У х в а л а

іменем україни

6 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,
Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ будинку в
натурі, визначення порядку
користування земельною ділянкою,
переведення прав та обов'язків
забудовника та усунення перешкод у
здійсненні перепланування і
користуванні частиною будинку та за
зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про визнання права власності на
об'єкт нерухомості незавершеного
будівництва та визначення часток у
праві спільної часткової власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з
вищезазначеним позовом, посилаючись на
те, що вони та відповідач є
співвласниками житлового будинку №
АДРЕСА_1. Позивачам належить 43/300
частини вказаного будинку кожному, а
відповідачу - 107/150 частини будинку.
Після смерті їх батька право на
спадкування мали вони та мати
відповідача в рівних частках, тобто по
43/300 частини будинку. 20 вересня 2005 року
ними отримано свідоцтво про право на
спадщину. Після смерті ОСОБА_7 її майно
успадкувала ОСОБА_6, тобто 57/100 частини
будинку та 43/300 частини будинку, що
належали їй після смерті ОСОБА_8 Таким
чином, у їх спільному користуванні та
відповідачки знаходиться 43/100 частини
будинку, з яких їм належить 86/300, а
ОСОБА_6 43/300. Позивачі просили поділити
між ними та ОСОБА_6 в натурі 43/100 частин
будинку № АДРЕСА_1, відповідно до
висновку судової будівельно-технічної
експертизи від 25 червня 2013 року,
стягнути з відповідача на їх користь
грошову компенсацію у розмірі 227 грн за
різницю в частках, покласти на них
зобов'язання по замуруванню дверних
прорізів між приміщеннями в будинку,
покласти на відповідачку зобов'язання
по влаштуванню дверного прорізу між
приміщеннями 1-3 та 1-7; перевести на них
права та обов'язки забудовника
незакінчених будівництвом приміщень III
та IV в порядку спадкування за законом
після смерті батька, визнати за ними в
рівних частках за кожним право
власності на будівельні матеріали та
конструкції незакінчених будівництвом
приміщень в сумі 136 084 грн, стягнути з
них на користь відповідача грошову
компенсацію за 1/3 частину вартості
будівельних матеріалів та конструкцій
незакінчених будівництвом приміщень в
сумі 45 361 грн 33 коп.; зобов'язати
відповідача не чинити їм перешкоди та
звільнити приміщення 1-8 від своїх
речей; визначити порядок користування
земельною ділянкою, виділивши їм в
спільне користування 0,0521 га земельної
ділянки, згідно варіанту, наданого
висновком експертизи від 25 червня 2013
року № 10546/12-43 у визначених експертизою
межах та судові витрати у розмірі 6 871
грн 92 коп.

ОСОБА_6 пред'явила зустрічний позов, в
якому просила визнати за нею право
власності на об'єкт нерухомості
незавершеного будівництва, приміщення
III площею 35,5 кв.м та IV площею 33,8 кв.м у
будинку № АДРЕСА_1 в частині 2/3 від
площі приміщення, виділити його в
натурі згідно часток; визнати за
відповідачами право власності на
об'єкт нерухомості - незавершеного
будівництва, приміщення III площею 35,5
кв.м та IV площею 33,8 кв.м у будинку № 123 в
частині 1/3 від площі приміщення та
виділити його в натурі згідно часток;
визначити порядок користування
земельною ділянкою згідно розподілу
загальної площі будинку.

Рішенням Ірпінського міського суду
Київської області від 12 листопада 2013
року позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Розділено між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
в натурі 43/100 частини будинку № АДРЕСА_1,
відповідно до висновку судової
будівельно-технічної експертизи
від 25 червня 2013 року № 10546/12-43, виділено
ОСОБА_4, ОСОБА_5 в спільну
часткову власність в рівних частках
86/300 частин будинку, що складаються з
приміщення 1-8 площею 1934 кв. м та
господарських споруд сараю «К»,
вбиральні «О», літнього душу «У»,
загальною вартістю 21 476 грн.

Виділено ОСОБА_6 в натурі приміщення 1-7
площею 10,8 кв. м, погріб «В», загальною
вартістю 11 079 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 грошову компенсацію в сумі 227
грн за різницю в частках.

Покладено на ОСОБА_4 та ОСОБА_5
зобов'язання по замуруванню дверних
прорізів між приміщеннями 1-4 та 1-8, між
1-7 та 1-8 в будинку № АДРЕСА_1.

Покладено на ОСОБА_6 зобов'язання по
влаштуванню дверного прорізу між
приміщеннями 1-3 та 1-7 в будинку №
АДРЕСА_1.

Переведено на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права та
обов'язки забудовника незакінчених
будівництвом приміщень III та IV в
будинку № АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних
частках за кожним право власності на
будівельні матеріали та конструкції
незакінчених будівництвом приміщень III
та IV в будинку № АДРЕСА_1 в сумі 136 084 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_6 грошову компенсацію за 1/3
частину вартості будівельних
матеріалів та конструкцій
незакінчених будівництвом приміщень III
та IV в сумі 45 361 грн 33 коп.

Зобов'язано ОСОБА_6 не чинити ОСОБА_4,
ОСОБА_5 перешкод в замуруванні дверних
прорізів між приміщеннями 1-4 та 1-8, між
1-7 та 1-8 та звільнити приміщення 1-8
площею 19,4 кв. м від своїх речей в
будинку № АДРЕСА_1.

Визначено між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
порядок користування земельною
ділянкою по АДРЕСА_1 площею 0,1563 га,
виділено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в
спільне користування 0,0521 га земельної
ділянки, згідно варіанту, наданого
висновком експертизи від 25 червня 2013
року № 10546/12-43 у визначених
експертизою межах.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року рішення
районного суду скасовано та ухвалено
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

В решті рішення суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5
просять скасувати рішення
апеляційного суду та залишити силі
рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Рішення апеляційного суду в частині
залишення рішення суду першої
інстанції без змін не оскаржується, а
тому касаційному перегляду не
підлягає.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК
України під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову в задоволенні первісного
позову, апеляційний суд обґрунтовано
виходив із того, що частина будинку, яку
позивачі просили поділити в натурі
містить приміщення, які не здані в
експлуатацію та не зареєстровані в
установленому законом порядку. Крім
того, в матеріалах справи відсутній
відповідний дозвіл на переобладнання
або перепланування спірної частини
будинку, а тому апеляційний суд дійшов
правильного висновку, що наразі поділ
будинку в натурі є передчасним.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що судом апеляційної
інстанції правильно встановлено та
належно перевірено обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судове рішення
ухвалено із додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підстав для його зміни чи
скасування немає.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, обґрунтовано
викладеного в мотивувальній частині
оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 25 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.І.
Амелін

С.О. Карпенко

І.К. Парінова