Ухвала

іменем україни

02 вересня 2014 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ Кузнєцов В.О.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 березня 2014
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Одеської області 12
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, третя особа - ОСОБА_3 про
часткове скасування свідоцтва та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири,

в с т а н о в и в:

24 червня 2014 року ОСОБА_2 подала до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційну скаргу на вказані
судові рішення, що підтверджується
поштовим штемпелем на конверті, тобто з
пропуском строку, встановленого ч. 1 ст.
325 ЦПК України, відповідно до вимог
якої касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили рішенням (ухвалою)
апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної
скарги скаржник просить поновити строк
на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне
оскарження пропущений скаржником з
поважних причин, суд вважає за можливе
поновити його.

ОСОБА_2 звернулася до суду із
вищезазначеним позовом до виконавчого
комітету Ізмаїльської міської ради
Одеської області, який згодом було
уточнено позивачем, мотивуючи свої
вимоги тим, що з 30 грудня 1980 року вона
перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, на
підставі розпорядження виконкому
Ізмаїльської міської ради Одеської
області № 323р від 08 грудня 1992 року на
ім'я її чоловіка було видане свідоцтво
№ 583 від 22 грудня 1992 року про право
особистої власності на квартиру
АДРЕСА_1. Після смерті чоловіка в
процесі підготовки документів для
оформлення спадщини вона дізналася, що
під час приватизації квартира була
оформлена лише на її чоловіка, та в
свідоцтві про право власності було
зазначено невірне розпорядження, тому
вважає, що про незаконність видачі
свідоцтва дізналася лише в жовтні 2012
року та строк звернення до суду нею не
пропущений, оскільки до цього вона
вважала себе власницею квартири
нарівні з чоловіком, оскільки він
отримав право власності на квартиру в
період шлюбу. У зв'язку із зазначеним
просила позов задовольнити.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 18 березня 2014
року у задоволені позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області 12 травня 2014 року
апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилено.
Виключено із мотивувальної частини
судового рішення посилання суду першої
інстанції на застосування строку
позовної давності. В решті рішення
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалені у справі судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
суд касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про перевагу одних
доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної
інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК
України, повно, всебічно досліджено і
оцінено обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначено
юридичну природу спірних
правовідносин та закон, який їх
регулює.

Суд першої інстанції, з висновками
якого погодився й апеляційний суд,
відмовляючи у задоволені позову
виходив із того, що свідоцтво про право
власності на ім'я ОСОБА_4 було видане на
законних підставах, допущення
технічної помилки при підготовці та
видачі свідоцтва на право власності на
житло не може бути підставою для його
скасування, а на момент приватизації
позивачка знала про те, що квартира
передається в особисту власність її
чоловікові та не заперечувала проти
цього, що нею самою було зазначено в
поданій ним заяві на приватизацію.

Доводи касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів, на правильність
висновків судів вони не впливають та їх
не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у
разі, якщо касаційна скарга є
необґрунтованою і викладені у ній
доводи не викликають необхідності
перевірки матеріалів справи,
суддя-доповідач відмовляє у відкритті
касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне
оскарження рішення Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 18 березня 2014 року та ухвали колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області 12 травня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження у справі за
позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету
Ізмаїльської міської ради Одеської
області, третя особа - ОСОБА_3 про
часткове скасування свідоцтва та
визнання права власності на 1/2 частину
квартири.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних
В.О. Кузнєцов і
кримінальних справ