповідач-3 реалізувала
заставний автомобіль відповідачу-1 -
ОСОБА_2

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» згоду на
відчуження рухомого майна ОСОБА_4 -
відповідача-3 збереження обтяження не
надавав; відчуження належного
останній автомобіля здійснювалось в
ході проведення господарської
діяльності, предметом якої є
систематичні операції з
купівлі-продажу, а тому зареєстроване
обтяження зберегло силу для нового
власника - ОСОБА_2 - відповідача.

Тому, представник позивача
просить суд визнати недійсним
правочин, укладений між ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 щодо купівлі-продажу автомобіля
МОL, 1988 рік випуску: тип ТЗ:
ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, № кузова/шасі:
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1;
визнати недійсною довідку-рахунок
серії КІМ за №108552 від 03 вересня 2010 року,
видану ТОВ "Автодом КР", відповідно до
якої було придбано та передано ОСОБА_2
зазначений автомобіль; визнати
недійсним свідоцтво про реєстрацію
зазначеного транспортного засобу та
вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад
ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ
КОМЕРЦІЙНОМУ БАНКУ «ПРИВАТБАНК» -
предмет застави - МОL, 1988 рік випуску:
тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_1, - комплект ключів та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) зазначеного автомобіля та
рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 1/180-МК/1 від 17.04.2008
року в сумі 152099,41 доларів США, що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 03.10.2013 року
складає 1215274,27 грн. - звернути стягнення
на предмет застави, а саме: зазначений
автомобіль, що належить на праві
власності відповідачу ОСОБА_2, шляхом
продажу вказаного автомобіля
ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБК» з уклад
від імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАЇ України, а також наданням
ПАТ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.
Також, стягнути з відповідача судові
витрати в розмірі 3 552,70 грн.

Представник позивача - Лихограй Ю.В. в
судове засідання не з'явилася, надала
заяву про розгляд справи за її
відсутності, позовні вимоги підтримала
у повному обсязі, проти заочного
розгляду справи не заперечує (а. с. 114).

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, про час
та місце розгляду справи були
повідомлені у встановленому законом
порядку за місцем проживання
відповідачів, кожного окремо, були
направлені судові повістки про виклик
до суду, однак поштовий конверт
повернувся до суду (а.с. 111, 112, 113). А отже
відповідачі вважаються таким, що
належним чином повідомлені про час та
місце розгляду справи, відповідно до
положень п. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України.

Зі згоди представника позивача, який не
заперечував проти заочного розгляду
справи, суд вважає за можливе
постановити по справі заочне рішення,
на підставі наявних у справі доказів,
що відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

В зв'язку з неявкою в судове засіданні
всіх осіб, які беруть участь у справі,
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, викладені в
письмових матеріалах справи, давши їм
належну оцінку, вважає, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння
відмова від виконання зобов'язань не
допускається.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, у разі
порушення боржником зобов'язання, він
повинен передати кредиторові
неустойку (штраф, пеню), під якою
розуміється грошова сума або інше
майно.

Судом встановлено, що 17.04.2008 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником
якого згідно статуту є ПАТ КБ
«ПриватБанк» (а.с. 42) та ОСОБА_3 -
відповідачем 2, було укладено договір
про надання банківських послуг №
1/180-МК/1, відповідно до умов якого
позивач надав відповідачу 2 - ОСОБА_3
кредит у розмірі 80 000,00 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 17,00% на рік на суму
залишку заборгованості, на строк до
17.04.2013 років, в обмін на зобов'язання
відповідача прийняти, належним чином
використати та повернути надані
позивачем кредитні кошти, сплативши
відсотки та інші передбачені платежі у
строки та порядку, встановленими
договором (а.с. 48-50).

Позивач свої зобов'язання за кредитним
договором № 1/180-МК від 17.04.2008 року щодо
надання відповідачу кредиту в сумі 80 000
доларів США виконав у повному обсязі,
про що свідчить договір про видачу
траншу № 1/180-МК/1 та додаток до нього
(а.с. 51,52).

Однак відповідач, в порушення умов
вищевказаного кредитного договору,
взяті на себе зобов'язання не виконав, у
зв'язку з чим станом на 03.10.2013 року
утворилася заборгованість перед
позивачем в загальному розмірі 152 099,41
доларів США, яка складається з:

- заборгованості за кредитом - 58953, 23
доларів США;

- заборгованості по процентам за
користування кредитом - 55 844,72 доларів
США;

- пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань - 30 028,83 доларів США,

а також штрафи відповідно до умов
кредитного договору:

- штрафу (фіксована частина) - 31,29
доларів США;

- штрафу (процентна складова) - 7 241, 34
доларів США, що вбачається з розрахунку
(а.с. 7-11).

