Справа № Провадження №382/97/14ц
22-ц/780/2576/14 Головуючий у І інстанції
Литвин Л.І.Категорія18Доповідач у 2
інстанціїПоліщук 23.05.2014
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 травня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» на рішення Яготинського
районного суду Київської області від 13
лютого 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення осіб, які
беруть участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду з позовом і просив
стягнути з відповідача
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 22 393,20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13
березня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_2 був укладений кредитний
договір, за умовами якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. Однак
відповідач умови договору належним
чином не виконав і станом на 30 вересня
2013 року має заборгованість у розмірі
22393,20 грн. з яких: заборгованість по
кредиту у розмірі 4870,77 грн.;
заборгованість по відсотках за
користування кредитом у розмірі 15979,90
грн.; штраф (фіксована частина) у
розмірі 500 грн. та штраф (процентна
складова) у розмірі 1042,53 грн.

Заочним рішенням Яготинського
районного суду Київської області від 13
лютого 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
вирішення справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду
не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові,
суд першої інстанції виходив із того,
що умови і правила надання
банківських послуг, додані позивачем
до заяви про відкриття карткового
рахунку, є нікчемним правочином, так
як не підписані позивачем, а тому
вимоги позивача є недоведеними.

Також судом зазначено, що позивачем
пропущений встановлений строк
позовної давності.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки вони не
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено,
що 13 березня 2006 року між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений
договір про надання банківських
послуг, за умовами якого банк надав
відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки, тобто до березня
місяця 2009 року.

Відповідачка умови договору належним
чином не виконала і станом на 30 вересня
2013 року має заборгованість у розмірі
22393,20 грн. з яких: заборгованість по
кредиту у розмірі 4870,77 грн.;
заборгованість по відсотках за
користування кредитом у розмірі 15979,90
грн.; штраф (фіксована частина) у
розмірі 500 грн. та штраф (процентна
складова) у розмірі 1042,53 грн.

Встановивши вказані обставини, суд
прийшов до невірного висновку, що
умови і правила надання банківських
послуг, додані позивачем до заяви
про відкриття карткового рахунку, є
нікчемним правочином, так як не
підписані позивачем.

Згідно з ч. 1 с. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме заяви ОСОБА_2 від 13.03.2006 року, в
ній зазначено, що вона була
ознайомлена та погодилась з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою та
Тарифами банку. Також погодилась із
тим, що вказана заява разом із Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою і
Тарифами складає між нею та банком
договір про надання банківських
послуг. Вказана заява підписана
особисто ОСОБА_2 (а.с.6).

Із пункту 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг вбачається, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна із сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той же
строк (а.с. 9).

З врахуванням вказаних обставин,
колегія суддів приходить до
висновку, що 13 березня 2006 року
сторони погодили між собою умови
укладеного між ними кредитного
договору, в тому числі і строк його
дії.

Оскільки ОСОБА_2 з часу укладення
договору з відповідною заявою про
припинення дії договору до Банку не
зверталась, до відповідно до пункту
9.12 Умов та правил надання банківських
послуг договір про надання
банківських послуг є пролонгованим
на новий строк, тобто кредитний
договір між сторонами на час
ухвалення рішення суду є чинним зі
збереженням тих умов, на яких його було
укладено.

Не можна погодитись із висновками
суду щодо відмови в позові за
пропуском строку позовної давності з
тих підстав, що строк дії картки,
виданої на ім.'я відповідача
закінчився в березні 2009 року, а з
позовом в суд Банк звернувся в січні
2014 року.

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач не зверталась до суду із
заявою про застосування строку
позовної давності, судом ухвалене
заочне рішення.

Посилання суду першої інстанції на
те, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув і позовна давність за
позовом про повернення споживчого
кредиту застосовується судом
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі не можуть прийматись до
уваги із таких підстав.

Постановою Верховного Суду України
від 20.11.2013 року у справі 6-126 цс13,
розглянутій в порядку перегляду з
підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.355 ЦПК
України, висловлена правова позиція,
згідно якої пункт 7 частини 11 статті 11
Закону України «Про захист прав
споживачів», яким кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув, у системному зв'язку з
самою частиною 11 статті 11 зазначеного
Закону стосується позасудового
порядку повернення споживчого кредиту
і спрямований на те, щоб встановити
судовий контроль за вирішенням таких
вимог кредитодавця з метою захисту
прав споживача як слабшої сторони
договору споживчого кредиту.

За вказаних обставин суд неправильно
застосував норми матеріального
права, передбачені ст.ст.257, 258, 261, 267 ЦК
України, які регулюють позовну
давність.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 6.5 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість за Кредитом,
відсотками за його використання, за
перевитрати платіжного ліміту, а
також оплачувати комісії на умовах,
передбачених цим Договором.

Згідно із п.8.6 цих-же Умов при
порушенні позичальником строків
платежу по кожному з грошових
зобов'язань, передбачених цим
Договором більш ніж на 120 днів,
позичальник зобов'язаний сплатити
Банку штраф в розмірі 500грн. + 5% від
суми позову.

Встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що ОСОБА_2 взяті
на себе зобов'язання щодо поверненню
кредиту, відсотків за користування
ним не виконала і станом на 30 вересня
2013 року має заборгованість перед
позивачем у розмірі 22393,20 грн. з яких:
заборгованість по кредиту у розмірі
4870,77 грн.; заборгованість по відсотках
за користування кредитом у розмірі
15979,90 грн.; штраф (фіксована частина) у
розмірі 500 грн. та штраф (процентна
складова) у розмірі 1042,53 грн.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, так
як висновки суду не відповідають
обставинам справи, обставини справи,
які суд вважав встановленими, є
недоведеними, неправильно
застосовано норми матеріального
права, рішення суду підлягає
скасуванню із ухваленням нового
рішення, яким позов задовольнити і
стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 22 393
(двадцять дві тисячі триста дев'яносто
три) грн. 20 коп. заборгованості за
кредитним договором.

Згідно із ч.1 ст.88 ЦПК України з
врахуванням задоволення позову
стягнути з ОСОБА_2 на користь
позивача 351 грн. 20 коп. судових витрат.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Яготинського районного суду
Київської області від 13 лютого 2014 року -
скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» 22 393
(двадцять дві тисячі триста дев'яносто
три) грн. 20 коп. заборгованості за
кредитним договором та 351 грн. 20 коп.
судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з моменту набрання ним законної
сили.

Головуючий:

Судді: