Справа № 333/5513/14-ц
Провадження № 2/333/2297/14
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.
Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши
матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в
особі представника ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Європейський страховий альянс»,
ОСОБА_3 про стягнення суми страхового
відшкодування, матеріальних збитків та
моральної шкоди, -

В С Т А Н О В
И В:

10.07.2014 року до Комунарського районного
суду м. Запоріжжя надійшла позовна
заява ОСОБА_1 в особі представника
ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства «Європейський страховий
альянс», ОСОБА_3 про стягнення суми
страхового відшкодування,
матеріальних збитків та моральної
шкоди.

10.07.2014 року зазначену справу передано у
провадження судді Дмитрієвої М.М.

У вказаному позові ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 просить суд
стягнути з ПАТ «Європейський страховий
альянс» страхове відшкодування в
розмірі 14072 грн. 13 коп., 1500 грн. моральної
шкоди та пеню в розмірі 534 грн. 18 коп., а
також стягнути з ОСОБА_3 510 грн.
франшизи, 500 грн. за проведення авто
товарознавчого дослідження, а також
різницю між сумою страхового
відшкодування та нормативно -
розрахованою, вартістю
відновлювального ремонту в сумі 3821 грн.
55 коп.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав. Як
визначено у ст. 4 ЦПК України суд
здійснює правосуддя у спосіб
визначений Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд
сприяє особам, які беруть участь у
справі у здійсненні їх прав, тому суддя,
вивчивши матеріал вказаної позовної
заяви, вважає за потрібним
запропонувати позивачу привести
позовну заяву у відповідність до вимог
ст. 119 ЦПК України.

Листом Вищого Спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27.09.2012 року за №
10-1386/0/4-12 визначено, що при застосування
у судовій практиці норм ЦПК України,
суди повинні дотримуватися
прецедентної практики Європейського
суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй
прецедентній практиці виходить із
того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод гарантує
кожному право подати до суду будь-який
позов, що стосується його цивільних
прав і обов'язків. Проте, право на суд не
є абсолютним і воно може бути піддане
обмеженням, дозволеним за змістом, тому
що право на доступ до суду за своєю
природою потребує регулювання з боку
держави. Разом з тим, такі обмеження не
повинні впливати на доступ до суду чи
ускладнювати цей доступ таким чином і
такою мірою, щоб завдати шкоди суті
цього права, та мають переслідувати
законну мету.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Також Європейський суд з прав
людини зазначає, що не повинно бути
занадто формального ставлення до
передбачених законом вимог, так як
доступ до правосуддя повинен бути не
лише фактичним, але й реальним (Рішення
Суду у справі «Жоффре де ля Прадель
проти Франції» від 16.12.1992 року).

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя
відкриває провадження у цивільній
справі не інакше як на підставі заяви,
поданої і оформленої в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви,
суддя приходить до наступного
висновку.

Так, відповідно до ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити:
найменування суду, до якого подається
заява; ім'я (найменування) позивача і
відповідача, а також ім'я представника
позивача, якщо позовна заява подається
представником, їх місце проживання
(перебування) або місцезнаходження,
поштовий індекс, номери засобів
зв'язку, якщо такі відомі; зміст
позовних вимог; ціну позову щодо вимог
майнового характеру; виклад обставин,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
зазначення доказів, що підтверджують
кожну обставину, наявність підстав для
звільнення від доказування; перелік
документів, що додаються до заяви.
Позовна заява повинна відповідати
іншим вимогам, встановленим законом. До
позовної заяви додаються документи, що
підтверджують сплату судового збору.

Так, у позовній заяві позивач
посилається на положення Закону
України «Про захист прав споживачів»
та п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір», згідно яких від сплати
судового збору звільняються споживачі
- за позовами, що пов'язані з порушенням
їхніх прав.

Разом з тим, посилання представника
позивача на те, що спірні
правовідносини врегульовано Законом
України «Про захист прав споживачів» є
безпідставними, оскільки останній
просить суд вирішити спір саме на
підставі відповідних норм Цивільного
Кодексу України та Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів».

Також слід зазначити, що згідно
преамбули Закону України «Про захист
прав споживачів», вказаний Закон
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів регулюються Конституцією
України, Цивільним Кодексом України,
Законом України «Про страхування» та
іншими Законами України і нормативно -
правовими актами, прийнятими
відповідно до них.

При цьому, згідно зі ст. 1 Закону України
«Про страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та юридичними
особами страхових платежів (страхових
внесків, страхових премій) та доходів
від розміщення коштів цих фондів. У
статті 4 цього Закону зазначено, що
предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, що не суперечать
закону, і пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном
(майнове страхування).

Метою страхування при укладенні
договору майнового страхування є
погашення за рахунок страховика ризику
майнової відповідальності перед
іншими особами чи ризику виникнення
інших збитків у результаті страхового
випадку.

Таким чином, аналіз наведених вище норм
свідчить про те, що відносини, які
виникають з майнового страхування, не
підпадають під предмет регулювання
Закону України «Про захист прав
споживачів» і положення цього Закону
не застосовуються до відносин
майнового страхування, а тому, Закон
України «Про захист прав споживачів»
може застосовуватися лише, коли
позивач прямо вказує на порушення норм,
гарантованих цим Законом.

Відтак, до позовної заяви має бути
додано документ, що підтверджує сплату
судового збору у встановлених чинним
законодавством розмірах або документ,
підтверджуючий звільнення від сплати
судового збору.

Разом з тим, згідно змісту позовних
вимог судом встановлено, що спір, який
виник між сторонами має одночасно
майновий та немайновий характер.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
судовий збір» за подання позовної
заяви, що має одночасно майновий і
немайновий характер, судовий збір
сплачується за ставками, встановленими
для позовних заяв майнового та
немайнового характеру.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону
України «Про судовий збір» визначено
ставку судового збору за подання
позовної заяви немайнового характеру
0,2 розміру мінімальної заробітної
плати. Підпунктом 2 пункту 1 частини 2
статті 4 Закону України «Про судовий
збір» визначено ставку судового збору
за подання заяви майнового характеру у
розмірі 1 відсотку ціни позову, але не
менше 0,2 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 3
розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про державний
бюджет України на 2014 рік» станом на
01.01.2014 року встановлено мінімальну
заробітну плату у розмірі 1218 гривень,
тобто ставка судового збору за подання
заяви майнового характеру на
сьогоднішній день не може бути меншою,
ніж 243,60 гривень.

Як убачається з позовної заяви,
позивачем заявлена вимога немайнового
характеру, яка відповідно до Закону
України «Про судовий збір» також
підлягає оплаті судовим збором, а саме
0,2 розмір мінімальної заробітної плати
станом на 01 січня 21014 року.

Відбиття в позовній заяві ціни позову
має значення, в першу чергу, для захисту
прав самого позивача, оскільки
обумовлює розмір сплати судового
збору, розподіл судових витрат між
сторонами і впливає на можливість
порушення судової діяльності на захист
права.

Отже, від визначеної ціни позову
залежить і розмір судового збору.

Таким чином, позивачу необхідно
зазначити ціну позову та надати до суду
документ, який би підтверджував сплату
судового збору або документ,
підтверджуючий звільнення від сплати
судового збору.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Зміст позовних вимог - це певна форма
захисту, яку просить позивач від суду.
Під підставами позову, як вказує
Верховний Суд України, слід розуміти
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги. Виклад обставин
підстави також необхідний для
визначення тотожності позову, захисту
відповідача від позову, зміни позову
позивачем і, найголовніше, - для
визначення предмета доказування по
даній справі.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив в чому
полягає моральна шкода, якими
неправомірними діями чи бездіяльністю
її заподіяно, з яких міркувань позивач
виходив, зазначаючи розмір шкоди, а
також відсутні докази в підтвердження
обставин. Також позивач не зазначає і
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» № 2 від 2009 року, позовна
заява за змістом повинна відповідати
вимогам статті 119 ЦПК України. У зв'язку
з цим суди мають звертати особливу
увагу, зокрема, на те, що у позовній
заяві повинні не лише міститися
позовні вимоги, а й бути викладені
обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, і зазначені докази, що
підтверджують кожну обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних
доказів є неможливим або у них є
складнощі в поданні цих доказів, мають
право заявити клопотання про
забезпечення цих доказів. У заяві про
забезпечення доказів повинні бути
зазначені: докази, які необхідно
забезпечити; обставини, що можуть бути
підтверджені цими доказами; обставини,
які свідчать про те, що подання
потрібних доказів може стати
неможливим або ускладненим, а також
справа, для якої потрібні ці докази або
з якою метою потрібно їх забезпечити.

Крім того, зміст позовної заяви не
містить посилання позивача на норми
діючого Цивільного Кодексу України, на
підставі яких передбачено стягнення з
відповідачів страхового
відшкодування, франшизи, витрат,
пов'язаних з проведенням авто
товарознавчого дослідження, тощо. А
також відсутні посилання на норми
діючого законодавства України, якими
передбачено відшкодування моральної
шкоди за наявності спірних
правовідносин, тобто позивачем не
зазначено, якими нормами діючого
цивільного законодавства передбачено
відшкодування відповідачем
нематеріальної шкоди.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, позовна заява підписана
представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 38 ЦПК України,
сторона, третя особа, особа, яка
відповідно до закону захищає права,
свободи чи інтереси інших осіб, а також
заявники та інші заінтересовані особи
в справах окремого провадження (крім
справ про усиновлення) можуть брати
участь у цивільній справі особисто або
через представника.

Відповідно до ч. 8 ст. 119 ЦПК України,
якщо позовна заява подається
представником позивача, до позовної
заяви додається довіреність чи інший
документ, що підтверджує його
повноваження.

Положеннями ст. 42 ЦПК України
встановлено, що довіреність фізичної
особи повинна бути посвідчена
нотаріально або посадовою особою
організації, в якій довіритель працює,
навчається, перебуває на службі,
стаціонарному лікуванні чи за рішенням
суду, або за місцем його проживання.
Оригінал довіреності або належним
чином посвідчена копія, приєднуються
до справи.

Позовна заява подана від імені
представника позивача ОСОБА_2, на
підтвердження повноважень останнього
суду надано ксерокопію довіреності від
09.07.2014 року, за підписом директора ТОВ
«СТ ХОРТ» ОСОБА_5, однак суду не надано
жодних документів, що підтверджують
повноваження ОСОБА_5

У відповідності до вимог ст. 120 ЦПК
України, позивач повинен додати до
позовної заяви її копії та копії всіх
документів, що додаються до неї,
відповідно до кількості відповідачів і
третіх осіб. З огляду на зазначене,
позивачу пропонується уточнити
позовні вимоги і надати суду оновлену
позовну заяву та її копії у кількості
учасників судового розгляду.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна
заява, яка подана без додержання вимог,
викладених у ст.ст. 119-121 ЦПК України,
підлягає залишенню без руху з наданням
строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 119-121 ЦПК України, ст.ст. 4, 6, 8
Закону України «Про судовий збір»,
суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі
представника ОСОБА_2 до приватного
акціонерного товариства «Європейський
страховий альянс», ОСОБА_3 про
стягнення суми страхового
відшкодування, матеріальних збитків та
моральної шкоди - залишити без руху,
надавши триденний строк з дня
отримання цієї ухвали для усунення
недоліків.

Роз'яснити, що у разі невиконання
ухвали суду в зазначений строк, позовну
заяву буде визнано неподаною та
повернуто позивачу зі всіма доданими
до неї документами.

Копія ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя
М.М. Дмитрієва