РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2027/8031/12

Провадження: 2/643/31/14

30.07.2014 року Московський районний суд м.
Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

при секретарі - Бахметьєвій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за позовною заявою прокурора
Ленінського району м.Харкова в
інтересах держави в особі Державного
підприємства Спеціального
конструкторського і технологічного
бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року прокурор Ленінського
району м.Харкова в інтересах держави в
особі Державного підприємства
Спеціального конструкторського і
технологічного бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
збитків в розмірі 36990грн.45коп.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 24.02.2011року прокуратурою
Ленінського району м.Харкова було
порушено кримінальну справу за фактом
привласнення та розтрати чужого майна,
шляхом зловживання службовою особою
Державного підприємства Спеціального
конструкторського і технологічного
бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» своїм службовим
становищем за ч.2 ст.191 КК України. За
результатами розслідування вказаної
кримінальної справи 22.04.2011року ОСОБА_1
пред'явлено обвинувачення за ч.2 ст.191 КК
України. Постановою Ленінського
районного суду м.Харкова від 23.12.2011року
ОСОБА_1 було звільнено від
кримінальної відповідальності на
підставі п. «е» ст.1 та ст.6 Закону
України «Про амністію» від 08.07.2011року.

У судовому засіданні прокурор, який діє
в інтересах Державного підприємства
Спеціального конструкторського і
технологічного бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» позов підтримала та
просила задовольнити його з підстав,
наведених у ньому.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечував та просив у задоволенні
позову відмовити, посилаючись на
необґрунтованість та безпідставність
заявлених вимог.

Суд, вислухавши прокурора та
представника відповідача, дослідивши
матеріали цивільної та кримінальної
справи відносно ОСОБА_1 приходить до
наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
Ленінського районного суду м.Харкова
від 23.12.2011року у кримінальній справі №
2024/1-609/11 ОСОБА_1 на підставі акту
амністії звільнено від кримінальної
відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК
України і закрито провадження у справі.

Постановою Ленінського районного суду
м.Харкова від 23.12.2011року, яка набрала
законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 в
період часу з 2007 по 2010 роки, працюючи на
посаді директора та виконуючого
обов'язки директора Державного
підприємства Спеціального
конструкторського і технологічного
бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» скоїв розтрату
державного майна, яке перебувало у його
віданні. Так, наказом Міністерства
промислової політики №184-д від
22.11.2006року ОСОБА_1 призначений в.о.
директора ДП СКТБЕ НВО
«Електроапарат», після чого, 30.06.2009 року
Наказом Міністерства промислової
політики №117-д був призначений на
посаду директора, у подальшому Наказом
Міністерства промислової політики від
29.06.2010року №75-д він переведений на
посаду виконуючого обов'язки директора
підприємства. Згідно статуту ДП СКТБЕ
НВО «Електроапарат» ОСОБА_1
зобов'язаний суворо дотримуватися
положень Статуту підприємства,
формувати, забезпечувати виконання
фінансових планів, а також
організовувати фінансово-господарську
діяльність, спрямовану на отримання
підприємством прибутку. В період часу з
01.06.2007року по 30.06.2010р. ДП СКТБЕ НВО
«Електроапарат» виплачувало
компенсацію за використання власного
автотранспорту службовим особам ДП
СКТБЕ НВО «Електроапарат», а саме
ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який у зазначений
період часу працював згідно наказу
директора ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат»
від 29.12.2006 р. №109-к на посаді заступника
директора з економічних питань та у
подальшому переведений на посаду
заступника директора, згідно наказу
директора ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат»
від 31.08.2009р. № 51-к. Згідно з договорами
про використання особистого
автомобіля для службових поїздок,
укладених між ДП СКТБЕ НВО
«Електроапарат» та ОСОБА_1 і ОСОБА_3, ДП
СКТБЕ НВО «Електроапарат» зобов'язано
компенсувати витрати, спрямовані на
експлуатацію транспортного засобу.
Крім того, згідно умов даних договорів,
для службових поїздок ОСОБА_1
використовував автомобілі НОМЕР_1 та
Chevrolet-Aveo д.н. НОМЕР_2, а ОСОБА_3 з цією
метою використовував автомобіль
НОМЕР_3. Вказані транспортні засоби
належали зазначеним особам. В
порушення ч.2 ст. 799 ЦК України, договори
про використання власного автомобіля
для службових поїздок, на підставі яких
ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат»
компенсувало витрати ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
останніми нотаріально посвідчені не
були, що свідчить про їх незаконність.
Крім цього, міністерством промислової
політики із ОСОБА_1 укладено контракт
від 30.06.2009року №3-48, згідно п.8б абз.4
якого передбачено, що керівник
зобов'язаний забезпечити дотримання
режиму економії ресурсів. Однак в
порушення вказаної домовленості,
автомобіль марки ВАЗ-21043, який
перебував на балансі ДП СКТБЕ НВО
«Електроапарат» та знаходився у
робочому стані, керівництвом
підприємства не використовувався. Так,
з 01.10.2007р. по 01.01.2010р. в укладених
договорах про використання власних
автомобілів для службових поїздок
передбачені різні види компенсації, а
саме: у додатковій угоді від 28.12.2006р. №1
до договору від 01.11.2005р. №1 (власник -
ОСОБА_1.): п.п. 4.1, 4.2 - компенсуються
витрати на паливо, а також 0,12грн. за
кожний кілометр службової поїздки; у
договорах №1 від 02.07.2007р. та №2 від
21.09.2007р. (власник - ОСОБА_3.): п.п.4.1, 4.2 -
компенсуються витрати на паливо, а
також 0,12грн. за кожний кілометр
службової поїздки; у договорах від
08.01.2008р. б/н (власники - ОСОБА_1, ОСОБА_3.):
п.п.4.1, 4.2 - компенсуються витрати на
паливо, а також 0,12грн. за кожний
кілометр службової поїздки; у
договорах від 12.01.2009р. №1 (власник -
ОСОБА_1.) та від 02.02.2009р. №2 (власник -
ОСОБА_3.): п.5.2 - підприємство зобов'язано
сплатити працівнику грошову
компенсацію за використання власного
автотранспорту з розрахунку 1,12грн. за
кожний кілометр згідно подорожного
листа. ОСОБА_1 достовірно знаючи умови
даних договорів, діючи з умислом
спрямованим на привласнення та
розтрату грошових коштів ДП СКТБЕ НВО
«Електроапарат», з корисливих мотивів,
зловживаючи службовим становищем, в
період з 01.10.2007року по 01.01.2010рік придбав
паливо для свого особистого автомобіля
на загальну суму - 8 985грн.55коп. яка
компенсована підприємством в повному
обсязі, а також привласнив грошові
кошти виділені підприємством в якості
компенсації витрат на паливо для
особистого автомобіля ОСОБА_3 на
загальну суму 747грн.14коп. У подальшому
ОСОБА_1 продовжуючи реалізувати свій
злочинний намір, спрямований на
привласнення та розтрату майна ДП
СКТБЕ НВО «Електроапарат», шляхом
компенсації витрат на використання їх
особистого автотранспорту, отримав від
даного підприємства компенсацію у
грошовому еквіваленті на загальну суму
27257грн.76коп., а саме: собі особисто -
18263грн.28коп., ОСОБА_3 - 8994грн.48коп., які
використав в особистих цілях. Таким
чином, ДП СКТБЕ НВО «Електроапарат» в
період з 01.06.2007р. по 30.06.2010р. на підставі
незаконних договорів, здійснило
компенсування керівництву даного
підприємства витрат на кожен кілометр
службової поїздки на загальну суму - 36
990грн.45коп., яку в подальшому привласнив
та розтратив у своїх власних цілях
директор підприємства ОСОБА_1 Своїми
діями ОСОБА_1 вчинив злочин,
передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, тобто
привласнення та розтрата чужого майна,
шляхом зловживання службовою особою
своїми службовими повноваженнями.
Цивільний позов у кримінальному
процесі залишений без розгляду /а.с.5-7/.

Згідно Акту планової ревізії №05-20/88 від
24.11.2010року фінансово-господарської
діяльності СКТБЕ НВО «Електроапарат»
за період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р.
відповідно розділу 5.5 якого
встановлено, що вище зазначеним
підприємством, в порушення умов п.5.3
Колективного договору безпідставно
сплачено грошові кошти в розмірі 27
257,76грн. керівнику підприємства ОСОБА_1
та заступнику директора ОСОБА_3

Довідкою на виконання доручення
прокуратури Ленінського району
м.Харкова відносно уточнення висновку
акта планової ревізії, складеною
контролером-ревізором КРУ в
Харківській області Бачурко О.В. в
період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р. №05-20/88 від
24.11.2010року фінансово-господарської
діяльності СКТБЕ НВО «Електроапарат»
за період з 01.10.2007р. по 30.06.2010р. в частині
безпідставного отримання посадовими
особами СКТБЕ НВО «Електроапарат»
компенсації за використання
особистого автотранспорту. Проведеною
перевіркою КРУ в Харківській області
встановлено, що СКТБЕ НВО
«Електроапарат» в період часу з 01.10.2007р.
по 30.06.2007р. на підставі договорів, які є
нотаріально не завіреними,
безпідставно здійснило компенсацію
витрат, як на топливо, так і за кожен
кілометр службової поїздки ОСОБА_1 і
ОСОБА_3., на загальну суму 36990,45грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2012року
за позовом СКТБЕ НВО «Електроапарат»
до Державної фінансової інспекції в
Харківській області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_5 про
скасування вимоги, судом було
встановлено, що відповідачем доведено
правомірність встановлених під час
перевірки порушень позивачем вимог
діючого законодавства, що призвело до
необґрунтованої сплати підприємством
грошових коштів, та як наслідок
спричинило втрату даних коштів з
державного бюджету, та у задоволенні
позову було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 14.05.2013року,
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 20.12.2012року
було залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 86 Кримінального
кодексу України амністія оголошується
законом України стосовно певної
категорії осіб. Законом про амністію
особи, які вчинили злочин, можуть бути
повністю або частково звільнені від
кримінальної відповідальності чи від
покарання.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про
застосування амністії в Україні»
амністія є повне або часткове
звільнення від відбування покарання
певної категорії осіб, визнаних
винними у вчиненні злочину, або
кримінальні справи стосовно яких
розглянуті судами, але вироки стосовно
цих осіб не набрали законної сили.

Проте, звільнення винної особи від
кримінальної відповідальності на
підставі Закону України «Про амністію»
не звільняє її від обов'язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

Відповідно до п. 1, п. 18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №3 від
31.03.1989 року «Про практику застосування
судами України законодавства про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно нажитого майна»
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної злочином, і стягнення
безпідставно набутого майна мають
важливе значення для усунення
наслідків злочину та поновлення
порушених прав громадян,
підприємств, установ, організацій,
колгоспів, кооперативів та інших
громадських організацій. Зобов'язати
суди усунути зазначені недоліки і
забезпечити точне й неухильне
виконання законодавства, що регулює
відшкодування матеріальної шкоди. При
розгляді в порядку цивільного
судочинства позову, що випливає з
кримінальної справи, суд згідно з
роз'ясненням, даним у п.3 постанови N 11
Пленуму Верховного Суду України від 29
грудня 1976 року «Про судове рішення»,
визначає суми, що підлягають
стягненню на відшкодування шкоди, з
урахуванням доказів, як наявних у
кримінальній справі, так і додатково
представлених сторонами і зібраних з
ініціативи суду.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що винність відповідача встановлена та
доведена судовим рішенням, що набрало
законної сили, додаткових доказів на
спростування суми, що підлягає
стягненню на відшкодування шкоди
надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини
справи, оцінивши докази, які є у
матеріалах цивільної та кримінальної
справах, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

З урахуванням задоволення позовних
вимог відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь держави,
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 369грн.90коп.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 74, 88, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву прокурора Ленінського
району м.Харкова в інтересах держави в
особі Державного підприємства
Спеціального конструкторського і
технологічного бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» до ОСОБА_1 про
відшкодування збитків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_4 на
користь Державного підприємства
Спеціального конструкторського і
технологічного бюро електроапаратури
Науково-виробничого об'єднання
«Електроапарат» збитки, завдані
злочином в сумі 36 990грн.45коп. /тридцять
шість тисяч дев'ятсот дев'яносто
грн.45коп./.

Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_4 на
користь держави судовий збір в розмірі
369грн.90коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м.Харкова в
десяти денний строк з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
праві, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Суддя:

Т.М.Довготько