АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

28 серпня 2014 року Колегія суддів Судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого -
Немировської О.В.

суддів - Шкоріної О.І.,
Чобіток А.О.

при секретарі -
Лужецькій І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року,

В С Т А Н О В И Л А:

у вересні 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення
заборгованості та звернення стягнення
на предмет іпотеки.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 10 вересня 2013 року
позов було задоволено - звернуто
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором від 19 жовтня 2007 р.,
укладеним між ТОВ «Український
промисловий банк» та відповідачем, а
саме: жилий будинок та земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1. За рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмету
іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ
«Дельта банк» в рахунок погашення
заборгованості в сумі 746 906 грн. 88 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову
відмовити, посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді
Немировської О.В., пояснення осіб, які
з'явились в судове засідання,
дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з таких
підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач посилався на те, що між ТОВ
«Український промисловий банк» та
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
19.10.2007 р., згідно умов якого йому було
надано кредит в сумі 150 000 дол. США
терміном до 18.10.2012 р. на поточні потреби.
Того ж дня на забезпечення виконання
даного договору було укладено
іпотечний договір з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, згідно якого банку було
передано в іпотеку належний їм жилий
будинок та земельну ділянку.

30.06.2010 р. між ТОВ «Український
промисловий банк», ПАТ Дельта банк» та
Національним банком України було
укладено Договір про передачу активів
та кредитних зобов'язань, відповідно до
якого ПАТ «Дельта банк» замінює ТОВ
«Укрпромбанк» як кредитора за
кредитними та забезпечувальними
договорами.

Оскільки відповідач не виконував
належним чином умови кредитного
договору, виникла заборгованість в
сумі 746 906 грн. 44 коп., яку ПАТ «Дельта
банк» просив стягнути з відповідача та
в рахунок погашення заборгованості
звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Голосіївського районного
суду м. Києва від 10 вересня 2013 року
позов було задоволено - звернуто
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором від 19 жовтня 2007 р.,
укладеним між ТОВ «Український
промисловий банк» та відповідачам, а
саме: жилий будинок та земельну ділянку
за адресою: АДРЕСА_1. За рахунок коштів,
отриманих від реалізації предмет
іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ
«Дельта банк» в рахунок погашення
заборгованості в сумі 746 906 грн. 44 коп.

Рішення суду першої інстанції
позивачем по справі не оскаржувалось.

Задовольняючи позовні вимоги в
означений вище спосіб, суд першої
інстанції виходив з того, що з вини
відповідача кредитний договір не
виконувався належним чином, в зв'язку з
чим утворилась заборгованість в сумі 746
906 грн. 44 коп., яка складається з тіла
кредиту в сумі 563 458 грн. 88 коп.,
заборгованості по відсоткам в сумі 183 420
грн.

Враховуючи положення ст. 525, 526, 527, 530, 610
ЦК України та Закону України «Про
іпотеку», суд першої інстанції звернув
стягнення на предмет іпотеки і за
рахунок коштів, отриманих від
реалізації предмету іпотеки
задовольнив вимоги позивача в рахунок
погашення заборгованості.

Судом першої інстанції було повно та
всебічно встановлено обставини справи,
перевірено їх доказами, правильно
застосовано норми матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, доводи.

Однак з 07.06.2014 р. набрав чинності
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті». Відповідно до
вказаного Закону не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме майно, яке
вважається предметом застави або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитним установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя, за
умови, що у позичальника або майнового
поручителя у власності не знаходиться
інше нерухоме житлове майно і загальна
площа такого нерухомого майна не
перевищує 140 кв.м. для квартири та 250
кв.м. для жилого будинку. Відповідачі
не є суб'єктами Закону України «Про
засади запобігання і протидії
корупції».

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають, в зв'язку з
чим рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з ухвалення по
справі нового рішення про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду
м. Києва від 04 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити по справі нове рішення,
яким в задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»
до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та звернення стягнення на предмет
іпотеки відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2934/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Немировська О.В.