У х в а л а

11 серпня 2014 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євтушенко О.І.,
Кафідової О.В.,

Ситнік О.М.,
Ступак О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок злочину,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із указаним позовом, посилаючись
на те, що 14 квітня 2011 року на свій
мобільний телефон він отримав
смс-повідомлення з погрозою позбавити
його життя. За його зверненням до
правоохоронних органів було порушено
кримінальну справу за фактом вчинення
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК
України, в ході розслідування якої було
встановлено, що вказане повідомлення
було надіслано з мобільного телефону
відповідача. Постановою
Великолепетиського районного суду
Херсонської області від 23 серпня
2012 року справу за обвинуваченням
ОСОБА_3 закрито у зв'язку із звільненням
його від кримінальної
відповідальності на підставі п. «г» ст.
1 Закону України «Про амністію у 2011
році». Неправомірними діями
відповідача йому завдано моральної
шкоди. У зв'язку з цим позивач просив
суд стягнути з відповідача на його
користь 192 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Великолепетиського районного
суду Херсонської області від 16 вересня
2013 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_4 100 тис. грн на відшкодування
моральної шкоди. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Херсонської області від 18 листопада
2013 року рішення районного суду
змінено. Зменшено суму відшкодування
моральної шкоди до 70 тис. грн. Вирішено
питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 20 березня 2014
року касаційну скаргу
ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5
відхилено, рішення апеляційного суду
Херсонської області від 18 листопада 2013
року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме:
ст. 23 ЦК України.

Як приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що, на
думку заявника, потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень у
подібних правовідносинах, він надав
наступні судові рішення: ухвалу
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 травня 2014 року у
кримінальній справі за касаційною
скаргою на вирок апеляційного суду
Кіровоградської області від 12
листопада 2013 року; ухвалу колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 04 серпня 2011 року
у кримінальній справі за касаційною
скаргою на вирок апеляційного суду
Полтавської області від 07 квітня 2011
року; ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 03 листопада 2011 року у
кримінальній справі за касаційною
скаргою на ухвалу апеляційного суду
Херсонської області від 22 лютого 2011
року; вирок апеляційного суду
Вінницької області від 13 травня 2013 року
у кримінальній справі за апеляційною
скаргою на вирок Томашпільського
районного суду Вінницької області від
19 лютого 2013 року.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Згідно з постановою пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11«Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» під судовими рішеннями у
подібних правовідносинах слід
розуміти такі, де тотожними є предмет
спору, підстави позову, зміст позовних
вимог та встановлені судом фактичні
обставини, а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Проте зі змісту наданих ухвал колегії
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 травня 2014
року, 04 серпня 2011 року, 03
листопада 2011 року не вбачається
передбаченої ч. 1 ст. 355 ЦПК України
підстави для перегляду ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2014 року, оскільки у
зазначених ухвалах підстави позову,
зміст позовних вимог та встановлені
судом фактичні обставини справи не є
тотожними у порівнянні з ухвалою суду,
про перегляд якої подано заяву.

Водночас, відповідно до п. 9 постанови
пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 вересня 2011
року № 11 «Про судову практику
застосування статей 353-360 Цивільного
процесуального кодексу України»
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої пунктом 1 частини першої
статті 355 ЦПК, можуть бути рішення:
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалені як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом «Про внесення змін до Закону
України «Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ» від 22 лютого 2007 року №
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

Обов'язковою є умова, щоб цими
рішеннями, які набрали законної сили,
вирішено спір по суті, та в них судом
(судами) касаційної інстанції
неоднаково застосовано одні й ті самі
норми матеріального права.

З огляду на вищевикладене, вирок
апеляційного суду Вінницької області
від 13 травня 2013 року у кримінальній
справі за апеляційною скаргою на вирок
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 19 лютого
2013 року не є тим судовим рішенням, на
яке може здійснюватися посилається на
підтвердження підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК.

З урахуванням вищевказаного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що у
допуску до провадження Верховного Суду
України справи необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_4
до ОСОБА_3 про відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок злочину, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 20 березня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: О.І. Євтушенко

О.В. Кафідова

О.М. Ситнік

О.В. Ступак