Справа № 523/33/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2014 р.
м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючого - судді
Дяченко В.Г.,

при секретарі
Чопик М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ТОВ «Українська боргова компанія» до
ТОВ «Південь-метекспорт», ОСОБА_1, про
стягнення заборгованості за договором
лізінгу

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вимогами
про стягнення солідарно з відповідачів
заборгованість у сумі 585348,44 гривень та
судових витрат, мотивуючи тим, що між
ТОВ «Українська лізингова компанія» та
ТОВ «Південь-метекспорт» укладено
договори фінансового лізінгу
№01-52/08-авт від 04.04.2008 року та №01-53/08-обл
від 04.04.2008 року. В забезпечення
виконання вказаних договорів між ТОВ
«Українська лізингова компанія» та
ОСОБА_1 укладено договори поруки №08-15/08
від 08.04.2008 року та №08-16/08 від 08.04.2008 року.

ТОВ «Південь-метекспорт» не
виконував своїх обов'язків по сплаті
платежів передбачених договором
лізінгу, в результаті чого утворилась
заборгованість:

- за договором №01-52/08-авт від 04.04.2008 року,
станом на 11.12.2013 року в сумі 230,223,30
гривень;

- за договором №01-53/08-обл від 04.04.2008 року,
станом на 11.12.2013 року в сумі 355125,14
гривень.

Між ТОВ «Українська лізингова
компанія» та ТОВ «АНСУ» було укладено
договір факторингу №29-13 від 29.03.2013 року.

Між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Українська
боргова компанія» було укладено
договір відступлення права вимоги
№04/2013-01 від 01.04.2013 року.

Позивач посилається на положення
ст.ст. 512,514 ЦК України, та зазначає, що до
нього перейшли права кредитора за
договором лізінгу та право на
пред'явлення позову.

В судове засідання представник
позивача не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ТОВ
«Південь-метекспорт» в судове
засідання не з'явився, повідомлений
належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судове засідання не зявився, надав суду
письмові заперечення, в яких зазначив,
що проти позовних вимог до ОСОБА_1
заперечує через те, що після укладання
договору поруки, згідно додаткових
угод №1 від 01.07.2009 року до договорів
№01-52/08-авт від 04.04.2008 року та №01-53/08-обл
від 04.04.2008 року були збільшені суми
грошового зобов'язання
лізінгоодержувача перед
лізінгодавцем, про що поручителя не
повідомлено. Представник відповідача
ОСОБА_1 посилається на положення ст.559
ЦК України та, крім іншого, вказує на
відсутність доказів укладення
договору факторингу та відступлення
права вимоги.

Судом встановлено:

Між ТОВ «Українська лізингова
компанія» та ТОВ «Південь-метекспорт»
укладено договори фінансового лізінгу
№01-52/08-авт від 04.04.2008 року та №01-53/08-обл
від 04.04.2008 року (а.с.8,26).

В забезпечення виконання вказаних
договорів між ТОВ «Українська
лізингова компанія» та ОСОБА_1 укладено
договори поруки №08-15/08 від 08.04.2008 року
та №08-16/08 від 08.04.2008 року (а.с.24,41).

Між ТОВ «Українська лізингова
компанія» та ТОВ «Південь-метекспорт»
укладено додаткова угода №1 від 01.07.2009
року до договору №01-52/08-авт від 04.04.2008
року та додаткова угода №1 від 01.07.2009
року до договору №01-53/08-обл від 04.04.2008
року, згідно яких графік сплати
лізингових платежів викладено в іншій
редакції, а саме збільшено винагороду
за отриманий лізінг, з 253785,37 гривень на
268593,28 гривень та з 230128,45 гривень на 248828,98
гривень (а.с.17,34).

Заборгованість за договором
фінансового лізінгу №01-52/08-авт від
04.04.2008 року, станом на 11.12.2013 року
становить 230,223,30 гривень, з яких 216091,51
гривень - заборгованість за договором
лізінгу, 14131,79 гривень - заборгованість
по пені (а.с.2).

Заборгованість за договором
фінансового лізінгу №01-53/08-обл від
04.04.2008 року, станом на 11.12.2013 року
становить 355125,14 гривень, з яких 333326,50
гривень - заборгованість за договором
лізінгу, 21798,64 гривень - заборгованість
по пені (а.с.4).

Предмет лізінгу повернуто
лізінгодавцю 20.01.2011 року згідно актів
приймання-передачі (а.с.23,40).

Заяв про застосування позовної
давності відповідачами не надано.

Згідно ч.ч.2,3 ст.806 ЦК України до
відносин, пов'язаних з лізингом,
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж та положення про
поставки, якщо інше не встановлено
законом. Особливості окремих видів і
форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України
від 16.12.1997 року № 723/97-ВР «Про фінансовий
лізинг» за договором фінансового
лізингу лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Зобов'язання, згідно статті 526 ЦК
України, має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 ЦК України).

Згідно п.11 ч.1 статті 4 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» від 12 липня 2001 року
№ 2664-III (з наступними змінами та
доповненнями) факторинг віднесено до
фінансових послуг.

Згідно статті 1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Стаття 1083 ЦК України визначає, що
наступне відступлення фактором права
грошової вимоги третій особі не
допускається, якщо інше не встановлено
договором факторингу. Якщо договором
факторингу допускається наступне
відступлення права грошової вимоги,
воно здійснюється відповідно до
положень глави 73 ЦК України
(Факторинг).

Стаття 11 ЦПК України визначає, що
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених позовних вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

У відповідності до статті 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставин, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Згідно статті 1082 ЦК України боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Позивачем не надано суду доказів
укладення між ТОВ «Українська
лізингова компанія» та ТОВ «АНСУ»
договору факторингу №29-13 від 29.03.2013
року та між ТОВ «АНСУ» та ТОВ
«Українська боргова компанія»
договору відступлення права вимоги
№04/2013-01 від 01.04.2013 року, тому суд не може
встановити обставини заміни кредитора
та обсяг прав що перейшли до нового
кредитора (ст.ст. 512,514 ЦК України).

З огляду вищенаведеного, суд
встановив, що позов не ґрунтується на
законі та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10,11,57-59,60,61,88,209,212,214-215
ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах ТОВ
«Українська боргова компанія» до ТОВ
«Південь-метекспорт», ОСОБА_1, про
стягнення заборгованості за договором
лізінгу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Одеської області
через суд Суворовського району м.Одеси
в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя:
В.Г. Дяченко