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за вказаним кредитним
договором між відповідачем 3 - ОСОБА_4
був укладений Договір застави рухомого
майна № 1/180/-МК/2 від 17.04.2008 року,
відповідно до якого заставодавцем -
ОСОБА_4 було надане в заставу рухоме
майно - автомобіль марки МОL, 1988 рік
випуску: тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_1 (а.с. 56-58).

Пунктом 34.8 договору застави
передбачено, що , у випадку порушення
заставодавцем/позичальником
зобов'язань за кредитним договором, або
задоговором застави, Заставодавець
зобов'язаний передати предмет застави
Заставодержателю в заклад.

В порушення вищезазначених вимог
закону та умов договору, ОСОБА_4 -
відповідач-3 зобов'язання за кредитним
договором не виконує; предмет застави в
заклад банку не передала.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначаються на момент
фактичного задоволення.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст.
20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення
на заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду, на
підставі виконавчого напису нотаріуса,
якщо інше не передбачено законом, або
договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про
заставу»).

Згідно з п. 24 договору застави №1/180-МК/2
від 17.04.2014 року , звернення стягнення та
реалізація предмету застави
здійснюється відповідно до чинного
законодавства та цього договору, у тому
числі шляхом безпосереднього продажу
конкретному покупцю з правом укладання
Заставодержателем договору
купівлі-продажу Предмету застави від
імені Заставодавця.

Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з
зазначених вище підстав, цілком
очевидно, що виконання рішення суду
стосовно звернення стягнення на
предмет застави шляхом надання права
безпосереднього продажу конкретному
покупцю, - неможливо без фактичного
знаходження предмету застави у
володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до п. 17.7. договору
застави 1/180-МК/2 від 17.04.2014 року
заставодавець зобов'язаний не
передавати предмет застави в оренду
(майновий найом), у лізінг, наступну
заставу, у спільну діяльність або
позичку, не здійснювати його
відчуження або інше розпорядження
предметом застави без письмової згоди
заставодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_4 - відповідачем 3, було порушено
умови п. 17.7 договору застави та
реалізовано заставний автомобіль
марки МОL, 1988 рік випуску: тип ТЗ:
ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, № кузова/шасі:
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1
ОСОБА_2 та змінено державний номер на
НОМЕР_4, що вбачається з
довідки-розрахунку Серії КІМ № 108552 від
03.09.2010 року та облікової реєстраційної
картки про зняття з обліку в комісійний
магазин (а.с. 98, 97).

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
заставу» застава зберігає силу, якщо за
однією з підстав, зазначених в законі,
майно або майнові права, що складають
предмет застави, переходять у
власність іншої особи.

Крім того, згідно зі ст. 9 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» зареєстроване
обтяження зберігає силу для нового
власника (покупця) рухомого майна, що є
предметом обтяження. Отже, відповідно
до вказаного вище закону ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» згоду на відчуження
рухомого майна ОСОБА_4 без збереження
обтяження не надавав; відчуження
належного останній автомобіля
здійснювалось в ході проведення
господарської діяльності, предметом
якої є систематичні операції з
купівлі-продажу, а тому зареєстроване
обтяження зберегло силу для нового
власника - ОСОБА_2

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30
днів з моменту реєстрації в Державному
реєстрі відомостей про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження
зобов'язання боржника, виконання якого
забезпечене обтяженням, залишається
невиконаним і в разі, якщо предмет
забезпечувального обтяження
знаходиться у володінні боржника,
останній зобов'язане на вимогу
обтяжувача негайно передати предмет
обтяження у володіння обтяжувача
(заклад), що також є умовою договору
застави.

В силу застави, згідно зі статтею 572 ЦК
України, кредитор (заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленного
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом.

Частиною 7 статті 20 Закону України "Про
заставу" передбачено, що реалізація
заставленого майна, на яке звернено
стягнення, провадиться державним
виконавцем на підставі виконавчого
листа суду або наказу господарського
суду, або виконавчого напису
нотаріусів у встановленому порядку,
якщо інше не передбачено цим Законом чи
договором.

Звернення стягнення на предмет застави
відповідно до ст. 590 ЦК України
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" у разі
задоволення судом позову про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону,
положеннями якої передбачено такий
спосіб звернення стягнення на предмет
застави як продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони
є вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно частини 2 статті 207
Цивільного кодексу України правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Стаття 203 Цивільного кодексу України
містить загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, а саме:

- зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства,

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності,

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі,

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом,

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Підстави недійсності правочину
викладені в статті 215 Цивільного
кодексу України, а саме: підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, суд вважає, що оскільки,
відповідачем 3 - ОСОБА_4 порушено умови
договору застави та продано нерухоме
майно, яке є предметом застави з метою
забезпечення виконання зобов'язань за
кредитним договором № 1/180-МК/1 від 17.04.2008
року, укладеного між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого
згідно статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_3 - відповідачем 2, без письмового
погодження ПАТ КБ «Приватбанк», то
правочин укладений між відповідачами
ОСОБА_4 та ОСОБА_2, щодо купівлі-продажу
автомобіля марки МОL, 1988 рік випуску:
тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_1 слід визнати недійним.

Щодо позовних вимог позивача про
визнання недійсною довідку-рахунку
серії КІМ № 108552 від 03.09.2010 року, виданої
ТОВ "Автодом КР", відповідно до якої
було придбано та передано ОСОБА_2
автомобіль марки МОL, 1988 рік випуску:
тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_1 та визнання недійсним
свідоцтва про реєстрацію зазначеного
транспортного засобу, вони не
підлягають задоволенню, оскільки є
зайво заявленими, так як визнання
правочину купівлі-продажу спірного
автомобіля недійсним, тягне за собою
автоматично скасування всіх юридичних
наслідків його укладення.

Оскільки, вищезазначений договір
купівлі-продажу визнано недійсним, то
позов в частині вилучення у ОСОБА_2 та
передачи в заклад ПУБЛІЧНОМУ
АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНОМУ
БАНКУ «ПРИВАТБАНК» - предмет застави -
МОL, 1988 рік випуску: тип ТЗ:
ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, № кузова/шасі:
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1, -
комплект ключів та свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) зазначеного
автомобіля та в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 1/180-МК/1 від 17.04.2008 року в сумі 152099,41
доларів США, що за курсом 7,99 відповідно
до службового розпорядження НБУ від
03.10.2013 року складає 1215274,27 грн. -
звернення стягнення на предмет
застави, а саме: зазначений автомобіль,
що належить на праві власності
відповідачу ОСОБА_2, шляхом продажу
вказаного автомобіля ПУБЛІЧНИМ
АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБК» з укладенням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу
підлягає задоволенню.

Позивачем при поданні позовної заяви
було сплачено судові витрати, а саме
судовий збір в розмірі 3 552,70 грн. (а.с.46),
тому суд в порядку ст. 88 ч. 1 ЦПК України
вважає за необхідне стягнути з
відповідачів на користь позивача
судові витрати в розмірі 3 552,70 грн., в
рівних частках, тобто по 1 185,23 грн. з
кожного.

На підставі викладеного і керуючись ст.
ст. 524, 525, 526, 533, 572, 590, 625, 627, 1048, 1049, 1050, 1054
ЦК України, Законом України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", п. 28 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" від 30.03.2012
року №5 ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 212-215, 224 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним та звернення стягнення на
предмет застави - задовольнити
частково.

Визнати правочин, укладений між ОСОБА_4
та ОСОБА_2, щодо купівлі-продажу
автомобіля МОL, 1988 рік випуску: тип ТЗ:
ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, № кузова/шасі:
НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 -
недійсним.

Вилучити у ОСОБА_2, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1 та передати в заклад
ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ
КОМЕРЦІЙНОМУ БАНКУ «ПРИВАТБАНК»,
розташованого за адресою: 49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, -предмет
застави - автомобіль застави - МОL, 1988
рік випуску: тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е,
№ кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_4, що належить на праві
власності ОСОБА_2, комплект ключів та
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) - автомобіля МОL, 1988 рік
випуску: тип ТЗ: ПРИЧІП-САМОСКИД-Е, №
кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний
номер НОМЕР_4, що належить на праві
власності ОСОБА_2.

Звернути стягнення на предмет застави,
в рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № 1/180-МК/1 від 17.04.2008
року в сумі 152099,41 доларів США, що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 03.10.2013 року
складає 1215274,27 грн., автомобіль шляхом
продажу вказаного автомобіля
ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ
КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» з
укладенням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою-покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАЇ України, а також наданням
ПАТ «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого за адресою:
Дніпропетровська область Криворізький
райн, с. Мусіївка, вул.. Суворова, 38., на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК„ ідентифікаційний код
14360570, р/рахунок 0001, МФО 305299,
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 1185, 23 грн. (одна тисяча сто
вісімдесят п'ять грн.. 23 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1., на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"ПРИВАТБАНК„ ідентифікаційний код
14360570, р/рахунок 0001, МФО 305299,
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 1185, 23 грн. (одна тисяча сто
вісімдесят п'ять грн.. 23 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, іпн.
НОМЕР_2 проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК„ ідентифікаційний
код 14360570, р/рахунок 0001, МФО 305299,
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 1185, 23 грн. (одна тисяча сто
вісімдесят п'ять грн.. 23 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, іпн.
НОМЕР_3, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_2, на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПРИВАТБАНК„ ідентифікаційний
код 14360570, р/рахунок 0001, МФО 305299,
витрати по оплаті судового збору в
розмірі 1185, 23 грн. (одна тисяча сто
вісімдесят п'ять грн.. 23 коп.).

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, який його ухвалив, за письмовою
заявою відповідачів, яка може бути
подана протягом 10-ти днів з дня
отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особи, які брали участь
у справі, але не були присутні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: