Справа № 202/3385/14-ц
Провадження № 2/202/3701/2014
Індустріальний районний суд м.
у складі: головуючого судді Зосименко
при секретарі Котула А.М.,
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності частку майна, що
знаходиться у спільній сумісній
У березні 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовом до відповідача про
визнання за нею права власності на 2/3
частину квартири АДРЕСА_1 , який
уточнила у травні 2-14 року, посилаючись
на те, що сторонами в період шлюбу була
придбана спірна квартира. Право
власності на квартиру було
зареєстровано за відповідачем. Від
шлюбу є неповнолітній син ОСОБА_3, 2011
року народження, який проживає разом із
позивачкою. Просила здійснити поділ
нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1,
яка складається з 2-х кімнат, загальною
площею 43,4 кв. м., житлова площа 26,9 кв. м.,
підсобні приміщення 16,5 кв. м., в тому
числі кухня 5,8 кв. м., вартістю 229647 грн.,
визнати за нею право власності на 2/3
частини спірної квартири, як такої що
належить подружжю на праві спільної
сумісної власності, судові витрати
покласти на відповідача.
Позивачка у судовому засіданні
підтримала позовні вимоги та просила
Відповідач у судове засідання не
з'явися, повідомлений належним чином.
Причину неявки суду не повідомив.
Позивачка не заперечувала щодо
заочного розгляду справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Суд, вислухавши пояснення позивачки,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 26.08.1995 року. Від
шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно договору купівлі-продажу від
11.07.2007 року ОСОБА_2 придбав квартиру
АДРЕСА_1. Позивачка та син
зареєстровані у спірній квартирі з
19.07.2007 року. 21 березня 2011 року згідно
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська шлюб між
сторонами було розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того. що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка,
за умови, що розмір аліментів , які вони
одержують, недостатній для
забезпечення їх фізичного, духовного
розвитку та лікування.

Враховуючи те, що спірна квартира
придбана сторонами за час шлюбу, тобто
є спільним майном подружжя, син
позивачки є повнолітнім, навчається у
Дніпропетровському державному
університеті на бюджетній формі
навчання, син позивачки не є
непрацездатним чи інвалідом, суд
вважає можливим визнати за позивачкою
право власності на ? частини спірної
квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача підлягають стягненню
понесені позивачкою судові витрати.

Керуючись ст. ст. 60, 70 СК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 21.12.2007 року „Про практику
застосування судами законодавства при
розгляду справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя", ст. ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 1148 грн. 23 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суду м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя
С.Г. Зосименко