Справа № 297/672/14-ц
Берегівський районний суд
Закарпатської області в складі:
головуючого Гецко Ю. Ю., при секретарі
Ердевдій І. С., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Берегово справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
? частину житлового будинку
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2 про визнання права
власності на ? частину житлового
будинку, що розташований в АДРЕСА_1.
Позивач мотивувала позов тим, що 27
січня 2001 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2,
який вони зареєстрували в виконавчому
комітеті Великобийганської сільської
ради Берегівського району
Закарпатської області, про що в книзі
реєстрації актів про одруження
зроблено відповідний актовий запис за
№ 2.
19 квітня 2005 року вона з відповідачем за
спільні кошти придбали житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, право власності на який тоді
було вирішено оформити за чоловіком.
Оскільки сторони не домовилися про
порядок поділу майна, іншого варіанту
крім судового у позивачки немає тому
вона вимушена звернутися до суду.
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не
з'явилася, проте подала до суду заяву, в
якій просить розглянути позов без її
участі, змінений позов підтримує та
просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не зявився про причину своєї неявки суд
не повідомив про день час та місце
розгляду справи був повідомлений.
Судом встановлено, що житловий будинок
з господарськими будівлями і
спорудами, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, який сторони придбали за
спільні кошти під час перебування у
шлюбі, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, частки
кожного з нас в якому є рівними в силу
приписів частини першої статті 70 СК
України, частини другої статті 372 ЦК
Згідно з частинами першою, другою
статті 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.
Дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).
Відповідно до частини першої статті 70
СК України в разі поділу майна, що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.
Майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення (ч. 1 ст. 71 СК України).
За змістом частин першої, третьої
статті 368 ЦК України спільна власність
двох або більше осіб без визначення
часток кожного з них у праві власності
є спільною сумісною власністю. Майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Водночас статтею 372 ЦК України
визначено, що майно, що є у спільній
сумісній власності, може бути поділене
між співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом. У
разі поділу майна між співвласниками
право спільної сумісної власності на
Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду
України в пунктах 22 - 24 постанови від 21
грудня 2007 року № 11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя» поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та
статтею 372 ЦК. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди - виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.
Вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно
до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути
будь-які види майна, за винятком тих,
які згідно із законом не можуть їм
належати (виключені з цивільного
обороту), незалежно від того, на ім'я
кого з подружжя вони були придбані чи
внесені грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом. Спільною сумісною власністю
подружжя, зокрема, можуть бути:
квартири, жилі й садові будинки;
земельні ділянки та насадження на них,
продуктивна і робоча худоба, засоби
виробництва, транспортні засоби;
грошові кошти, акції та інші цінні
папери, паєнакопичення в
житлово-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо. До складу
майна, що підлягає поділу включається
загальне майно подружжя, наявне у нього
на час розгляду справи, та те, що
знаходиться у третіх осіб. При поділі
майна враховуються також борги
подружжя та правовідносини за
зобов'язаннями, що виникли в інтересах
сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК).
На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 376, 392, 1218, 1233-1235, 1268 ЦК України, ст. ст.
3, 6, 8, 10, 11, 57-60, 61, 62, 64, 66, 174, 208, 209, 212-216, 218,
223, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку з
господарськими будівлями і спорудами,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення до
апеляційного суду Закарпатської
області через цей районний суд.
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Гецко Ю. Ю.