АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9892/2014
Головуючий у 1 інстанції: Наборозняк
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

при секретарі - Калашник О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Святошинського районного суду м. Києва
від 16 червня 2014 року у справі за заявою
ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, треті особи: Відділ
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Святошинського РУ ГУ МВС
України у м. Києві, Комунальне
підприємство «Дирекція з утримання і
обслуговування житлового фонду
Святошинського району м. Києва» про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року
провадження у справі за заявою ОСОБА_1
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, було закрито.

20 червня 2014 року ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу на вказану ухвалу, у
якій, посилаючись на порушення норм
процесуального права, просив її
скасувати і направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції. В обґрунтування заявлених
вимог апелянт вказав, що суд першої
інстанції помилково виходив з того, що
справа підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки спір виник між фізичними
особами, відділ державної виконавчої
служби взагалі не має ніякого
відношення до справи. Також апелянт
вважає неправомірним посилання суду
першої інстанції на ст.ст. 383, 385 ЦПК
України, що регулюють судовий контроль
за виконанням судових рішень. На думку
апелянта, справа підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, а тому
застосування п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України є
недопустимим.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 за довіреністю - ОСОБА_4
апеляційну скаргу просив відхилити, а
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі,
у судове засідання не з'явилися, були
належним чином повідомлені про день,
час та місце апеляційного розгляду,
тому розгляд справи за апеляційною
скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК
України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів прийшла до
наступного.

Рішенням Святошинського районного
суду м. Києва від 12 серпня 2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
було відмовлено.

Рішенням колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 05 грудня 2012 року
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 12 серпня 2012 року було
скасовано і ухвалено нове рішення, яким
визнано ОСОБА_3 такою, що втратила право
користування квартирою АДРЕСА_1.

11 березня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на
підставі договору купівлі-продажу
набули право власності на квартиру
АДРЕСА_1 у рівних частках.

Ухвалою колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 10 квітня 2013 року рішення
колегії суддів Апеляційного суду м.
Києва від 05 грудня 2012 року скасовано,
рішення Святошинського районного суду
м. Києва від 12 серпня 2012 року - залишено
в силі.

23 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з заявою про перегляд рішення
Святошинського районного суду м. Києва
від 12 серпня 2012 року за нововиявленими
обставинами. Свої вимоги обґрунтовував
тим, що рішення, про перегляд якого
подано заяву, набрало законної сили 10
квітня 2013 року відповідно до ухвали
колегії суддів Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, у той час як право власності на
квартиру АДРЕСА_1 він набув 11 березня 2013
року.

Ухвалою Святошинського районного суду
м. Києва від 30 квітня 2014 року відкрито
провадження за заявою ОСОБА_1 про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням.

Постановляючи ухвалу, що оскаржується,
суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1
ст. 205 ЦПК України та виходив з того, що
ОСОБА_1 не є особою, яка бере участь у
розгляді справи, а тому не має права
подавати заяву про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції було обґрунтовано закрито
провадження у справі за заявою ОСОБА_1 з
огляду на таке.

На підставі ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви
про перегляд у зв'язку з нововиявленими
обставинами можуть бути подані
сторонами або іншими особами, які
беруть участь у справі, протягом 1
місяця з дня встановлення обставин, що
стали підставою для перегляду.

Відповідно до абз. 3 п. 11 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних справ
«Про застосування цивільного
процесуального законодавства при
перегляді рішень у зв'язку з
нововиявленими обставинами» від 30
березня 2012 року № 4 особа, яка не була
залучена до участі у справі, але вважає,
що суд вирішив питання про її права,
свободи чи обов'язки, не має права на
подання заяви про перегляд судових
рішень у зв'язку з нововиявленими
обставинами; суд ухвалою відмовляє у
прийнятті такої заяви. У цьому разі
особа має право звернутися до суду з
апеляційною або касаційною скаргою із
заявленням клопотання про поновлення
строку на оскарження.

ОСОБА_1 не є особою, яка бере участь у
справі, а тому у прийнятті його заяви
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Святошинського
районного суду м. Києва від 14 серпня 2012
року слід було відмовити.

Таким чином, судом першої інстанції
провадження у справі за заявою ОСОБА_1
було відкрито помилково, а тому суд
першої інстанції обґрунтовано його
закрив.

Посилання суду першої інстанції на
ст.ст. 383, 385 ЦПК України та твердження
про те, що справа може бути підсудна
суду адміністративного судочинства,
який ухвалив судове рішення, яке
виконується органом державної
виконавчої служби, на правильність і
обґрунтованість висновків суду першої
інстанції про закриття провадження у
справі за заявою ОСОБА_1 не випливають.

Отже, ухвала Святошинського районного
суду м. Києва від 16 червня 2014 року є
такою, що постановлена з додержанням
вимог закону, а тому підстав для її
скасування немає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307,
ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 314-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржена протягом 20 днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді