Справа № 473/3943/14-ц
У Х В А Л А

"19" серпня 2014 р. суддя Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області Вуїв О.В., розглянувши заяву
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
забезпечення його позову до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В
И В:

У серпні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в якому вказував,
що 05 серпня 2011 року між ним та
відповідачем був укладений кредитний
договір № PLEMCS9E870097,
відповідно до якого банк надав
останньому кредитні кошти в розмірі 18
000,00 грн. на строк до 04 серпня 2014 року, а
відповідач зобов'язався щомісячно
частинами повертати отриманий кредит,
а також сплачувати проценти за
користування ним в розмірі 0,12 % річних
від суми залишку заборгованості та
комісію.

Наслідками порушення його умов в
частині своєчасного виконання
зобов'язань позичальником є право
позивача вимагати від боржника сплату
неустойки (штрафу в розмірі 500 грн. + 5%
від суми заборгованості та пені в
розмірі 1,25% від суми простроченого
платежу, але не менше 1 гривні за кожен
день прострочення платежу).

Проте позичальник умови договору в
частині вчасного повернення кредиту,
сплати процентів за користування ним
виконував не належним чином в зв'язку з
чим станом на 28 травня 2014 року виникла
заборгованість по кредитному договору
в загальному розмірі 36 486,84 грн., яку
позивач просив стягнути з ОСОБА_1.

Разом з позовною заявою ПАТ КБ
"ПриватБанк" надав суду письмову заяву
про забезпечення позову, зважаючи на
те, що неприйняття заходів
забезпечення позову може в подальшому
зробити неможливим виконання рішення
суду. Тому просив в межах розміру боргу
накласти арешт на грошові кошти, рухоме
та нерухоме майно боржника,
заборонивши відчуження цього майна.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 151 ЦПК України,
п. 1 постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22
грудня 2006 року "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
(далі - постанова) суд за заявою осіб,
які беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п. 4 постанови суддя, розглядаючи
заяву про забезпечення позову, має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Однак суддя не вбачає підстав для
забезпечення позову ПАТ КБ
"ПриватБанк", оскільки банк не зазначив
достатніх обставин, що б вказували на
те, що незабезпечення позову може
ускладнити або зробити неможливим
виконання рішення суду.

Також банк не надав достатніх
відомостей щодо наявності у боржника
певного майна та грошових коштів на яке
просить накласти арешт та відповідних
доказів наявності такого майна з
врахуванням принципу співмірності
заходів забезпечення позову розміру
боргу.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись
ст.ст.151, 153, 209, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» про забезпечення
його позову до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області через Вознесенський
міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання її копії.

Суддя :
О.В. Вуїв