АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7011/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Антонюк О.А. Доповідач -
Петешенкова М.Ю.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року
м. Дніпропетровськ

18 серпня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Гасановій
С.Д.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 вересня 2010
року у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості та грошових сум, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулося до суду з вищезазначеним
позовом посилаючись на те, що 10 квітня
2007 року між ними та відповідачем ОСОБА_2
укладений кредитний договір, згідно
умов якого банк надав останньому
кредит в сумі 41 600 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 18% з кінцевим
строком повернення 10 квітня 2012 року. В
якості забезпечення виконання умов
кредитного договору банком 10 квітня 2007
року був укладений договір поруки з
ОСОБА_3, а 12 січня 2009 року договір поруки
з ТОВ «Українське фінансове агентство
«Верус». У зв'язку з систематичним
невиконанням відповідачами умов
кредитного договору в частині сплати
періодичних платежів на погашення
кредиту та відсотків, утворилася
заборгованість, в добровільному
порядку погашення заборгованості не
відбулося. Позивач просив стягнути
солідарно з відповідачів
заборгованість за кредитним договором
та судові витрати

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 вересня 2010
року позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» задоволені (а.с.64-65).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 42 658,76 доларів США.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на
користь держави судовий збір 1700 грн. і
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу 120 грн., а
всього 1 820 грн.

Стягнуто солідарно з ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
витрати на правову допомогу 200 грн.

Не погодившись із вищезазначеним
рішенням суду ОСОБА_2 звернувся до суду
із апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»
відмовити.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу слід задовольнити
частково, а рішення суду першої
інстанції скасувати з ухваленням
нового рішення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позовних вимог банку, суд першої
інстанції посилався на доведеність
його вимог.

З таким висновком суду погодитись не
можливо, оскільки він зроблений
поверхово, з порушенням норм
матеріального права без належного
з»ясування дійсних обставин по справі,
з матеріалів справи якої вбачається, що
10 квітня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк"
та відповідачем ОСОБА_2 укладений
кредитний договір № 12-07, за умовами
якого відповідач отримав у позивача
кредит у розмірі 41 600 доларів США, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом 18% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту 10 квітня
2012 року. В якості забезпечення
виконання кредитного договору 10 квітня
2007 року банком укладено договір поруки
з ОСОБА_3, яка зобов'язались солідарно
відповідати перед банком за виконання
ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним
договором № 12-07 від 10 квітня 2007 року в
тому ж розмірі, що і ОСОБА_2 12 січня 2009
року банком укладено договір поруки з
ТОВ «Українське фінансове агентство
«Верус», яким зобов»язався відповідати
перед банком за виконання ОСОБА_2
обов'язків по кредитному договору в
розмірі 200 грн. Позичальник станом на 19
лютого 2010 року має заборгованість за
кредитним договором у розмірі 42 658,76
доларів США.

За змістом п. 4.7 кредитного
договору погашення ОСОБА_2 кредиту,
сплата відсотків мало відбуватись у
валюті кредиту. Сплата винагороди і
неустойки у гривні (для кредитів у
валюті - за курсом НБУ на день
здійснення платежу).

Враховуючи зазначені вище обставини та
наведені положення договору, до
стягнення на користь банку підлягають:
сума заборгованості за кредитом у
розмірі 31 969,98 доларів США, що
еквівалентно 255 750,24 грн., сума
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі 7 841,53
доларів США, що еквівалентно 627 29,88 грн.

Не підлягають задоволенню вимоги
банку про стягнення і зазначених ним у
позовній заяві сум штрафу відповідно у
розмірі 31,25 доларів США та 2029,88 доларів
США та пені у розмірі 786,12 доларів США.
Так, по-перше, за п.6.6 кредитного
договору передбачено обов'язок
позичальника сплатити штраф лише у
розмірі 250 грн. та 5% від суми позову, а
по-друге, вказаний обов'язок наступає у
разі порушення ним строків платежів.
По-друге, за несвоєчасне погашення
кредиту у п.6.1. кредитного договору
передбачена санкція у вигляді пені у
розмірі 0,2% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення,
яка здійснюється в гривні.

Колегія суддів вважає, що до
стягнення підлягають пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором у розмірі 6 288,72 грн., штраф
(фіксована частина) у розмірі 250 грн.,
штраф (процентна складова) у розмірі 16
238,43 грн.

Покладаючи на ОСОБА_3, як поручителя за
договором поруки відповідальність за
неналежне виконання основного
зобов'язання, судом першої інстанції
залишено поза увагою припинення даного
зобов»язання у зв»язку із смертю
поручителя 08 січня 2010 року, рішення
суду в частині стягнення з ОСОБА_3
грошових коштів, не може залишатися в
силі і підлягає скасуванню з
послідуючим ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову в цій
частині.

Задовольняючі вимоги в частині
стягнення судових витрат на правову
допомогу, суд порушив вимоги ст. 11 ЦПК
України, оскільки з такими вимогами ПАТ
КБ «ПриватБанк» до суду не звертався, а
тому рішення суду в цій частині
підлягає скасуванню.

При цьому, невірним є висновок
суду першої інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з ТОВ "УФА "Верус" суми 200 грн.,
оскільки останнє є поручителем
відповідно до договору поруки від 12
січня 2009 року та кредитор має право
пред'явити вимогу до ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» на
підставі цього договору.

На підставі вищезазначеного,
обґрунтованою є позовна вимога про
стягнення на користь позивача
солідарно з ОСОБА_2 та відповідача - ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», суми 200 грн. за договором
поруки від 12 січня 2009 року.

Також судом першої інстанції
невірно вирішено питання розподілу
судових витрат, а саме: стягуючи
солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий
збір на користь держави у розмірі 1 700
грн. 00 коп., суд першої інстанції не
звернув увагу на те, що солідарне
стягнення судового збору
законодавством не передбачено, що є
підставою для скасування рішення в цій
частині, з розподілом судових витрат
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст. 88 ЦПК України
якщо суд апеляційної інстанції,
ухвалює нове рішення, суд відповідно
змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на помилково визначений
судом першої інстанції порядок сплати
судового збору у вигляді солідарного
стягнення та на те, що суд апеляційної
інстанції прийшов до висновку, що
обґрунтованою є позовна вимога про
стягнення на користь позивача
солідарно з ОСОБА_3 та відповідача - ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус», суми 200 грн. за договором
поруки від 12 січня 2009 року, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про необхідність розподілу
судових витрат наступним чином.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 1 700 грн. та
витрати на інформаційно-технічний
розгляд справи в розмірі 120 грн.
Стягнути з ТОВ «Українське фінансове
агентство «Верус» на користь держави
судовий збір у розмірі 51 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо
ненаданого належного розрахунку боргу
позивачем є безпідставними, тому що
спростовуються матеріалами справи. На
неправильність розрахунку апелянт не
надає належних доказів щодо
спростування наданого розрахунку
боргу позивачем. Заперечень щодо
наявності заборгованості за кредитним
договором чи щодо неналежного
виконання обов'язків за кредитним
договором в апеляційній скарзі
відсутні.

Інші доводи апеляційної скарги не
є суттєвими, зводяться до незгоди з
висновками суду щодо оцінки доказів, і
не враховують положення ст. 212 ЦПК
України про належність права оцінки
наданих доказів безпосередньо суду.

Оскільки судом першої інстанції не
враховано зазначені обставини та
вимоги закону, рішення на підставі ст.309
ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог та
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Дніпропетровська від 29 вересня 2010
року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким позов публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про стягнення
заборгованості - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 12-07 від 10 квітня 2007 року, яка
складається з: заборгованості за
кредитом у розмірі 31 969,98 доларів США, що
еквівалентно 255 750,24 грн.,
заборгованості за процентами за
користування кредитом у розмірі 7841,53
доларів США, що еквівалентно 627 29,88 грн.,
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором у розмірі 6288,72
грн., штраф (фіксована частина) у 250 грн.,
штраф (процентна складова) у розмірі
16238,43 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Українське
фінансове агентство «Верус»на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»за
договором поруки від 12 січня 2009 року 200
грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 1 700 грн. та
витрати на інформаційно-технічний
розгляд справи в розмірі 120 грн.

Стягнути з ТОВ «Українське фінансове
агентство «Верус» на користь держави
судовий збір у розмірі 51грн.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: