Справа №486/2768/13-ц 30.07.2014 30.07.2014 30.07.2014
Провадження №22-ц/784/2019/14
суду 1-й інстанції - Савін О.І.
Доповідач апеляційного суду -
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Самчишиної Н.В., Серебрякової
Т.В.,

із секретарем судового засідання -
Романенко Ю.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області

від 02 червня 2014 року, ухвалене

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И Л А:

25 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 про
стягнення на її користь заборгованості
за аліментами на утримання їх сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з квітня
2012 року до жовтня 2013 року в сумі 19 304
грн.46 коп.

Свої вимоги вона обґрунтовувала тим, що
рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 09
лютого 2005 року з відповідача на її
користь на утримання сина були
стягнуті аліменти в розмірі ?
частини з усіх видів заробітку
щомісячно до досягнення дитиною
повноліття.

Відповідач сплачував аліменти
нерегулярно та у розмірі, який
встановлював самостійно, внаслідок
чого утворилася заборгованість.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від
02 червня 2014 року позов ОСОБА_4
задоволено. З ОСОБА_3 на користь
позивачки стягнута вищезазначена
заборгованість та судовий збір в сумі
229 грн.40 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням,
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду змінити, стягнувши
з нього заборгованість у сумі 17 737 грн.16
коп.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, з урахуванням ч.3 ст.303 ЦПК
України, яка говорить про те, що
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4,
суд першої інстанції виходив з того, що
заборгованість по аліментах підлягає
стягненню у повному обсязі.

Проте з таким висновком суду неможна
погодитися, з огляду на таке.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону
ухвалене у справі судове рішення не
відповідає.

Згідно зі ст.14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.1 ст.187 СК України один із
батьків може подати заяву за місцем
роботи, місцем виплати пенсії,
стипендії про відрахування аліментів
на дитину з його заробітної плати,
пенсії, стипендії у розмірі та на строк,
які визначені у цій заяві.

За положеннями ст.194 СК України
аліменти можуть бути стягнуті за
виконавчим листом за минулий час, але
не більш як за три роки, що передували
пред'явленню виконавчого листа до
виконання. Якщо за виконавчим листом,
пред'явленим до виконання, аліменти не
стягувалися у зв'язку з розшуком
платника аліментів або у зв'язку з його
перебуванням за кордоном, вони мають
бути сплачені за весь минулий час.
Заборгованість за аліментами, які
стягуються відповідно до ст.187 цього
Кодексу, погашається за заявою
платника шляхом відрахувань з його
заробітної плати, пенсії, стипендії за
місцем їх одержання або стягується за
рішенням суду.

Указана норма матеріального права
визначає порядок стягнення аліментів
за виконавчим листом за минулий час та
заборгованості за аліментами, що
утворилася при їх відрахуванні за
заявою платника, поданою відповідно до
ст.187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на
виконання рішення суду передбачений
ст.74 Закону України «Про виконавче
провадження» і згідно з ч.9 цієї статті
суд вирішує питання щодо
заборгованості лише у разі спору про її
розмір.

Тобто, за відсутності такого спору
заборгованість стягується державним
виконавцем відповідно до положень
указаного Закону, а не на підставі
рішення суду про стягнення
заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 09
лютого 2005 року з відповідача на користь
позивачки стягнуті аліменти на
утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
розмірі ? частини всіх видів
заробітку щомісячно, починаючи з 27
січня 2005 року і до повноліття дитини,
але не менше встановленого мінімуму
(а.с.6).

Відповідач сплачував аліменти
нерегулярно та у розмірі меншому, ніж
встановлено рішенням суду, внаслідок
чого утворилася заборгованість з
квітня 2012 року по жовтень 2013 року
включно у сумі 19 304 грн.46 коп. (а.с.7).

Проаналізувавши викладене, колегія
суддів вважає, що ухвалюючи рішення про
задоволення позову, районний суд не
врахував вищезазначених положень
законодавства, за якими стягнення
аліментів за минулий час допускається
у випадках, якщо аліменти сплачувалися
боржником добровільно, а не за судовим
рішенням.

Внаслідок незастосування зазначених
норм матеріального права та порушення
вимог ст.14 ЦПК України суд першої
інстанції прийшов до помилкового
висновку про повторне стягнення
присуджених аліментів, що є
неприпустимим.

За таким обставин, рішення районного
суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України
підлягає скасуванню з ухваленням по
справі нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від
02 червня 2014 року скасувати та
ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її
позову до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за аліментами.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржене у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді