Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

07 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Голубашенко Т.О.

за участю представників позивача
Янцер О.Д.

Ютовця О.О.

відповідачів
ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом Німецької
Євангелічно-лютеранської релігійгої
громади до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Миколаївська міська рада, про усунення
перешкод.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України , суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Подзігун Г.В.

Справа №490/9159/13-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді
Подзігун Г.В.

при секретарі
Голубашенко Т.О.

за участю представників позивача
Янцер О.Д.

Ютовця О.О.

відповідачів
ОСОБА_3

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом Німецької
Євангелічно-лютеранської релігійгої
громади до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа
Миколаївська міська рада, про усунення
перешкод,-

ВСТАНОВИВ:

Німецька Євангелічно-лютеранська
релігійна громада (далі Громада)
звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_3 про зобов'язання знести
встановлений ним на земельній ділянці
площею 0,18 га, розташованої по АДРЕСА_2,
металевий гараж розміром 4х5,5 м. Також
позовні вимоги пред'явлені до ОСОБА_4,
якого позивач просив зобов'язати
знести встановлений ним на
вищевказаній земельній ділянці гараж
розміром 4х6 м.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги позову підтримала та
суду пояснила, що земельна ділянка
площею 0,18 га по АДРЕСА_2 була виділена
Громаді у постійне користування для
обслуговування і експлуатації церкви
на підставі рішення Миколаївської
міської ради народних депутатів №17/ІІ
від 25.05.1993 року. Однак на вищевказаній
земельній ділянці громадянами ОСОБА_5
та ОСОБА_4 були самовільно встановлені
металеві гаражі, які використовуються
ними для стоянки автотранспортних
засобів та перешкоджають громаді
використовувати земельну ділянку за
цільовим призначенням.

Відповідачі в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечували,
посилаючись на те, що при виділенні
вищевказаної земельної ділянки
виконком зобов'язав Громаду
благоустроїти прилеглу територію та
безоплатно виконати переніс трьох
розташованих на ній гаражів, що
належать громадянам. Також відповідачі
вказували, що вказані гаражі
встановлювались в 1991 році мешканцями
жилих будинків по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2,
які отримали на це дозвіл виконкому як
інваліди ВВВ.

Представник третьої особи просив
вирішити спір на розсуд суду.

Вивчивши доводи позову, вислухавши
пояснення сторін та дослідивши
матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
Громада є структурною одиницею у
складі Німецької
Євангелічно-Лютеранської Церкви
України і на своєму місцевому рівні
відповідно з закликом та дорученням
Засновника Церкви і її Господа Ісуса
Христа об'єднує громадян України,
іноземних громадян і осіб без
громадянства, які не належать до інших
релігійних об'єднань і добровільно
підкоряються прийнятому громадою на
підставі загального положення Статуту,
на принципах добровільності та
духовної дисципліни. (а.с.12-13)

Рішенням виконавчого комітету
Центральної районної ради народних
депутатів №177 від 17.05.1991 «Про
благоустрій квартир, будуванню
прибудов, знятті житлової площі, у
зв'язку з перемірками, оренда
приміщень» інваліду ВВВ мешканцю
квартири №4 гр. ОСОБА_5 було дозволено
установку металевого гаражу у дворі
житлового будинку по АДРЕСА_1. Також
був наданий дозвіл на установку такого
ж гаражу мешканцю квартири №21 цього ж
будинку ОСОБА_7 та мешканцю квартири
АДРЕСА_2 ОСОБА_8 (а.с.10,11)

Рішенням Миколаївської міської ради
№17/11 від 25.05.1993 року Громаді було
відведено земельну ділянку площею 0,18
га для обслуговування та експлуатації
Євангілічно-Лютеранскій церкви по
АДРЕСА_2. При цьому Громада була
зобов'язана благоустроїти прилеглу
територію та безоплатно виконати
переніс трьох існуючих гаражів, що
належать громадянам. При підготовці
даного рішення місце перенесення
гаражів було визначено головним
управлінням архітектури та
містобудування. При цьому невід'ємною
частиною даного рішення є схема
перенесення металевих гаражів, де
чітко зазначено на яке місце позивач
був зобов'язаний перенести металеві
гаражі.(а.с.7-9,66,67,69)

На підставі вищевказаного рішення
21.06.1993 року був виданий Державний акт
про право постійного користування
земельною ділянкою від 21.06.1993 року,
згідно якого Миколаївська
Евангелічно-Лютеранська громада має
право постійного користування
земельною ділянкою площею 0,18 га
розташованої по АДРЕСА_2 для
обслуговування і експлуатації церкви.
Акт зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за №63. (а.с.5)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер та спадщину
після його смерті прийняла його дочка
ОСОБА_9 ОСОБА_3 є сином ОСОБА_5, але ця
особа спадщину в передбаченому законом
порядку не приняла.

При цьому як встановлено в судовому
засіданні, виділенним в 1991 році ОСОБА_5
гаражем на день розгляду даної справи
користується ОСОБА_3

ОСОБА_4 є власником АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.92 Земельного
кодексу України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлення строку.

Відповідно до ч.1 ст.95 Земельного
кодексу України землекористувачі, якщо
інше не передбачено законом або
договором, мають право:

а) самостійно господарювати на
землі;

б) власності на посіви і
насадження сільськогосподарських та
інших культур, на вироблену продукцію;
Пункт "б" частини першої статті 95 із
змінами, внесеними згідно із Законом N
3404-IV від 08.02.2006

в) використовувати у
встановленому порядку для власних
потреб наявні на земельній ділянці
загальнопоширені корисні копалини,
торф, ліси, водні об'єкти, а також інші
корисні властивості землі; Пункт "в"
частини першої статті 95 із змінами,
внесеними згідно із Законом N 3404-IV від
08.02.2006

г) на відшкодування збитків у
випадках, передбачених законом;

ґ) споруджувати жилі будинки,
виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом.

Відповідно ч.2 ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що розташовані на
виділеній позивачу земельній ділянці
по АДРЕСА_2 металеві гаражі порушують
право Громади на користування
вищевказаною земельною ділянкою. Однак
враховуючі обставини справи, а саме те,
що відповідачі не є особами, які
встановлювали ці гаражі, а також
приймаючі до уваги, що обов'язок
перенести ці гаражі за власний рахунок
було покладено рішенням виконкому саме
на Громаду, яка це рішення не виконує,
суд не вбачає підстав для покладення на
відповідачів зобов'язання знести за
свій рахунок вказані гаражі.

За такого в задоволенні позову слід
відмовити, що не позбавляє позивача
права звернутися до суду із іншим
позовом, використавши належний спосіб
захисту його порушеного права.

У відповідності із ст. 88 ЦПК України
судовий збір сплачений при подачі
позову.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через
суд першої інстанції до апеляційного
суду Миколаївської області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів.

Суддя
Подзігун Г.В.