Справа № 199/3064/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді
Подорець О.Б.

за участю секретаря
Голубніченко В.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,
представника відповідача Цвик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Екологія
України» про стягнення заборгованості
по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальність «Екологія
України» про стягнення заборгованості
по заробітній платі. В обґрунтування
позову зазначивши, що з 01 червня 2013 року
по 25 грудня 2013 року він працював на ТОВ
«Екологія Україна» на посаді
спеціаліста відділу економічної
безпеки. Наказом №295 л/с від 25 грудня 2013
року трудовий договір було припинено
згідно п.1 ст. 36 КЗпП України.

При звільненні повного розрахунку з
ним не проведено. Лише 11 квітня 2014 року
він отримав повний розрахунок, а тому
просить стягнути з відповідача
середній заробіток за весь час
затримки розрахунку при звільненні за
період з 25.12.2013 по 11.04.2014 в розмірі 7 345,55
грн.

Заочним рішенням
Амур-Нижньодніпровського суду м.
Дніпропетровська від 14 травня 2014 року
позовні вимоги були задоволені
частково.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського суду
м. Дніпропетровська від 12 червня 2014
року скасоване заочне рішення суду від
14 травня 2014 року та справа призначена
до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
надав пояснення аналогічні змісту
позовних вимог, на задоволенні позову
наполягав.

Представник відповідача Цвик А.М. у
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, підтримав надані суду
заперечення на позов у повному обсязі.

Суд, вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач з 01 червня 2013 року по 25 грудня
2013 року перебував у трудових
відносинах з відповідачем Товариством
з обмеженою відповідальність
«Екологія України» на посаді
спеціаліста відділу економічної
безпеки і був звільнений за згодою
сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України, що
підтверджується записами у трудовій
книжці та наказом про звільнення з
роботи, копії яких наявні у матеріалах
справи.

При звільненні позивача повний
розрахунок ним отримано не було.

Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В судовому засіданні встановлено, що
розрахункові суми позивачем в день
звільнення не отримані, спору між
сторонами про розмір заборгованості по
заробітній платі не існує, а тому у
відповідності до ч.1 ст.117 КЗпП України
відповідач повинен сплатити позивачу
середній заробіток за час затримки
розрахунку по день фактичного
розрахунку.

Крім того, як роз'яснив Пленум
Верховного Суду України у п.20 своєї
постанови №13 від 24 грудня 1999 року «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
установивши при розгляді справи про
стягнення заробітної плати у зв'язку із
затримкою розрахунку при звільненні,
що працівникові не були виплачені
належні йому від підприємства,
установи, організації суми в день
звільнення, коли ж він у цей день не був
на роботі, - наступного дня після
пред'явлення ним роботодавцеві вимог
про розрахунок, суд на підставі ст. 117
КЗпП стягує на користь працівника
середній заробіток за весь період
затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення, якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини. Сама відсутність
коштів у роботодавця не виключає його
відповідальності.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач звільнився 25 грудня 2013 року,
повний розрахунок проведено 11 квітня
2014 року, що також визнано сторонами по
справі.

Виходячи з положень п.8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №100 від 08 лютого 1995
року (з послідуючими змінами), про те, що
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів, а у випадках чинних
законодавством, календарних днів.

Відповідно до довідки про середню
заробітну плату від 28.03.2014 № 191
середньоденна заробітна плата складає
68,65 грн. З дня звільнення позивача з
підприємства до дня фактичного
розрахунку (з 25.12.20133 по 11.04.2014) час
затримки становить 70 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час
затримки, який відповідач повинен
сплатити позивачу складає 4805 грн. 50 коп.
(68,65 грн. х 70 робочих днів).

Доказів того, що позивач мав інший
графік роботи, не п'ятитижневий, суду не
надано.

Визнаючи позов частково, представник
відповідача Цвик А.М. посилається на те,
що відповідач повинен сплатити
позивачу середній заробіток з
вирахуванням 15% податку з доходів
фізичних осіб. Суд не може погодитися з
такими твердженнями представника
відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.163 Податкового
Кодексу України об'єктом оподаткування
резидента є: загальний місячний
(річний) оподатковуваний дохід; доходи
з джерела їх походження в Україні, які
остаточно оподатковуються під час їх
нарахування (виплати, надання);
іноземні доходи - доходи (прибуток),
отримані з джерел за межами України.

Згідно п.п. 168.1.1., 168.1.2. Податкового
Кодексу України податковий агент, який
нараховує (виплачує, надає)
оподатковуваний дохід на користь
платника податку, зобов'язаний
утримувати податок із суми такого
доходу за його рахунок, використовуючи
ставку податку, визначену в статті 167
цього Кодексу. Податок сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки
приймають платіжні документи на
виплату доходу лише за умови
одночасного подання розрахункового
документа на перерахування цього
податку до бюджету.

Таким чином, роботодавець - ТОВ
«Екологія Україна» є податковим
агентом, зобов'язаним сплачувати
податок з доходів фізичних осіб -
працівників.

Відповідно до цього, Пленум Верховного
Суду України у п.6 постанови від 24.12.1999 №
13 "Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці"
роз'яснив, що задовольняючи вимоги про
оплату праці, суд має навести в рішенні
розрахунки, з яких він виходив при
визначенні сум, що підлягають
стягненню. Оскільки справляння і
сплата прибуткового податку з громадян
є відповідно обов'язком роботодавця та
працівника, суд визначає зазначену
суму без утримання цього податку й
інших обов'язкових платежів, про що
зазначає в резолютивній частині
рішення.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, а саме з Товариства з
обмеженою відповідальність «Екологія
України» на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 4805 грн. 50
коп. без врахування податків та
обов'язкових платежів.

З урахуванням результату розгляду
справи та згідно ст.88 ЦПК України з
відповідача підлягає стягненню на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212, 214, 215, 222
ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Екологія
України» про стягнення заборгованості
по заробітній платі - задовольнити
частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екологія України»
() на користь ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_1) середній заробіток за час
затримки розрахунку в розмірі 4805
(чотири тисячі вісімсот п'ять) грн. 50
коп. без врахування податків та
обов'язкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Екологія України»
() на користь держави
судові витрати в сумі 243 (двісті сорок
три) грн. 60 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

З повним текстом рішення суду сторони
можуть ознайомитися 28 липня 2014 року.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Амур-Нижньодніпровський районний суд
міста Дніпропетровська. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Копію судового рішення із викладом
вступної та резолютивної частин видати
учасникам процесу негайно після його
проголошення.

Суддя
О.Б.Подорець