Справа № 367/1674/14-ц Головуючий у І
інстанції Линник В.Я.Провадження №
22-ц/780/3971/14 Доповідач у 2
інстанції ІвановаКатегорія 58
УХВАЛА

Іменем України

28 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Горощук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційні
скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського
міського суду Київської області від 05
травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до приватного нотаріуса
Ірпінського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про
визнання незаконною постанови
нотаріуса та зобов'язання видати
свідоцтво, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулась до суду з позовом, мотивуючи
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинула її мати
ОСОБА_4, після смерті якої залишилося
спадкове майно, що складається з
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Далі вказує, що звернулась із заявою до
нотаріуса про прийняття спадщини після
смерті матері, однак 20.03.2014 р. вона
отримала постанову цього нотаріуса від
18.03.2014 року про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину. Свою
відмову нотаріус мотивував тим, що
згідно заповіту померлої ОСОБА_4,
спадкоємцем її майна, є син ОСОБА_3, який
і отримав свідоцтво про право на
спадщину за заповітом 20.03.2013 року.

Вважає, що має право на обов'язкову
частину у спадковому майні, оскільки на
час відкриття спадщини була
непрацездатною у зв'язку із
досягненням нею 55 річного віку.

Просила суд визнати незаконною
постанову приватного нотаріуса
Ірпінського нотаріального округу
Київської області ОСОБА_2 від 18.03.2014
року про відмову у видачі свідоцтва про
право на спадщину на її ім'я та
зобов'язати приватного нотаріуса
видати їй свідоцтво про право на
спадщину за законом.

Відповідач позов не визнав, вказував,
що на час відкриття спадщини після
смерті матері позивачки, остання не
була непрацездатною, оскільки не
досягла віку 55 років і 6 місяців, як того
вимагає ст. 26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції на час
відкриття спадщини, тому просив
відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 також заперечував
проти задоволення позову.

Рішенням Ірпінського міського суду від
05 травня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
позивачка подала апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
оскільки суд не врахував її трудовий
стаж, дату і рік народження, те що вона
досягла пенсійного віку, була
непрацездатною і має право на
обов'язкову частку у спадщині. Тому
просить скасувати рішення і ухвалити
нове про задоволення її позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення учасників,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню.

Згідно до ст.213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим,
законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом,
обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що у даному
випадку судом першої інстанції ці
вимоги закону у повному обсязі
виконано.

Так судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3
померла мати позивачки та третьої
особи ОСОБА_4, після смерті якої
залишилось спадкове майно, що
складається з житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Позивачка, звернувшись до приватного
нотаріуса Ірпінського міського
нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою
про прийняття спадщини, 20.03.2014 року
отримала постанову відповідача від
18.03.2014 року про відмову у видачі їй
свідоцтва про право на спадщину у
зв'язку з тим, що згідно заповіту від
15.06.2012 року, спадкоємцем майна ОСОБА_4, є
її син ОСОБА_3, який 20.03.2013 року отримав
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, а позивачка на час відкриття
спадщини не досягла пенсійного віку.

З матеріалів справи вбачається, що
пенсійне посвідчення позивачка
отримала 19.12.2013 року.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Разом із тим, згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК
України малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка).

Згідно з ст. 1 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" непрацездатні громадяни -
це Особи, які досягли встановленого
законом пенсійного віку або визнані
інвалідами, у тому числі діти-інваліди,
а також особи, які мають право на пенсію
у зв'язку з втратою годувальника
відповідно до цього Закону.

За правилом, встановленим ч. 1, 2 ст. 26
цього Закону в редакції на час
відкриття спадщини, особи мають право
на призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого
абзацом першим цієї статті, право на
пенсію за віком мають жінки 1961 року
народження і старші, які народилися з 1
жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року
після досягнення ними 55 років 6 місяців.

Вирішуючи спір, суд дійшов до
обґрунтованого висновку що позивачка
ІНФОРМАЦІЯ_2 на нас відкриття спадщини
(смерті її матері) 20.08.2012 р. не досягла
пенсійного віку, тобто 55 років 6
місяців, а тому не вважалась
непрацездатною.

Доводи апелянта про те, що законом
також збережено можливість (за
бажанням) виходу на пенсію за віком
жінок після 55 років за наявності
страхового стажу не менше 30 років не
спростовують висновків суду, які є
правильними і ґрунтується на повно
встановлених та належним чином
досліджених обставинах справи.

Таким чином рішення суду першої
інстанції постановлене з додержанням
норм матеріального та процесуального
права і скасуванню чи зміні не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду
Київської області від 05 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :