Провадження № 2/127/5548/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

02.09.2014 року
Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:
головуючого - судді Овсюк Є. М.,

при секретарі - Олійник І.Ю.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
власністю шляхом визнання особи такою,
що втратила право на користування
жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право
на спадщину за законом від 18.09.1998 р.,
посвідченого другою Вінницькою
державною нотаріальною конторою за
реєстровим №2-1916 належить ціле
домоволодіння АДРЕСА_1. Право власності
ОСОБА_1 на дане домоволодіння 02.10.1998 р.
було зареєстровано в КП ВООБТІ в
реєстровій книзі за №8474. ОСОБА_1
зареєстрована і проживає в даному
будинковолодіння.

Крім власника, в будинку зареєстрована
з 16.02.1988 р. ОСОБА_2, яка перебувала в
шлюбі з сином власника ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що шлюб між її сином
і невісткою ОСОБА_2 було розірвано, про
що 08.10.2013 р. у відділі ДРАЦС РС ВМУЮ у
Вінницькій області вчинено актовий
запис №408 і на те, що ще до розірвання
шлюбу ОСОБА_2 залишила будинок,
забравши з нього усі свої речі, позивач
ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним
позовом, в якому просить усунути
перешкоди в користуванні нею належною
їй власністю шляхом визнання ОСОБА_2
такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала
позов, посилаючись на викладені в ньому
обставини.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнала. Зазначила, що вона
дійсно залишила в серпні 2013 р. після
розірвання шлюбу з чоловіком будинок
АДРЕСА_1, оскільки поїхала на заробіток
до Росії, але інтерес до проживання в
будинку не втратила, речей своїх з
будинку не забирала, по приїзду з Росії
продовжує користуватися будинком.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, допитавши
свідка суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позову, приймаючи до уваги наступне.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на
підставі Свідоцтва про право на
спадщину за законом від 18.09.1998 р.,
посвідченого другою Вінницькою
державною нотаріальною конторою за
реєстровим №2-1916 належить ціле
домоволодіння АДРЕСА_1. Право власності
ОСОБА_1 на дане домоволодіння 02.10.1998 р.
було зареєстровано в КП ВООБТІ в
реєстровій книзі за №8474. ОСОБА_1
зареєстрована і проживає в даному
будинковолодіння. Відповідач ОСОБА_2 як
дружина власника будинковолодіння
ОСОБА_3 була зареєстрована у даному
будинковолодінні 16.02.1988 р., що
підтверджується наявною у справі
копією домової книги (а.с.11).

Шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано
08.10.2013 р., про що складено відповідний
запис №408 (а.с.13).

ОСОБА_2 добровільно залишила житло у
даному будинковолодінні переїхавши
влітку 2013 р. до Росії, що сама
підтвердила в судовому засіданні
зазначивши, що залишила житло в серпні
2013 р., а також про те що має намір знову
повернутись до Росії. Факт її
відсутності в спірному
будинковолодінні також
підтверджується довідкою квартального
комітету (Димитрівський) від 18.07.2014 р.
№680 (а.с.8) і свідченнями свідків (а.с.12).

Речей, які належать відповідачці
ОСОБА_2 в будинку не залишилося, хоча
вона стверджує зворотне.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_3 показав, що його бувша дружина
ОСОБА_2 у будинку не проживає більше
року, свої речі з будинку забрала і має
інше місце проживання.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні» від 11.12.2003 р.
№1383-ІV «Громадянин України
зобов'язаний протягом десяти днів
після прибуття до нового місця
проживання зареєструвати своє місце
проживання», що обумовлює необхідність
зняття з реєстрації за попереднім
місцем проживання.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем
проживанням фізичної особи є
приміщення у відповідному населеному
пункті, де фізична особа проживає
постійно, переважно чи тимчасово. За
місцем проживання проводиться
реєстрація громадян, що є підставою для
припущення про проживання особи в
зазначеному будинку, квартирі.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України
власникові належить право володіння,
користування чи розпорядження своїм
майном.

Відповідач ОСОБА_2 на час розгляду
справи більше року житлом в
будинковолодінні АДРЕСА_1 не
користується, оплату комунальних
послуг, які нараховуються, в тому числі
і на неї не проводить, членом сім'ї
позивача, власника даного житла чи сина
власника не являється, втратила
родинні зв'язки з позивачем, що дає
підстави суду прийти до висновку що
подальша реєстрація відповідача в
даному будинку порушує права власника
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вимушена
оплачувати комунальні послуги зі своєї
пенсії, в тому числі відносно
відповідача, що створює перешкоди в
користуванні власником належної їй
власності.

Зазначене дає підстави для
задоволення позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Відповідно до матеріалів справи
позивач сплатила при зверненні до суду
243,60 грн. судового збору і сплатила 450
грн. адвокату за одержання правової
допомоги. Зазначені суми підлягають
стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ЗУ «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11.12.2003
р. №1383-ІV, ст.ст. 29, 317 ЦК України, ст.ст.
57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Усунути перешкоди в користуванні
ОСОБА_1 належним їй на праві власності
будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання
ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені судові витрати в розмірі 243,60
грн. судового збору і 450 грн. за одержану
правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції подається протягом 10
днів з дня його проголошення.

Суддя :