Справа № 495/5139/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання:
Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу № 495/5139/14-ц

за позовом ОСОБА_1

до Семенівської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області

про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

14.07.2014 року ОСОБА_1 (далі по тексту -
позивач) звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області з
позовною заявою до Семенівської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області (далі по тексту -
відповідач) про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання права
власності.

Так, позивач просить суд:

- встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2 за заповітом у вигляді
житлового будинку по АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 0,25 га, який складається з: літ.
«А» - житловий будинок загальною площею
73,2 кв.м., житловою площею 43 кв.м.; літ. «б»
- підвал, літ. «а» - веранда, літ. «Б» -
сарай, літ. «В» - сарай, літ. «Є» -
вбиральня, споруда № 1 - ворота, споруда
№ 2 - огорожа, споруда № 3 - цистерна;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на
житловий будинок по АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 0,25 га, який складається з: літ.
«А» - житловий будинок загальною площею
73,2 кв.м., житловою площею 43 кв.м.; літ. «б»
- підвал, літ. «а» - веранда, літ. «Б» -
сарай, літ. «В» - сарай, літ. «Є» -
вбиральня, споруда № 1 - ворота, споруда
№ 2 - огорожа, споруда № 3 - цистерна.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явився, але подав до суду заяву,
згідно з якою заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить їх
задовольнити та розглянути справу за
його відсутністю.

Відповідач - Семенівська СР, в судове
засідання не з'явилася, але подала до
суду заяву, згідно якої просить
розглянути справу у її відсутність та
винести законне і обґрунтоване
рішення.

Враховуючи викладені обставини, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності учасників судового
процесу на підставі наявних та
достатніх для розгляду матеріалів
справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, чи в разі
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши
матеріали справи, дослідивши надані
докази, суд дійшов до висновку про
законність, правомірність та
обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином
ОСОБА_2, що підтверджується повторно
виданим 26.06.2012 року свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 (мати ОСОБА_1.)
померла, про що свідчить свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_3 від 27.02.2012 року.

Відповідно до технічного паспорту
(інвентаризаційна справа № 142),
виданого 12.01.2014 року КП
«Б-Дністровським БТІ», власником
садибного (індивідуального) житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, є ОСОБА_2

Крім того, рішенням
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 30.09.2013 року по справі № 495/7103/13-ц
встановлено факт належності на праві
власності житлового будинку з
належними до нього господарськими
будівлями, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, ОСОБА_2, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2 залишилась спадщина у
вигляді житлового будинку, що
розташований за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт
від 24.02.2012 року, який зареєстровано в
реєстрі за № 3 секретарем ВК
Семенівської СР, згідно якого все
майно, де б воно не знаходилося і з чого
б воно не складалося і взагалі все те,
на що ОСОБА_2 за законом матиме право і
що буде належати їй на момент смерті,
ОСОБА_2 заповіла синові - ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Даний заповіт за життя
ОСОБА_2 не був змінений і не скасований.

Відповідно до довідки Семенівської СР
від 10.07.2014 року, земельна ділянка площею
0,60 га, розташована в АДРЕСА_1
знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_1,
в тому числі - 0,25 га для обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель та 0,35 га для ведення
особистого селянського господарства.
Рішення про приватизацію земельної
ділянки не приймалось. Державний акт на
землю не видавався.

Так, ОСОБА_1 є основним (єдиним)
спадкоємцем за заповітом житлового
будинку, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1, здійснює догляд за цим
будинком, обробляє земельну ділянку,
користується речами побутового вжитку,
виготував технічний паспорт на
будинок, сплачує податок на землю та
здійснює інші платежі.

Таким чином, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
року ОСОБА_2 залишилась спадщина, у
вигляді садибного (індивідуального)
житлового будинку, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1, який доглядає та
продовжує користуватися єдиний
спадкоємець ОСОБА_2 - її син, ОСОБА_1

Згідно із листом приватного нотаріуса
Білгород-Дністровського РНО № 144/01-16
від 26.06.2014 року, при зверненні до
нотаріальної контори з метою
оформлення та отримання свідоцтва про
право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1
було відмовлено у зв'язку із
відсутністю у спадкодавця (ОСОБА_2.)
правовстановлюючого документу на
житловий будинок та зареєстрованого
права власності. Рекомендовано
звернутися до суду для визнання права
власності на житловий будинок на своє
ім'я.

Дані обставини і стали підставою для
звернення ОСОБА_1 до суду із
відповідною позовною заявою.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», справи про
спадкування розглядаються судами за
правилами позовного провадження, якщо
особа звертається до суду з вимогою про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, які можуть вплинути на
спадкові права й обов'язки інших осіб.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України
встановлено, що спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217 ЦК України).
Заповітом є особисте розпорядження
фізичної особи на випадок своєї смерті.
Право на заповіт має фізична особа з
повною дієздатністю. Право на заповіт
здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК
України).

Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного
кодексу України встановлено, що
заповідач має право скласти заповіт
щодо усієї спадщини або її частини.
Чинність заповіту щодо складу спадщини
встановлюється на момент відкриття
спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт,
який написаний заповідачем
власноручно або за допомогою
загальноприйнятих технічних засобів
(ч.1 ст.1248 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного
кодексу України, спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу
України, спадкоємці за законом
одержують право на спадкування
почергово. Кожна наступна черга
спадкоємців за законом одержує право
на спадкування у випадку відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу
України встановлено, що право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, а спадкування за
законом є однією з підстав набуття
права власності.

Як встановлено матеріалами справи та
підтверджено в ході судового засідання
спадкоємцем ОСОБА_2 (померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року) за заповітом, який
претендує на спадщину у вигляді
житлового будинку по АДРЕСА_1, є її син,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується той факт, що після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, її син -
ОСОБА_1, фактично прийняв спадщину, а
саме користується земельною ділянкою
та будинком, сплачує всі необхідні
платежі, обробляє земельну ділянку та
доглядає за будинком.

Враховуючи вищевикладені обставини та
норми чинного законодавства, суд
дійшов до висновку про задоволення
позовної заяви ОСОБА_1 до Семенівської
СР про встановлення факту прийняття
спадщини та визнання права власності.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268, 1274,
1276 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3,
10, 11, 57, 58, 60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218
Цивільного процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Семенівської
сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської області про встановлення
факту прийняття спадщини та визнання
права власності - задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1
спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року
ОСОБА_2 за заповітом у вигляді
житлового будинку по АДРЕСА_1,
розташований на земельній ділянці
площею 0,25 га, який складається з: літ.
«А» - житловий будинок загальною площею
73,2 кв.м., житловою площею 43 кв.м.; літ. «б»
- підвал, літ. «а» - веранда, літ. «Б» -
сарай, літ. «В» - сарай, літ. «Є» -
вбиральня, споруда № 1 - ворота, споруда
№ 2 - огорожа, споруда № 3 - цистерна.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (67751,
АДРЕСА_2 ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
право власності на житловий будинок по
АДРЕСА_1, розташований на земельній
ділянці площею 0,25 га, який складається
з: літ. «А» - житловий будинок загальною
площею 73,2 кв.м., житловою площею 43 кв.м.;
літ. «б» - підвал, літ. «а» - веранда, літ.
«Б» - сарай, літ. «В» - сарай, літ. «Є» -
вбиральня, споруда № 1 - ворота, споруда
№ 2 - огорожа, споруда № 3 - цистерна, в
порядку спадкування за заповітом після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року його матері,
ОСОБА_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, а
також особи, які не брали участі у
справі, якщо суд вирішив питання про їх
права та обов'язки, мають право
оскаржити в апеляційному порядку
рішення суду першої інстанції повністю
або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Одеської області через
Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В. Мишко