Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2225/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Плохотніченко Л. І.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

11.08.2014 року Колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі: головуючого судді:
Єгорової С.М.

суддів: Суржика М.М., Франко В.А.

із
секретарем - Гончар А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 04 липня 2014 року про
закриття провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист
честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до ОСОБА_3 про захист честі,
гідності та ділової репутації.

В обґрунтування позову зазначав, що він
як захисник надавав правову допомогу
підсудній ОСОБА_4 Від останньої йому
стало відомо, що 29.01.2014 року відповідач
у своєму робочому кабінеті сказав
ОСОБА_4: «Розумієте, Ви взяли крутого та
гонорового захисника. Ви йому платите
такі великі гроші, а він нічого не
робить, займається іншими справами, а
ваша справа так. Що виклик свідків - це
буде ще один піар виступити в суді
вашому захиснику. Був один суд, другий
апеляційний, аби Ваш захисник щось
робив, то б давно вирішив би в
апеляційному суді, щоб справу
апеляційний суд закрив».

Позивач, посилаючись на те, що
відповідач розповсюдив щодо нього
неправдиву, недостовірну інформацію,
якою принизив в очах його підзахисної,
просив визнати неправдивою та
недостовірною вищезазначену
інформацію, яка розповсюджена в
кабінеті Долинського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_3

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 04.07.2014 року провадження
у справі закрито .

В апеляційній скарзі позивачем
ставиться питання про скасування
вказаної ухвали з підстав порушення
судом норм процесуального права та
направлення справи на новий розгляд до
суду першої інстанції. Зазначено, що
суд дійшов невірного висновку про те,
що справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства, і те,
що позивач мав оскаржити дії
відповідача в порядку КПК України.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про день, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, що підтверджується
наявним у матеріалах справи зворотними
поштовими повідомленнями про вручення
судових повісток (а.с. 76, 77).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідача,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість ухвали
суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК
України, вважає, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Закриваючи провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд
першої інстанції дійшов висновку, що
дана справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Судом встановлено і підтверджується
матеріалами справи, що відповідач є
суддею Долинського районного суду
Кіровоградської області, у провадженні
якого перебувала кримінальна справа по
обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК
України. Захисником ОСОБА_4 був позивач
- адвокат ОСОБА_2

Відповідно до ксерокопії заяви ОСОБА_4
від 31.01.2014 року, останньою було
повідомлено ОСОБА_2, що під час прийому
суддею ОСОБА_3 були сказані наступні
слова: «Розумієте, Ви взяли крутого та
гонорового захисника. Ви йому платите
такі великі гроші, а він нічого не
робить, займається іншими справами, а
ваша справа так. Що виклик свідків - це
буде ще один піар виступити в суді
вашому захиснику. Був один суд, другий
апеляційний, аби Ваш захисник щось
робив, то б давно вирішив би в
апеляційному суді, щоб справу
апеляційний суд закрив» (а.с.2-3).

В суді першої інстанції допитана як
свідок ОСОБА_4 пояснила, що
спілкувалась із суддею Долинського
районного суду ОСОБА_3 у його кабінеті з
приводу надання їй як підсудній
дозволу на ознайомлення з матеріалами
кримінальної справи, яка знаходилась у
його провадженні.

Згідно копії виписки з вироку
Долинського районного суду
Кіровоградської області від 04.03.2014
року, який на 18.04.2014 року не набрав
законної сили, вбачається, що ОСОБА_4
було визнано винною за ч. 1 ст. 122 КК
України та призначено покарання (а.с.33).

Окремою постановою Долинського
районного суд Кіровоградської області
від 04.03.2014 року, яка на 18.04.2014 року не
набрала законної сили, постановлено
інформувати
кваліфікаційно-дисциплінарну комісію
адвокатури Запорізької області про
поведінку адвоката ОСОБА_2під час
розгляду кримінальної справи,
зазначивши про зловживання
процесуальними правами захисника,
затягування розгляду кримінальної
справи, тиск на суд для прийняття
необхідного захисту рішення (а.с.34).

Згідно з ч. 1 п.11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1
відповідачем у випадку поширення
інформації, яку подає посадова чи
службова особа при виконанні своїх
посадових (службових) обов'язків,
зокрема при підписанні характеристики
тощо, є юридична особа в якій вона
працює. Враховуючи, що розгляд справи
може вплинути на права та обов'язки
цієї особи, остання може бути залучена
до участі у справі в порядку,
передбаченому статтею 36 ЦПК.

У разі поширення такої інформації
посадовою чи службовою особою для
визначення належного відповідача
судам необхідно з'ясовувати, від імені
кого ця особа виступає. Якщо посадова
чи службова особа виступає не від імені
юридичної особи і не при виконанні
посадових (службових) обов'язків, то
належним відповідачем є саме вона.

Відповідно до частини першої та другої
статті 126, частини другої статті 129
Конституції України, частини першої
статті 6 Закону України "Про судоустрій
і статус суддів" незалежність і
недоторканність суддів гарантується
Конституцією і законами України.

Згідно з частиною першою
статті 47 Закону суддя у своїй
діяльності щодо здійснення правосуддя
є незалежним від будь-якого
незаконного впливу, тиску або
втручання. Суддя здійснює правосуддя
на основі Конституції і законів
України, керуючись при цьому принципом
верховенства права. Втручання в
діяльність судді щодо здійснення
правосуддя забороняється і тягне за
собою відповідальність, установлену
законом.

Відповідно до ст.83 Закону суддю
може бути притягнуто до дисциплінарної
відповідальності у порядку
дисциплінарного провадження з таких
підстав:

1) істотні порушення норм
процесуального права при здійсненні
правосуддя, пов'язані, зокрема, з
відмовою у доступі особи до правосуддя
з підстав, не передбачених законом,
порушення вимог щодо розподілу та
реєстрації справ у суді, правил
підсудності чи підвідомчості,
необґрунтоване вжиття заходів
забезпечення позову;

2) невжиття суддею заходів щодо
розгляду заяви, скарги чи справи
протягом строку, встановленого
законом;

3) порушення вимог щодо
неупередженого розгляду справи,
зокрема порушення правил щодо відводу
(самовідводу);

4) систематичне або грубе
одноразове порушення правил
суддівської етики, що підриває
авторитет правосуддя;

5) розголошення таємниці, що
охороняється законом, в тому числі
таємниці нарадчої кімнати або
таємниці, яка стала відомою судді під
час розгляду справи у закритому
судовому засіданні;

6) неподання або несвоєчасне
подання для оприлюднення декларації
про майно, доходи, витрати і
зобов'язання фінансового характеру за
минулий рік за формою і в порядку, що
встановлені Законом України "Про
засади запобігання і протидії
корупції", зазначення в ній завідомо
неправдивих відомостей.

Скасування або зміна судового
рішення не тягне за собою
дисциплінарної відповідальності
судді, який брав участь у його
ухваленні, крім випадків, коли
порушення допущено внаслідок умисного
порушення норм права чи неналежного
ставлення до службових обов'язків.

Стаття 84 Закону зазначає, що право
на звернення, в якому містяться
відомості про порушення суддею вимог
щодо його статусу, посадових обов'язків
чи присяги судді, зі скаргою (заявою)
щодо поведінки судді, яка може мати
наслідком дисциплінарну
відповідальність судді, має кожен, кому
відомі такі факти.

Органами, що здійснюють
дисциплінарне провадження щодо судді,
відповідно до ст.85 Закону є Вища
кваліфікаційна комісія суддів України
- щодо суддів місцевих та апеляційних
судів та Вища рада юстиції - щодо
суддів вищих спеціалізованих судів та
суддів Верховного Суду України.

У пункті 10 постанови №8 Пленуму
Верховного Суду України від 13 червня
2007 року "Про незалежність судової
влади" роз'яснено, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
з таким предметом.

Пленум Верховного Суду України в
постанові № 6 від 12 червня 2009 року "Про
деякі питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних та розгляді ними
адміністративних позовів до судів і
суддів" роз'яснив, що у розумінні
положень частини першої статті 2,
пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини
третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Таким чином, розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних з розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання) нормами ЦПК чи
іншими законами України не
передбачено. У відкритті провадження у
такій справі слід відмовити на
підставі пункту 1 частини другої статті
122 ЦПК України, а у разі відкриття
провадження у справі його слід закрити
на підставі п.1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається,
що предметом розгляду даної справи є
саме дії (висловлювання стосовно
захисника) відповідача ОСОБА_3, який
діяв як суддя, в провадженні якого
перебувала кримінальна справа, при
вирішенні питання щодо ознайомлення із
матеріалами справи підсудною ОСОБА_4,
захисником якої був позивач ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що судом
при вирішенні питання про закриття
провадження за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про захист честі, гідності та
ділової репутації, були допущені
порушення норм матеріального чи
процесуального права.

Ухвала суду першої інстанції є
законною і обгрунтованою, тому не
підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 312-315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 04 липня 2014 року
залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: