Єдиний унікальний номер: 378/727/14-ц
Провадження № 2/378/227/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Марущак Н. М.

за участю секретаря:
Карабань З. І.,

з участю представника відповідача
Винарівської сільської ради:
Лишавської А. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Ставище
справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Винарівської сільської ради, третя
особа: ОСОБА_5 про визнання права на
спадщину та права власності,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулися
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посилаючись на те, що
згідно свідоцтва про право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1, виданого 22
листопада 1991 року виконкомом
Винарівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області на підставі рішення виконкому
Винарівської сільської ради № 5 від 20
червня 1988 року, затвердженого рішенням
№105 від 26 липня 1988 року виконавчого
комітету Ставищенської районної ради
народних депутатів, право власності на
вказаний будинок було зареєстроване
Білоцерківським МБТІ за колгоспним
двором, головою якого був ОСОБА_6.

Право власності на вказаний житловий
будинок було зареєстроване
Білоцерківським МБТ в книзі № 1,
реєстровий номер 137 за ОСОБА_6 на
підставі вказаного свідоцтва про право
власності.

Відповідно до погосподарських книг
Винарівської сільської ради за 1986-1990,
1991-1995 роки та довідки Винарівської
сільської ради членами колгоспного
двору за вказаною адресою були ОСОБА_6,
ОСОБА_3, та ОСОБА_4, які набули 15 квітня
1991 року у відповідності до статей 120, 123
ЦК УРСР , Закону України "Про власність"
право власності на будинок як на майно
колгоспного двору .

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Винарівка
помер ОСОБА_6.

Після смерті останнього спадкоємцем за
законом, яка прийняла спадщину є
позивачка ОСОБА_3.

Вказаний житловий будинок загальною
площею 55,0 кв. метри, житловою площею 28,1
кв. метри. Земельна ділянка, на якій
розташований будинок, не
приватизована.

Оригінал вищевказаного свідоцтва про
право власності був втрачений.

Реєстраційна служба Ставищенського
районного управління юстиції
Київської області на їх (позивачів)
звернення про видачу дубліката
свідоцтва про право власності на
вищевказаний житловий будинок на ім'я
померлого ОСОБА_6 роз'яснила, що
державний реєстратор не має право
проводити державну реєстрацію права за
померлою особою, а відтак видавати
дублікат документа на ім'я померлої
особи та рекомендувала звернутися до
органу місцевого самоврядування.

Листом №174 від 11 липня 2013 року
Винарівська сільська рада відмовила у
видачі дубліката правовстановлюючих
документів на ім'я померлого.

Ставищенська районна державна
нотаріальна контора листом № 970/02-14 від
11 липня 2013 року відмовила їй (позивачці)
у видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом на вказаний
будинок через відсутність
правовстановлюючого документа.

Позивачі просять визнати за ОСОБА_3
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1
року чоловіка ОСОБА_6 на 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 та право
власності на 1/3 частину житлового
будинку АДРЕСА_1 як частку в майні
колгоспного двору, загальною площею 55,0
кв. метри, житловою площею 28,1 кв. метри,
вартістю 51141 гривень та Визнати за
ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 як частку в
майні колгоспного двору, загальною
площею 55,0 кв. метри, житловою площею 28,1
кв. метри, вартістю 51141 гривень.

Позивачі та їх представник ОСОБА_7 в
судове засідання не прибули, до суду
подали заяву, відповідно до якої
позовні вимоги підтримують, справу
просять розглядати у їх відсутність.

Представник Винарівської сільської
ради Лишавська А.В. в судовому
засіданні позовні вимоги визнала,
зробивши про це усну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача -
Лишавську А.В., яка позовні вимоги
визнала, зробивши про це усну заяву та
перевіривши письмові докази, вважає, що
визнання представником Винарівської
сільської ради позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що
згідно свідоцтва про право власності
на житловий будинок, виданого 22
листопада 1991 року виконкомом
Винарівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області на підставі рішення виконкому
Винарівської сільської ради №5 від 20
червня 1988 року, затвердженого рішенням
№105 від 26 липня 1988 року виконавчого
комітету Ставищенської районної ради
народних депутатів, право власності на
будинок АДРЕСА_1 було зареєстроване
Білоцерківським МБТІ за ОСОБА_6,
головою колгоспного двору в книзі № 1
реєстровий номер 137. Загальна площа
вказаного будинку 55,0 кв. метри, житлова
площа 28,1 кв. метри. Земельна ділянка, на
якій розташований будинок, не
приватизована. Оригінал вищевказаного
свідоцтва про право власності був
втрачений.

Відповідно до погосподарських книг
Винарівської сільської ради
Ставищенського району Київської
області за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки
Винарівської сільської ради членами
колгоспного двору за вказаною адресою
були: ОСОБА_6, його дружина ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, які набули 15 квітня 1991 року у
відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР ,
Закону України "Про власність" право
власності на вказаний будинок як на
майно колгоспного двору в рівних
частках, кожен на 1/3 його частину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Винарівка
помер ОСОБА_6, після смерті якого
спадщину за законом прийняла позивачка
ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 529 ч. 1, 549 ч. 1
п. 2 ЦК України (1963), подавши до
Ставищенської районної державної
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини у встановлений
строк.

Реєстраційна служба Ставищенського
районного управління юстиції
Київської області на звернення
позивачів про видачу дубліката
свідоцтва про право власності на
вищевказаний житловий будинок на ім'я
померлого ОСОБА_6 роз'яснила, що
державний реєстратор не має право
проводити державну реєстрацію права за
померлою особою і видавати дублікат
документа на ім'я померлої особи та
рекомендувала звернутися до органу
місцевого самоврядування.

Листом №174 від 11 липня 2013 року
Винарівська сільська рада відмовила
позивачам у видачі дубліката
правовстановлюючих документів на ім'я
померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.)
майно колгоспного двору належало його
членам на праві сумісної власності.

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності"
право власності на майно, яке належало
колгоспному двору і збереглося після
припинення його існування, мають ті
члени двору, які до 15 квітня 1991 року не
втратили права на частку в його майні.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що
право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації, а
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість і
підстави відмови в ній установлюються
законом.

Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" право власності та інші
речові права на нерухоме майно, набуті
згідно з діючими нормативно-правовими
актами до набрання чинності цим
Законом, визнаються державою.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності. За
змістом наведених норм права потреба в
такому способі захисту виникає тоді,
коли наявність суб'єктивного права
власника не підтверджена відповідними
доказами (документами), підлягає
сумніву, не визнається іншими особами
або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 за
життя, та позивачі набули право
власності на вищевказаний житловий
будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК
УРСР (1963 р.) в рівних частках, кожен на 1/3
його частину, а позивачка ОСОБА_3, крім
того, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
ОСОБА_6 набула право власності в
порядку спадкування за законом на 1/3
частини будинку, і оскільки
представником відповідача -
Винарівської сільської ради позов
визнається, то він підлягає
задоволенню.

Оскільки Винарівська сільська рада до
пред'явлення позову про визнання права
на спадщину за законом на житловий
будинок і в судовому засіданні не
оспорювала цього права, відповідно до
змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може
бути покладений обов'язок по
відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. ст. 120, 123, 529 ч. 1, 549 ЦК УРСР
(1963 р.), ст. ст. 182, 392 Цивільного Кодексу
України, ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 213-215 ЦПК України, суд,
-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловіка
ОСОБА_6 на 1/3 частину житлового будинку
АДРЕСА_1 та право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1, як
частку в майні колгоспного двору,
загальною площею 55,0 кв. метри житловою
площею 28,1 кв. метри вартістю 51141
(п'ятдесят одна тисяча сто сорок одна)
гривня.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/3
частину житлового будинку АДРЕСА_1, як
частку в майні колгоспного двору,
загальною площею 55,0 кв. метри житловою
площею 28,1 кв. метри вартістю 51141
(п'ятдесят одна тисяча сто сорок одна)
гривня.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Повне рішення виготовлено 15 серпня 2014
року.

Суддя
Н. М. Марущак