Провадження № 2/522/3268/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Івченка В.Б.,

при секретарі - Січінава М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Шостої Одеської державної
нотаріальної контори, ОСОБА_2, про
тлумачення заповіту та про визнання
спадкоємцем за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з уточненою
позовною заявою до Шостої Одеської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_2
про тлумачення заповіту та про
визнання спадкоємцем за заповітом,
мотивуючи свої вимоги тим, що в
заповіті, складеного ОСОБА_3 від 15.07.2005
року була допущена помилка при
складанні його тексту щодо номеру
будинку, в якому знаходиться квартира,
яка належала ОСОБА_3, та яку вона
заповіла позивачу. При зверненні до
нотаріальної контори їй було
відмовлено у зв'язку з розбіжностями,
які містяться в правовстановлюючих
документах та заповіті в частині
номеру будинку і рекомендовано
звернутися до суду.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити
уточнену позовну заяву у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
позивача не визнала посилаючись на те,
що при складанні заповіту на ім'я
ОСОБА_1, ОСОБА_3 навмисне зазначила
адресу, за якою квартира їй на праві
власності не належить, настання
правових наслідків не бажала, а тому
заповіт є нікчемним. Також представник
відповідача вважає, що позивачем були
пропущені строки позовної давності на
звернення до суду з відповідним
позовом без поважних на те причин. В
своїх поясненнях представник
відповідача звернув увагу суду на те,
що позивач вже зверталася до суду з
аналогічним позовом який був
розглянутий по суті та ухвалене
рішення Приморським районним судом м.
Одеси під головуванням судді Ільченко
Н.А. про задоволення позовних вимог.
Рішенням Апеляційного суду Одеської
області, вказане рішення було
скасоване, як таке, що було винесене з
порушенням норм процесуального права.

Представник відповідача шостої
Одеської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
надав до суду заяву з проханням справу
розглянути у його відсутність.

Вислухавши сторони, свідка ОСОБА_4,
вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню частково
з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла ОСОБА_3, що підтверджується
копією свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_2, видане Третім Приморським
відділом реєстрації актів цивільного
стану Одеського міського управління
юстиції, актовий запис №355.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася
спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яку вона
заповідала ОСОБА_1.

Згідно тексту заповіту від 15.07.2005 року
зазначено наступне: «Я ОСОБА_3, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, в селі Азово,
Таврицького району, Омської області,
Російська Федерація (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), та проживаю в АДРЕСА_1, на
випадок моєї смерті роблю таке
розпорядження: - належну мені квартиру
АДРЕСА_1, заповідаю ОСОБА_1 (російською
мовою ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач після смерті ОСОБА_3 у
визначений законом строк звернулася до
Шостої одеської нотаріальної контори
для прийняття спадщини за заповітом.

Згідно листа Шостої Одеської
нотаріальної контори від 25.02.2009 року за
вихідним №349/01-14, позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва на право
власності за заповітом у зв'язку з тим,
що у заповіті та у правовстановлюючих
документах є розбіжності а саме: у
правовстановлюючих документах
зазначена квартира АДРЕСА_1, а у
заповіті, посвідченому приватним
нотаріусом Шостої Одеської
нотаріальної контори ОСОБА_4 15.07.2005 року
за р.№5-1951, зазначена квартира, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та роз'яснено
позивачу її право на звернення до
районного суду м. Одеси, якщо вона
вважає, що була допущена помилка.

ОСОБА_3 на праві приватної власності
належала квартира АДРЕСА_1, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на житло, виданого
Управлінням Житлово-комунального
господарства виконкому Одеської
міської ради народних депутатів від
14.09.1993 року на підставі розпорядження
органу приватизації від 14.09.1993 року
№20207 та зареєстровано і записано в
реєстрову книгу за №8-1545.

12.01.2009 року ОСОБА_2 звернувся до Шостої
державної нотаріальної контори та
просив видати йому свідоцтво про право
власності на спадщину за законом, яка
відкрилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3
ОСОБА_3, а саме: на квартиру АДРЕСА_1,
грошові вклади, які зберігаються у ВАТ
«Державний ощадний банк України, а
також на інше майно, де б воно не
знаходилось та з чого б воно не
складалось.

26.05.2009 року державним нотаріусом Шостої
державної нотаріальної контори
Лєсогоровим Д.О., було видане свідоцтво
про право на спадщину за законом
ОСОБА_2, що складається з грошових
вкладів з усіма належними відсотками,
індексаціями та компенсаціями, що
знаходиться на зберіганні в філії
відділення №7860/0307 ВАТ «Державний
ощадний банк України».

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4, підтвердила свої покази, надані
нею в судовому засіданні при розгляді
цивільної справи за позовною заявою
ОСОБА_1 до Шостої одеської нотаріальної
контори про тлумачення заповіту під
головуванням судді Ільченко Н.А. та
пояснила, що на день складання ОСОБА_3
заповіту, а саме 15.07.2005 року займала
посаду державного нотаріуса Шостої
державної нотаріальної контори, яка до
неї звернулась з проханням посвідчення
заповіту, згідно якого належну їй
квартиру АДРЕСА_1 бажає заповісти
ОСОБА_1, однак будь-яких
правовстановлюючих документів надано
не було. Також свідок пояснив, що нею
дійсно було допущено технічну помилку
в тексті при нотаріальному оформленні
заповіту щодо номеру будинку замість
будинку під номером АДРЕСА_1, нею
вказано було будинок під номером
АДРЕСА_1. Свідок ОСОБА_4 також
підтвердила ту обставину, що дійсно
волевиявлення ОСОБА_3 було направлене
на настання правових наслідків при
складанні спірного заповіту.

Відповідно до ст.213 ЦК України, зміст
правочину може бути витлумачений
стороною.

На вимогу однієї або обох сторін суд
може постановити рішення про
тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину
беруться до уваги однакове для всього
змісту правочину значення слів і
понять, а також загальноприйняте у
відповідній сфері відносин значення
термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять,
а також загальноприйняте у відповідній
сфері відносин значення термінів не
дає змоги з'ясувати зміст окремих
частин правочину, їхній зміст
встановлюється порівнянням
відповідної частини правочину зі
змістом інших його частин, усім його
змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими
частиною третьою цієї статті, немає
можливості визначити справжню волю
особи, яка вчинила правочин, до уваги
беруться мета правочину, зміст
попередніх переговорів, усталена
практика відносин між сторонами,
звичаї ділового обороту, подальша
поведінка сторін, текст типового
договору та інші обставини, що мають
істотне значення.

Відповідно до ст.1256 ЦК України, у разі
спору між спадкоємцями тлумачення
заповіту здійснюється судом
відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

04.09.2009 року суддею Приморського
районного суду м. Одеси Гандзій Н.В.
було відкрито провадження по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
Шостої Одеської нотаріальної контори
про вступ у спадщину.

05.07.2010 року суддею Приморського
районного суду м. Одеси Свяченою Ю.Б.
провадження по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до Шостої
Одеської нотаріальної контори про
вступ у спадщину за заповітом та
визнання права власності було
відкрито.

01.08.2012 року заочним рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
№2-3778/11 позовні вимоги ОСОБА_1 до Шостої
Одеської нотаріальної контори, третя
сторона ОСОБА_2 про визнання права на
спадкування на спадкове майно за
заповітом ОСОБА_3 від 15.07.2005 року на
квартиру АДРЕСА_1 - задоволені, яким
визнано право на спадкування на
спадкове майно за заповітом.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.11.2012 року заочне рішення
Приморського районного суду м. Одеси
від 01.08.2012 року №2-3778/11 - скасоване.

08.02.2012 року ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси №1522/3088/2012
провадження по цивільній справі за
позовною заявою ОСОБА_1 до Шостої
одеської державної нотаріальної
контори, третя особа - ОСОБА_2, про
тлумачення заповіту було відкрито.

05.04.2012 року по вищезазначеній справі
ухвалено рішення, позовні вимоги
ОСОБА_1 до Шостої одеської державної
нотаріальної контори про тлумачення
заповіту задоволені.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 26.10.2012 року рішення
Приморського районного суду м. Одеси
скасоване, в задоволенні позову -
відмовлено.

17.12.2012 року після скасування заочного
рішення Приморського суду Одеської
області №3778/11 ОСОБА_1 звернулась до
Приморського районного суду м. Одеси з
позовною заявою до Шостої Одеської
державної нотаріальної контори, ОСОБА_2
про тлумачення заповіту та про
визнання спадкоємцем за заповітом.

Враховуючи те, що позивач на протязі
тривалого часу намагалась поновити
своє порушене право, що
підтверджується матеріалами справи,
суд вважає, що строки звернення до суду
з відповідним позовом не були
пропущені позивачем.

Представник відповідача посилався на
ту обставину, що справа з приводу спору
між тими самими сторонами, про той
самий предмет і з тих самих підстав вже
розглядалася, однак суд не може
погодитися з наведеними доводами
представника відповідача, оскільки у
справі на яку він посилається ОСОБА_7 не
був залучений у справі у якості
співвідповідача, чим суд порушив норми
процесуального права, задовольнивши
позовні вимоги, а рішення скасоване.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши
встановлені по справі обставини у всіх
їх сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_1 до Шостої Одеської
державної нотаріальної контори,
ОСОБА_2, про тлумачення заповіту
необхідно задовольнити. Стосовно
позовної вимоги позивача про визнання
спадкоємцем за заповітом, суд вважає,
що в цій частині необхідно відмовити,
оскільки визначення кола спадкоємців у
тому числі і за заповітом здійснюється
в загальному порядку, передбаченому
чинним законодавством України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215
ЦПК України, ст.ст. 213, 1256 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шостої
Одеської державної нотаріальної
контори, ОСОБА_2, про тлумачення
заповіту та про визнання спадкоємцем
за заповітом - задовольнити частково.

Заповіт ОСОБА_3 від 15.07.2005 року
тлумачити таким чином: «Я ОСОБА_3, яка
народилася ІНФОРМАЦІЯ_4, в селі Азово,
Таврицького району, Омської області,
Російська Федерація (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1), та проживаю в АДРЕСА_1, на
випадок моєї смерті роблю таке
розпорядження: - належну мені квартиру
АДРЕСА_1, заповідаю ОСОБА_1 (російською
мовою ОСОБА_1), ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції, шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк - з дня
проголошення рішення, а для осіб, які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення - з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси
Івченко
В.Б.