Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р.
Справа153/1092/14

Ямпільський районний суд Вінницької
області

у складі головуючого судді Гаврилюк
Т.В.

за участю секретаря судового засідання
Шарко Л.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі судових засідань у
приміщенні Ямпільського районного
суду Вінницької області у місті Ямпіль
Вінницької області

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по
виплаті аліментів та стягнення
неустойки,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості по виплаті аліментів та
стягнення неустойки. Вказала, що у
відділ ДВС Ямпільського РУЮ на
примусовому виконанні знаходиться
виконавчий лист №2-318 виданий 07.03.2006
року Ямпільським районним судом
Вінницької області про стягнення з
відповідача на її користь аліменти на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у
твердій грошовій сумі 150 гривень 20
копійок щомісячно до повноліття
доньки. Заборгованість по аліментах
станом на 31 травня 2014 року становить 2885
гривень 20 копійок. Сума неустойки (пені)
складає 1320 гривень 24 копійки. У зв'язку
із тим, що відповідач систематично не
сплачує аліменти, виникла значна сума
заборгованості, тому вона змушена
звернутися до суду із даним позовом та
просити суд винести рішення, яким
стягнути з відповідач на її користь
заборгованість по сплаті аліментів за
період з лютого 2010 року по травень 2014
року у сумі 2885 гривень 20 копійок, а
також стягнути з відповідача на її
користь неустойку (пеню) у розмірі 1320
гривень 24 копійки, яка виникла з вини
відповідача у зв'язку із
заборгованістю по оплаті аліментів за
період з лютого 2010 року по травень 2014
року включно, а також понесені нею
судові витрати по оплаті судового
збору.

Відповідач ОСОБА_2 у судове
засідання не зявився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином - судовою повісткою з
рекомендованим повідомленням. На
адресу суду повернувся лист з
рекомендованим повідомлення №600
від 07.07.2014 року, а також судова повістка
із відміткою «за зазначеною адресою не
проживає». При причини неявки суд не
повідомив, заперечень суду не надав,
клопотань про відкладення розгляду
справи чи розгляд справи в його
відсутність до суду не надійшло.

Судом встановлені такі обставини
та визначені відповідно до них
правовідносини:

Із досліджених судом письмових
доказів - свідоцтва про народження
серії НОМЕР_1 виданого 11 березня 1996 року
судом встановлено, що позивач та
відповідач є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Із рішення Ямпільського
районного суд Вінницької області від 07
березня 2006 року судом встановлено, що
із ОСОБА_2 стягуються аліменти на
користь ОСОБА_1 на утримання дочки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сумі по 150 гривень
20 копійок щомісячно, починаючи з 27
лютого 2006 року і до досягнення дочкою
повноліття. Із розрахунку по аліментах
вих..№2702/3-30/4 від 11.06.2014 року судом
встановлено, що заборгованість ОСОБА_2
перед ОСОБА_1 по сплаті аліментів
станом на 28.02.2014 року складає 2434,60 грн.

Суд, вивчивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача, дійшов
висновку, що позов підлягає частковому
задоволенню виходячи із наступного:

Рішенням Ямпільського районного
суду Вінницької області від 07 березня
2006 року по справі №2-318/2006 з відповідача
на користь позивача стягнуто аліменти
на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
у сумі по 150 гривень 20 копійок
щомісячно, починаючи з 27 лютого 2006 року
і до досягнення дочкою повноліття.

Судові рішення, що набрали
законної сили, обов'язкові для всіх
органів державної влади і органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ, організацій, посадових чи
службових осіб та громадян і
підлягають виконанню на всій території
України.

Оскільки відповідач ОСОБА_2
аліменти на утримання своєї
неповнолітньої доньки сплачував не
повною мірою, у зв'язку із чим станом на
28.02.2014 року виникла заборгованість у
сумі 2434 гривні 60 копійок.

Так як стягнення заборгованості
зі сплати аліментів, які стягуються за
рішенням суду, що набрало законної сили
проводиться відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження», і
законом не передбачено ухвалення
нового рішення суду для виконання
попереднього, тому відсутні будь-які
правові підстави для стягнення
заборгованості по сплаті аліментів,
яка виникла у зв'язку із невиконанням
рішення суду про стягнення аліментів.
Тому у цій частині заявлених позовних
вимог, суд приходить до висновку, що
необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з положень цієї статті,
аліменти призначаються та
виплачуються (стягуються) щомісячно,
неустойка за прострочення їх сплати
нараховується не на всі суму
заборгованості в арифметичній
прогресії.

Сума заборгованості зі сплати
аліментів за попередні місяці не
додається за наступні, а кількість днів
прострочення обчислюється виходячи із
того, скільки днів прострочено до
сплати повної суми заборгованості.

Оскільки зобов'язання зі сплати
аліментів носить періодичний характер
і повинно виконуватися щомісяця, суд
повинен з'ясувати розмір несплачених
аліментів по кожному з цих періодичних
платежів, встановити строк, до якого
кожне із цих зобов'язань мало бути
виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення, підсумувавши
розміри нарахованої пені за кожен із
прострочених платежів та визначивши її
загальну суму.

Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Як роз'яснено у п.22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 15.05.2006
року «Про застосування судом окремих
норм Сімейного кодексу України при
розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів»,
передбачена статтею 196 Сімейного
кодексу України відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку із несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення.

Доказів про сімейний чи матеріальний
стан відповідача, що могло б бути
підставою для зменшення розміру
неустойки, ним до суду не надано.

При здійсненні розрахунку неустойки
(пені) за прострочення сплати аліментів
суд керується рішенням Верховного Суду
України від 10.06.2009 року в якому
зазначено, що вирішуючи спір про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів, суди повинні
враховувати, що пеня нараховується на
всю суму несплачених аліментів
(заборгованості) за кожен день
прострочення її сплати, а її
нарахування не обмежується лише тим
місяцем, протягом якого не проводилось
стягнення. Розрахунок здійснюється за
такою формулою P=s*p*Q, де P - сума пені, s -
сума заборгованості, p - ставка пені у
відсотках за день прострочення, Q -
кількість днів прострочення.

З урахуванням довідки відділу ДВС
Ямпільського РУЮ у Вінницькій області
№2702/3-30/4 від 11.06.2014 року (а.с.7), суд
визначає розмір пені у сумі 7058 гривень
77 копійок.

Однак, відповідно ч.1 ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Тому, суд не може вийти за межі
заявлених позивачем вимог про
стягнення пені у сумі 1320 гривень 24
копійки, і має підстави для стягнення
із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку
за прострочення сплати аліментів у
сумі 1320 гривень 24 копійки.

Тому, враховуючи вищевикладені
обставини, оцінюючи усі письмові
докази, що є у справі в їх сукупності
суд приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до
часткового задоволення, а саме про
стягнення неустойки за прострочення
сплати аліментів у сумі 1320 гривень 24
копійки, в іншій частині позову
необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про витрати
пов'язані із сплатою позивачкою
судового збору, що підтверджуються
квитанцією №47 від18.06.2014 року, суд
виходить із того, що відповідно ч.1 ст.88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Тому суд має підстави для
стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати по оплаті
судового збору у сумі 243 гривні 60
копійок.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 64,
212, 213, 214, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.196 СК
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про
застосування судом окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів», Рішенням
Верховного Суду України від 10 червня 2009
року, Постановою судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України від 11 вересня 2013 року, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
на користь ОСОБА_1 неустойку за
прострочення сплати аліментів у сумі
1320 (однієї тисячі триста двадцять)
гривень 24 копійки.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 витрати пов'язані з оплатою
судового збору у сумі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Вінницької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Ямпільський
районний суд Вінницької області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий Т.В. Гаврилюк