РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/620/13-ц

провадження 2/0285/139/14

12.08.2014 року
м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд
Житомирської області у складі

головуючого - судді Коцюби
О.М.,

за участю секретаря Гром Л.В.,

представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Кармазіна Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Новоград-Волинський справу за позовом
ОСОБА_3 до Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» про визнання кредитного
договору щодо надання споживчого
кредиту неукладеним,-

в с т а н о в и в :

06.02.2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк»
про визнання кредитного договору щодо
надання споживчого кредиту
неукладеним. У позові посилається на
те, що вона, наприкінці серпня 2007 року,
маючи намір отримати на власні
споживчі потреби грошову позику, за
сприянням свого племінника ОСОБА_4,
вона звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк»
де в процесі переговорів підписала
проект Кредитного договору № ZRW1GA00004030
на суму 15000,00 доларів США. При
проведенні переговорів їй було
роз'яснено, що банк прийме своє
остаточне рішення щодо видачі їй
коштів після висновків кредитного
комітету та підписання іпотеки на
належну їй квартиру АДРЕСА_1. Однак, в
подальшому, після підписання 27.08.2007
року Договору іпотеки, та 28.07.2007 року
вона до каси банку не зверталася. При
цьому, довіряючи ОСОБА_4, вона мала
домовленість з ним, що він самостійно
дізнається чи є у банку гроші для її
кредиту. За перебігом деякого часу
ОСОБА_4 цинічно її повідомив, що замість
неї сам отримав кредит для власних
підприємницьких інтересів і для неї
банк не має можливості надати коштів
оскільки такі кошти відсутні у касі
банку. Тому, будучи ображеною вона
більше до банку не зверталася
втративши інтерес до позики. Вважала,
що підписаний нею нереалізований
кредитний договір від 27.08.2007 року є
таким, що не створив жодних зобов'язань
правового характеру так як по ньому у
банку коштів не отримувала. Однак,
відповідач вимагає від неї повернення
кредиту погрожуючи звернути стягнення
на належну їй квартиру як предмет
іпотеки. У в'язку з цим вона змушена
звернутися до суду із цим позовом про
визнання кредитного договору щодо
надання споживчого кредиту
неукладеним.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просив визнати договір
кредиту неукладеним.

Представник відповідача Кармазін Г.Д.
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторін, свідків ОСОБА_5
та ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи
та висновок експерта, давши їм належну
оцінку, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 27.08.2007 року між ОСОБА_3
та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено
кредитний договір № ZRW1GA00004030 на суму
15000,00 доларів США (а.с. 5-7).

Із пояснення представника відповідача
та свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 випливає,
що готівка клієнту видається на
підставі заяви про видачу готівки.

Відповідачем надана суду заяву на
видачу готівки № 1 від 27.08.2007 року (а.с.
125).

За клопотанням позивача 09.08.2013 року у
справі було призначено почеркознавчу
експертизу для вирішення питання чи
виконано ОСОБА_3 підпис на заяві про
видачу готівки № 1 від 27.08.2007 року у
графі «отримувач».

Згідно висновку експерта № 1/1599 від
15.04.2014 року підпис, розташований в графі
«отримувач» заяви про видачу готівки №
1 від 27.08.2007 року про отримання готівки у
сумі 15000 доларів США виконаний не
ОСОБА_3, а іншою особою (а.с. 120-124).

Вказану невідповідність підпису у
заяві на видачу готівки представник
відповідача та свідки пояснюють тим, що
на експертизу надана копія заяви, і
вказана копія могла бути не підписана
саме ОСОБА_3. Копію могла підписати
будь-яка особа. Пояснили, що оригінал
заяви на видачу готівки № 1 від 27.08.2007
року, як касовий документ, знищено,
оскільки строк їхнього зберігання
становить 5 років. На підтвердження
вказаних пояснень відповідачем надано
Акт № 1 (а.с. 59-62).

Інших доказів відповідач на
підтвердження того, що ОСОБА_3 отримала
готівкою кредит у розмірі 15000,00 доларів
США суду не надав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
суд вирішує цивільний спір на засадах
змагальності та диспозитивності в
межах заявлених позивачем позовних
вимог із зазначенням фактичних та
правових підстав та на підставі
наданих сторонами. Кожна сторона
доказами повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Отже, відповідач не довів суду факт
отримання коштів ОСОБА_3

Однак, відповідач просить застосувати
строк позовної давності, що на думку
суду підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 належним чином повідомлялась
про наявну заборгованість, про що
свідчить копія листа ПАТ КБ
«ПриватБанк» від 17.11.2008 року № 1708/08 та
повідомлення про вручення поштового
відправлення з довідником відправлень
(а.с. 90-92). Отже, ОСОБА_3 з 2008 року знала
про наявну заборгованість і про
порушене, на її думку, право.

Крім цього, з наданого розрахунку
заборгованості випливає, що у 2007 році
на погашення кредиту за договором №
ZRW1GA00004030 робилися проплати, що також є
доказом на підтвердження існування
факту договірних зобов'язань та
поінформованість ОСОБА_3 про наявний
кредит.

Доказів на те, що кредит сплачувався
іншою особою а не ОСОБА_3 нею не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Як слідує із змісту статей 257 ЦК
України, загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
справі, є підставою для відмови у
позові.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209,
211-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання кредитного договору щодо
надання споживчого кредиту
неукладеним відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та
проголошена його вступна і резолютивна
частини у судовому засіданні 14.08.2014
року.

Повний текст рішення складено 18.08.2014
року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Житомирської області через
Новоград-Волинський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня виготовлення
повного тексту рішення.

Головуючий:
О.М. Коцюба