Справа № 355/1286/14-ц
Провадження № 2/355/491/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Баришівський
районний суд Київської області в
складі

головуючого судді Єременка В.М.

при секретарі Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в смт. Баришівка
Київської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07
березня 2012 року ОСОБА_2 взяла у нього в
борг грошові кошти в розмірі 29000 тисяч
гривень для власних потреб, що
підтверджується власноруч написаною
нею розпискою про отримання коштів з
кінцевим поверненням суми позики в
повному обсязі до 15 березня 2012 року,
однак до цього часу борг не повернула.

Позивач звертався до відповідачки з
вимогою про повернення суми боргу, але
вона ігнорує його і борг не повертає.

Правочин між позивачем та
відповідачкою вчинений у письмовій
формі.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на
користь позивача основну суму боргу -
29000 (двадцять дев,ять тисяч ) грн. 00 грн.
та 290 (двісті дев,яносто) грн. 00 коп.
сплаченого судового збору, а всього 29290
(двадцять дев,ять тисяч двісті
дев,яносто) грн. 00 коп.

Відповідно до ст.130 ЦПК України, у разі
визнання позову відповідачем, суд за
згодою сторін може ухвалити судове
рішення у попередньому судовому
засіданні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги про стягнення
боргу з ОСОБА_2 на загальну суму 29290
грн. 00 коп.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому
засіданні на розгляді справи не
заперечувала проти заявленого до неї
позову та зобов,язалась на протязі
місяця повернути борг.

Дослідивши матеріали справи суд
вважає, що заявлений позов є
обґрунтованим та підлягає до
задоволення.

Судом встановлено, що 07 березня 2012 року
ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 в борг грошові
кошти в розмірі 29000 тисяч гривень для
власних потреб, про що написала
розписку з поверненням суми позики до
15 березня 2012 року, однак борг не
повернула.

Таким чином, зважаючи на невиконання
відповідачкою зобов'язання стосовно
повернення боргу, позивач вправі
вимагати стягнення з відповідача боргу
та нараховані інші суми в зв,язку з
неповерненням боргу.

У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої постановлено
рішення, суд присуджує з другої сторони
всі судові витрати, хоча б ця сторона і
була звільнена від оплати судових
витрат на користь держави.

Суд вважає за необхідне задовольнити
позов в частині стягнення витрат з
відповідачки по сплаті судового збору
у сумі 290 грн. 00 коп. на користь позивача.

Встановлене судом підтверджується
письмовими матеріалами справи:

- ксерокопією розписки від 07.03.2012 року,
складеної ОСОБА_2 про отримання нею від
позивача боргу в сумі 29000 грн.;

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1;

- квитанцією про сплату судового збору
в сумі 290 грн.;

- іншими матеріалами справи.

Стаття 207 ЦК України надає тлумачення,
що правочин, вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо його
зміст зафіксований в одному або
кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
не допускається.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов,язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або ж таку
кількість речей того ж роду такої ж
якості.

В статті 1047 ЦК України визначені вимоги
до форми договору позики, а саме
договір позики укладається у письмовій
формі, якщо його сума не менш, як у
десять разів перевищує встановлений
законом розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, а у
випадках, коли позикодавцем є юридична
особа - незалежно від суми.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 130, 208, 209, 212, 213,
214, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 626, 627,
628, 638, 639, 640, 651, 1046,1047, 1048, 1050 ЦК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, жительки АДРЕСА_1 на
користь ОСОБА_1, жителя АДРЕСА_2 грошові
кошти в розмірі основного боргу - 29000
(двадцять дев,ять тисяч гривень) 00 коп.
та 290 (двісті дев,яносто гривень) 00 коп.
сплаченого судового збору, а всього 29290
(двадцять дев,ять тисяч двісті
дев,яносто гривень) 00 коп.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів до Апеляційного суду
Київської області через Баришівський
районний суд Київської області.

Суддя Баришівського районного суду
В. М. Єременко