Справа №705/2956/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2014 року
м. Умань

Уманський
міськрайонний суд Черкаської області в
складі:

головуючого судді
Черниш Т.О.

при секретарі
Шевчук Н.С. .

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Умань цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
обмежень права спільної часткової
власності ,-

В С Т А Н О В И В :

Зважаючи на складність
викладення повного рішення суду,
пов'язаного з потребою у обґрунтуванні
доводів сторін, на що може бути
витрачений значний час, суд вважає за
необхідне проголосити його вступну та
резолютивну частини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64,208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову до ОСОБА_2 про усунення обмежень
права спільної часткової власності .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які беруть участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом 10-и днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя
Т.О. Черниш

копія

Справа №705/2956/14-ц

2/705/1095/14

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2014 року
м. Умань

Уманський міськрайонний
суд Черкаської області в складі:

головуючого судді
Черниш Т.О.

при секретарі
Шевчук Н.С. .

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Умань цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення
обмежень права спільної часткової
власності ,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області з позовом до ОСОБА_2 про
усунення обмежень права спільної
часткової власності. В позові позивач
вказує, що приватний будинок по
АДРЕСА_1 належить співвласникам
згідно ідеальних долей. До будинку
відноситься земельна ділянка площею
2035 м2 згідно рішення Уманського
міськвиконкому № 576 від 21.12.1954 року. До
земель приватної власності належить
1475 м2, а 560 м 2 знаходиться у спільній
власності з визначення частки
кожного співвласника. Право спільної
часткової власності на земельну
ділянку виникло за рішенням
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 02.07.2004 року.
Поділ земельної ділянки на частки
здійснений за умови рівності всіх
співвласників, що складає 1/6 від
спільної власності або ( 560/6 ) = 93 м2.
Відповідач ОСОБА_2 починаючи з 2004 року
постійно веде захват земель спільного
користування і провокує внутрішні
конфлікти. Незаконно включила до
своєї приватної земельної ділянки
частину доріжки 7-8 і повністю доріжку
14-19 з знищенням довгострокових
межових знаків і спільного майна -
підпорної стіни . Змінила межі свого
приватного двору , встановивши без
згоди і дозволу паркан. На спільній
доріжці 14- 19 збудувала капітальну 2-
поверхову споруду та тимчасово
закрила прохід до будинку і
погіршила водовід , що веде до
зруйнування підпорної стінки висотою
до 4 м. Самочинно викопала примітивну
яму без правил безпеки на спільній
території , що ускладнює
обслуговування будинку. Розкидала по
спільній території свій непотріб. При
будівництві автономної водомережі і
каналізації відповідач зруйнувала
покриття проїзду. На його звернення
привести все до норми віщує смерть і
обливає багном. Додатково ОСОБА_2 без
його згоди і дозволу органів влади
веде підприємницьку діяльність і
виготовляє гіпсові наліпки та
забруднює викидами все спільне
дворове довкілля і порушує санітарні
норми. Такі дії ОСОБА_2 привели до
обмеження його прав спільної часткової
власності. Позивач, просить суд
зобов'язати ОСОБА_2 усунути обмеження
права спільної часткової власності
на земельну ділянку загального
користування і незаконному
заволодінню частиною спільної
ділянки , зміни внутрішніх меж і
порядку користування; зобов'язати
ОСОБА_2 роботи по відновленню порядку
користування провести відповідно
рішення Уманського міськрайонного
суду Черкаської області від 02.07. 2004
року; зобов'язати ОСОБА_2 самовільно
зайняті землі привести у придатний
для використання стан шляхом
знесення самочинної добудови
санвузла і мансарди та інших споруд з
відновленням меж і повернути їх до
загального користування; заборонити
ОСОБА_2 використовувати спільну
територію під складання матеріалів,
паркування стоянки причепів та ін. і
зобов'язати в місячний термін все
прибрати; заборонити ОСОБА_2
проведення підприємницької
діяльності з використанням спільної
часткової власності загального
користування , що веде до їх
забруднення; зобов'язати ОСОБА_2
відновити зруйноване покриття
подвір'я і тротуару загального
користування; стягнути з відповідача
ОСОБА_2 на користь позивача збитки і
витрати завдані незаконними діями.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав та просив його
задоволити посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
вказувала на необхідність відмовити
позивачу в задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін по
справі, дослідивши матеріали справи у
їх сукупності, всебічно та повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають істотне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини

Згідно реєстру прав власності не
нерухоме майно встановлено, що ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є
співвласниками житлового будинку за
адресою : АДРЕСА_1 (а.с. - 5). Як
встановлено в судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 не додав до матеріалів
цивільної справи доказів ( належних та
допустимих), які б підтверджували факт,
що він є землевласником чи
землекористувачем земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1. Згідно Державного
акту на право власності на земельну
ділянку Серії ЯА №465981, що виданий на
підставі рішення Уманської міської
ради від 27 квітня 2005 року №2.6-46/4, ОСОБА_2
приватизувала земельну ділянку по
АДРЕСА_1, площею 0,0477 га для
обслуговування житлового будинку в
т.ч. спільне користування площею 0, 0093.
Відповідно до рішення Уманського
міськрайонного суду Черкаської
області від 02 липня 2004 року, визначено
порядок користування співвласниками
житлового будинку земельною ділянкою,
що розташована в АДРЕСА_1. В рішенні
Уманського міськрайонного суду
Черкаської області від 02 липня 2004 року
вказано : « ... В спільне користування
співвласникам виділити земельну
ділянку під спільним подвір'ям,
земельна ділянка обмежена тильним
фасадом житлового будинку і підпорною
бутовою стіною з проходом до неї
шириною один метр вздовж металевого
огородження з тильного боку
будинковолодіння, земельна ділянка
шириною один метр вздовж підпорної
бутової стіни від вулиці Садової до
житлового будинку для забезпечення
можливості ремонту підпорної бутової
стіни та спільного внутрішньо
дворового водопроводу, цегляне
огородження товщиною 0,5 метрів з боку
вулиці Садової та з боку
землекористування НОМЕР_1 до місця, де
цегляне огородження являється тильною
стіною господарських споруд, бутова
підпорна стіна. ...». Також в рішенні
вказано, що згідно технічного паспорта
БТІ норма землекористування за
будинковолодінням АДРЕСА_1 складає 2035
кв. м.. При цьому ОСОБА_2 за рішенням
суду виділено було у користування
земельну ділянку площею 384 кв.м., що
разом з 1/6 площі земельної ділянки
спільного користування відповідає
23,3/100 частки земельної ділянки, а ОСОБА_1
- земельну ділянку площею 248,5 кв.м., що
разом з 1/6 площі земельної ділянки
спільного користування відповідає 1/6
частки земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного
кодексу України громадяни та юридичні
особи набувають право власності та
право користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених ЗК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України
встановлено, що володіння,
користування та розпорядження
земельною ділянкою, що перебуває у
спільній частковій власності,
здійснюється за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі не досягнення згоди - у судовому
порядку. Договір про спільну часткову
власність на земельну ділянку
укладається в письмовій формі і
посвідчується нотаріально. Згідно ч. 2
ст. 90 ЗК України лише порушені права
власників земельних ділянок
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом, а ч.1 п. "г" та п.
„е" ст. 91 ЗК України передбачає, що
власники земельних ділянок зобов'язані
не порушувати прав власників суміжних
земельних ділянок та
землекористувачів та дотримуватися
правил добросусідства, що передбачені
і ч. 2 ст. 95 ЗК України стосовно прав
землекористувачів. Відповідно до ч. 1
ст. 103 ЗК України власники та
землекористувачі земельних ділянок
повинні обирати такі способи
використання земельних ділянок
відповідно до їх цільового
призначення, при власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок, завдається найменше
незручностей. Згідно з положеннями ч. 2
ст. 152 ЗК України, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його права на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України,
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 126 ЗК
України, право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних, або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових правовідносин.

За змістом вказаних
процесуальних норм, об'єктом захисту є
порушене, невизнане або оспорюване
право чи цивільний інтерес, і саме вони
є підставою для звернення особи за
захистом із застосуванням
відповідного способу захисту. Позивач
в судовому засіданні жодного разу не
вказав на те, в чому ж полягає порушення
прав позивача та чим обмежується його
право спільної часткової власності на
земельну ділянку загального
користування і відповідно позивачем не
надано суду належних та допустимих
доказів на підтвердження своїх
доводів.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України, рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.214 ЦПК України,
рішення має відповідати в тому числі на
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 3) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи. Згідно частини
першої ст. 59 ЦПК України, суд не бере до
уваги докази, які одержані з порушенням
порядку, встановленого законом.
Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи. (ч.1 ст.64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч.
1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов'язок
довести в суді ті обставини, що позивач
уповноважений звертатися до суду з
відповідним позовом і відповідно, що є
підстави до застосування до спірних
правовідносин відповідних положень
цивільного законодавства України.
Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК
України - позивач повинен був довести
за допомогою належних та допустимих
доказів, з урахуванням положень ст. ст.
57-59 ЦПК України, зазначені ним
обставини. Однак таких доказів він не
надав і не ставив питання в судовому
засіданні про їх витребування. Таким
чином, при викладених обставинах, у
зв'язку з тим, що позивач не довів тих
обставин, на які він посилається в
своїй позовній заяві - позов не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 15, 10, 11, 57-64,208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК
України , суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позову до ОСОБА_2 про усунення обмежень
права спільної часткової власності .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Черкаської області
через суд першої інстанції шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особами, які беруть участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, протягом 10-и днів з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис
Т.О. Черниш

З оригіналом вірно: Суддя: