Справа № 509/958/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Овідіопольський
районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бичковського Є.Л.,

при секретарі Ауловій О.Г.,
Шестопаловій О.Ю.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в cмт Овідіополь
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним
позовом, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3.
Відповідач є батьком померлого та його
спадкоємцем. Після смерті ОСОБА_3
залишилися невиконаними його кредитні
зобов'язання щодо повернення ПАТ
"Приватбанк" коштів у розмірі 8111,40
гривень, а також повернення боргів за
договорами позики ОСОБА_4 у розмірі 11000
гривень, ОСОБА_5 у розмірі 8000 гривень,
ОСОБА_6 у розмірі 24000 гривень. На вимогу
зазначених кредиторів позивач
виплатила їм борги свого померлого
чоловіка у повному обсязі. Сторони в
порядку спадкування за законом у
рівних частинах набули право власності
на спадщину померлого ОСОБА_3, тому
позивач вважає, що відповідач має
компенсувати їй половину її витрат на
погашення боргів спадкодавця.

До складу спадщини ОСОБА_3 увійшов
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.
Але після прийняття спадщини сина
відповідач вартість комунальних
послуг та ремонтних робіт будинку не
оплачував, при цьому позивач у цей час
одноособово сплатила 1246,25 гривень за
воду, 3185,63 гривень за газ, 348,81 гривень за
електроенергію, 305 гривень як земельний
податок, 4975 гривень за будівельні
матеріали, а усього 10060,69 гривень.
Позивач вважає, що в силу ст.360 ЦК
України відповідач має компенсувати
половину цих її витрат на оплату
комунальних послуг та вартості
будівельних матеріалів.

Позивач просила суд стягнути з
відповідача на її користь 26530,35 гривень,
а у подальшому позовні вимоги
збільшила та відповідно до заяви від 18
квітня 2014 року включила до раніше
заявленого обсягу позовних вимог
вимогу про стягнення з відповідача
половини оплаченої нею вартості
ремонтних робіт у розмірі 42522 гривень.

З посиланням на вищенаведені обставини
позивач остаточно просила суд стягнути
з відповідача на її користь 47791 гривень.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, а відповідач
та його представник позов не визнали та
проти його задоволення заперечували.

Вислухавши пояснення представників
сторін та відповідача, показання
свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, дослідивши
матеріал справи суд вважає, що даний
позов задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.2 ст.59, ч.ч. 1, 4
ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна
довести допустимими та належними
доказами ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених законом. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що
сторони є спадкоємцями ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони прийняли
його спадщину та у порядку спадкування
за законом набули право власності на
спадкове майно ОСОБА_3, у тому числі на
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за адресою:
АДРЕСА_1.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Відповідно до ст.1055 ЦК України
кредитний договір укладається у
письмовій формі.

Згідно з ст.1047 ЦК України договір
позики укладається у письмовій формі,
якщо його сума не менш як у десять
разів перевищує встановлений законом
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян. На підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому
позикодавцем визначеної грошової суми
або визначеної кількості речей.

У відповідності до ч.2 ст.59 ЦПК України
та ст.208 ЦК України факт наявності у
спадкодавця ОСОБА_3 невиконаних
грошових зобов'язань не може бути
підтверджений показаннями свідків.

Сторона позивача не надала суду
допустимих доказів укладання
спадкодавцем ОСОБА_3 кредитного
договору з ПАТ "Приватбанк", а також
укладання договорів позики з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та наявності у
спадкодавця невиконаних зобов'язань по
цих договорах.

Згідно з наданою стороною позивача
розрахунковою квитанцію від 21 червня
2011 року на рахунок ПАТ "Приватбанк" було
сплачено 8111,40 гривень від імені ОСОБА_3,
проте доказів того, що ці кошти були
сплачені саме позивачем або за її
рахунок суду не надано.

Боргові розписки померлого ОСОБА_3 суду
не надано. Згідно з поясненнями свідків
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 після повернення їм
запозичених коштів боргові розписки
померлого ОСОБА_3 було знищено.

Відповідно до ст.360 ЦК України
співвласник відповідно до своєї частки
у праві спільної часткової власності
зобов'язаний брати участь у витратах на
управління, утримання та збереження
спільного майна, у сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів), а також
нести відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Згідно з наданими стороною позивача
розрахунковими квитанціями від 22
серпня 2012 року та 15 л ипня 2013 року від
імені ОСОБА_3 було сплачено земельний
податок у загальному розмірі 299
гривень, проте доказів того, що ці кошти
були сплачені саме позивачем або за її
рахунок суду не надано.

Право відповідача на спадщину сина
ОСОБА_3 було предметом тривалих судових
спорів.

З постанови державного виконавця
відділу ДВС Овідіопольського
районного управління юстиції Одеської
області від 11 грудня 2013 року
вбачається, що відповідача ОСОБА_2
після смерті його сина ОСОБА_3 було
вселено у будинок за адресою: АДРЕСА_1,
тільки у грудні 2013 року. Вочевидь, що до
моменту вселення до житлового будинку
відповідач не мав можливості
користуватися комунальними послугами
за вказаною адресою, тому до часу
вселення в нього не могло виникнути
зобов'язань щодо оплати вартості
комунальних послуг, які він не
споживав.

Надані стороною позивача
документальні докази стосуються
оплати нею комунальних послуг за
період до грудня 2013 року, тобто до
моменту примусового вселення
відповідача у спільний житловий
будинок сторін.

При таких обставинах суд вважає, що
сторона позивача не виконала свої
процесуальні обов'язки, пов'язані з
тягарем доказування по справі, не
довела перед судом ті обставини, на які
посилалася в обґрунтування свого
позову, а тому цей позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 209, 212, 213 ЦПК
України, на підставі ст.ст. 208, 360, 1047, 1055,
1216 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні її позову до
ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через Овідіопольський районний суд
Одеської області протягом 10 днів з дня
його проголошення.

Суддя
Є.Л.Бичковський