Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/2851/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.08.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта
А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду м. Виноградів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до
Виноградівської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовною заявою до
Виноградівської міської ради про
визнання права власності на спадкове
майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 21
березня 1998 року, рідна мати
позивачів-ОСОБА_3, яка згідно договору
купівлі - продажу, придбала від
громадянки ОСОБА_4 незакінчений
будівництвом житловий будинок
інвентарною вартістю 2189 грн. та
земельну ділянку загальною площею 540
кв.м. по АДРЕСА_2

Вказаний договір зареєстрований
Виноградівською районною державною
нотаріальною конторою під № 613.

Однак, мати позивачів, ОСОБА_3, договір
незакінченого будівництвом житлового
будинку інвентарною вартістю 2189 грн. та
земельної ділянки загальною площею 540
кв.м. по АДРЕСА_2 в КП «Виноградївське
районне бюро технінвентаризації» на
своє прізвище не зареєструвала.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати
позивачів - ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3
виданим від 05 березня 2001 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області.

Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261
Цивільного кодексу України позивачі є
спадкоємцями першої черги.

Після смерті матері позивачі прийняли
спадщину, так як на час її смерті
проживали з нею та вели спільне
господарство, і на протязі шести
місяців, як вимагає закон, вступили в
управління спадковим майном. Рідний
батько позивачів-ОСОБА_6, що проживав
разом з позивачами на час смерті
матері, від спадщини відмовився.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270
вказаного кодексу, він не заявив про
відмову від неї. Відповідно ч. 5 цієї
статті незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Для оформлення права власності на
спадкове майно за законом позивачі
звернулись до державного нотаріуса
Свалявської державної нотаріальної
контори Гуледза С.М. і ними було

отримано свідоцтво про право на
спадщину за законом від 10.09.2004 року,
згідно якого спадкове майно
складається з квартири за адресою:
АДРЕСА_1. Однак видати свідоцтво про
право на спадкове майно на
незакінчений будівництвом житловий
будинок інвентарною вартістю 2189 грн. та
земельної ділянки загальною площею 540
кв.м. по АДРЕСА_2 державний нотаріус
Свалявської державної нотаріальної
контори Гуледза С.М. не змогла, оскільки
в нотаріальну контору необхідно подати
правовстановлюючі документи, які б
підтверджували належність даного
будинку та земельної ділянки померлій
ОСОБА_3 тобто Витяг з реєстру та
свідоцтво про право власності.

Коли позивачі звернулися в КП
«Виноградївське районне бюро
технінвентаризації» щодо первинної
реєстрації зазначеного будинку за
покійною матір»ю ОСОБА_3 та видачу
Витягу з реестра нерухомого майна на її
прізвище, нам також було відмовлено з
посиланням на те, що у разі смерті
власника нерухомого майна, у
відповідності зі ст. 25, 346 Цивільного
кодексу України первинна реєстрація
якого не була проведена і
правовстановлюючі документи відсутні,
питання визначення належності цього
майна попередньому власнику повинно
вирішуватись тільки в судовому
порядку.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, про день, час і
місце розгляду справи в судове
засідання не з"явилися, однак до суду
подали письмову заяву про розгляд
справи за їх відсутності, та про те, що
заявлені позовні вимоги підтримує
повністю та просить суд такі
задоволити.

Відповідач-представник
Виноградівської міської ради, про
день, час та місце розгляду справи
будучи належним чином повідомлений
належним чином своєчасно, в судове
засідання не з'явився, однак до суду
подав письмову заяву про розгляд
справи за його відсутності та про те, що
не заперечує проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та
клопотання сторін, визнаючи в порядку
ст.169 ЦПК України необов'язковим
відібрання особистих пояснень від
учасників процесу, і, враховуючи, що у
справі наявні достатні матеріали про
права і взаємовідносини сторін, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи на підставі наявних у ній
матеріалів та доказів і приходить до
висновку, що позовні вимоги є
підставними та підлягають
задоволенню, оскільки в судовому
засіданні встановлені ті обставини на
які посилається позивач в своїй
позовній заяві, відповідачами позов
визнано повністю, що не суперечить
закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, тому в порядку
ст.174 ЦПК України визнання ним позову
прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 21
березня 1998 року, рідна мати
позивачів-ОСОБА_3 яка згідно договору
купівлі - продажу, придбала від
громадянки ОСОБА_4 незакінчений
будівництвом житловий будинок
інвентарною вартістю 2189 грн. та
земельну ділянку загальною площею 540
кв.м. по АДРЕСА_2

Вказаний договір зареєстрований
Виноградівською районною державною
нотаріальною конторою під № 613.

Однак, мати позивачів, ОСОБА_3, договір
незакінченого будівництвом житлового
будинку інвентарною вартістю 2189 грн. та
земельної ділянки загальною площею 540
кв.м. по АДРЕСА_2 в КП «Виноградївське
районне бюро технінвентаризації» на
своє прізвище не зареєструвала.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла мати
позивачів - ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3
виданим від 05 березня 2001 року відділом
реєстрації актів громадянського стану
Свалявського районного управління
юстиції Закарпатської області.

Відповідно до ст. 1222 та ст. 1261
Цивільного кодексу України позивачі є
спадкоємцями першої черги.

Після смерті матері позивачі прийняли
спадщину, так як на час її смерті
проживали з нею та вели спільне
господарство, і на протязі шести
місяців, як вимагає закон, вступили в
управління спадковим майном. Рідний
батько позивачів-ОСОБА_6, що проживав
разом з позивачами на час смерті
матері, від спадщини відмовився.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу
України спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого статтею 1270
вказаного кодексу, він не заявив про
відмову від неї. Відповідно ч. 5 цієї
статті незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з

часу відкриття спадщини.

Для оформлення права власності на
спадкове майно за законом позивачі
звернулись до державного нотаріуса
Свалявської державної нотаріальної
контори Гуледза С.М. і ними було
отримано свідоцтво про право на
спадщину за законом від 10.09.2004 року,
згідно якого спадкове майно
складається з квартири за адресою:
АДРЕСА_1. Однак видати свідоцтво про
право на спадкове майно на
незакінчений будівництвом житловий
будинок інвентарною вартістю 2189 грн. та
земельної ділянки загальною площею 540
кв.м. по АДРЕСА_2 державний нотаріус
Свалявської державної нотаріальної
контори Гуледза С.М. не змогла, оскільки
в нотаріальну контору необхідно подати
правовстановлюючі документи, які б
підтверджували належність даного
будинку та земельної ділянки померлій
ОСОБА_3 тобто Витяг з реєстру та
свідоцтво про право власності.

Коли позивачі звернулися в КП
«Виноградївське районне бюро
технінвентаризації» щодо первинної
реєстрації зазначеного будинку за
покійною матір»ю ОСОБА_3 та видачу
Витягу з реестра нерухомого майна на її
прізвище, нам також було відмовлено з
посиланням на те, що у разі смерті
власника нерухомого майна, у
відповідності зі ст. 25, 346 Цивільного
кодексу України первинна реєстрація
якого не була проведена і
правовстановлюючі документи відсутні,
питання визначення належності цього
майна попередньому власнику повинно
вирішуватись тільки в судовому
порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 114
Цивільно-процесуального кодексу
України позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред'являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини.

У відповідності з роз'ясненнями
викладеними в п. 9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян» № 7 від 04.10.1991 р. право
власності на житловий будинок та
земельну ділянку, відведену під його
обслуговування, в установленому
законом порядку виникає з часу його
державної реєстрації.

У відповідності зі ст. 328, 334, 392
Цивільного кодексу України, право
власності на нерухоме майно
набувається на підставах, цю не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення, або з
моменту набрання законної сили рішення
суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним.

Право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом. А якщо
це право оспорюється або визнається
іншою особою, власник його може
пред'явити позов до суду.

Як передбачено ст. 1216 Цивільного
кодексу України спадкування є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця) до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного
кодексу України незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
та згідно із ч. З ст. 1296 Цивільного
кодексу України відсутність свідоцтва
про право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 2 Листа Вищого
спеціалізованого суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування» від 16.05.2013 №
24-753/0/4-13 так, відповідно до частин 3, 4 ст.
1268 ЦК спадкоємець, який постійно
проживав разом із спадкодавцем на час
відкриття спадщини:, вважається таким,
що прийняв спадщину, якщо протягом
строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не
заявив про відмову від неї. Малолітня,
неповнолітня, недієздатна особа, а
також особа, дієздатність якої
обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
відмови від спадщини у встановленому
законодавством України порядку.

Зазначені особи вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків
їхньої відмови від спадщини, а щодо
малолітніх та недієздатних осіб -
відмови, здійсненої від їхнього імені
батьками (усиновлювачами), опікуном із
дозволу органу опіки та піклування
(встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК).

Більше того, у відповідності з вимогами
п. 2, 3 ст. 344 Цивільного кодексу України
особа, яка заявляє про давність
володіння, може приєднати до часу свого
володіння увесь час, протягом якого цим
майном володіла особа, чиїм
спадкоємцем (правонаступником вона є.
Якщо особа

заволоділа майном на підставі договору
з його власником, який після закінчення
строку договору не пред'явив вимоги про
його повернення., вона набуває право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п'ятнадцять, а на
рухоме майно - через п'ять років з часу
спливу позовної давності

Той факт, що незакінчений будівництвом
житловий будинок інвентарною вартістю
2189 грн. та земельна ділянка загальною
площею 540 кв.м. по АДРЕСА_2 належали
нашій матері підтверджується
документально, а саме:

Договір купівлі - продажу від
21.03.1998 року між Продавцем ОСОБА_4 та
Покупцем ОСОБА_3

Виписка з Рішення
Виноградівської міськради від 26.02.1993
року, згідно якої виділено ОСОБА_4
земельну ділянку для будівництва
індивідуальних житлових будинків.

Довідка Виноградівського РБТІ
від 11.03.1998 р. № 392, яка вказує що
готовність недобудованого будинку, по
АДРЕСА_2 складає 12 % і визначена
вартість встановлена в сумі 2189 грн.,
видана гр. ОСОБА_4.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008
року зазначено, якщо будівництво
здійснювалося згідно із законом, то у
разі смерті забудовника до завершення
будівництва його права та обов'язки як
забудовника входять до складу
спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1267 Цивільного
кодексу України частки у спадщині
кожного із спадкоємців за законом є
рівними.

Керуючись ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвеціїї про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред"явити позов про визнання його
права власності, зокрема, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215,
218 ЦПК України, ст.16, 392 ЦК України,
ст..ст.529, 549 ЦК УРСР, п.4 Прикінцевих та
перехідних положень ЦК України від 2003
року, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності по 1/2
частині за кожною, на незакінчений
будівництвом житловий будинок, який
розташований в АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності по 1/2
частині за кожною на земельну ділянку
загальною площею 540 кв.м., яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2, в
порядку спадкування за законом, що
належало ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його

проголошення до Апеляційного суду
Закарпатської області через суд першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта