Справа № 372/2168/14 Головуючий у І
інстанції Проць Т.В.Провадження №
22-ц/780/4734/14 Доповідач у 2
інстанції СліпченкоКатегорія 38
УХВАЛА

Іменем України

21 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Воробйової Н.С.., Олійника В.І.,

при секретарі Горошук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського
районного суду Київської області від 20
червня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права
на спадкування,-

Заслухавши доповідь судді
Апеляційного суду, вислухавши
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У квітні 2014 року позивач звернувся з
вищенаведеним позовом, який
обґрунтовував тим, що відповідач не
здійснював належного догляду за
матір'ю ОСОБА_4, яка померла
-ІНФОРМАЦІЯ_1, не опікувався її
здоров'ям, побутом, не ремонтував
будинок в якому вона проживала, вчиняв
скандали, тривалий час не працював та
не мав доходу. Крім того він
перешкоджав матері розпорядитись
житловим будинком та іншим нерухомим
майном, а також неодноразово вчиняв
замах на життя позивача, як спадкоємця,
що має право на обов'язкову частку у
спадщині, наносив тілесні ушкодження,
вчиняв побиття дружини ОСОБА_2, без
відома матері створював неможливі
умови для проживання в будинку,
перешкоджав спілкуванню з матір'ю,
користувався пенсією останньої.

Просив усунути відповідача від права
на спадкування після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 їх матері ОСОБА_4

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 20 червня 2014 року
відмовлено в задоволенні позову.

У своїй апеляційній скарзі позивач
просить рішення суду скасувати як
незаконне та необґрунтоване, оскільки
суддею неоднозначно трактуються
докази, які були надані суду, та
вважаються ним неналежними та
недопустимими та ухвалити нове, яким
задовольнити позов в повному обсязі.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються, як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без зміни, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд згідно
ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну
справу в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів. Не
може бути скасоване правильне по суті і
справедливе рішення суду з одних лише з
формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не було надано суду належних
та допустимих доказів наявності
підстав для усунення відповідача
ОСОБА_3 від права на спадкування після
смерті ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується із такими
висновками, так як вони відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно з ч. 1 ст. 1224 ЦК України, на
яку посилався позивач в обґрунтування
позовних вимог, не мають право на
спадкування особи, які умисно
позбавили життя спадкодавця, чи будь -
кого з можливих спадкоємців або
вчиненими замаху на їхнє життя. При
цьому не має значення мета вчинення
таких протиправних дій, рівно як і
наявність результату цих дій у вигляді
сприяння злочинця, собі або іншим
спадкоємцям до одержання спадщини або
збільшення частки у спадщині.

Відповідно до ч.2 ст.1224 ЦК України не
мають права на спадкування особи, які
умисно перешкоджали спадкодавцеві
скласти заповіт, внести до нього зміни
або скасувати заповіт і цим сприяли
виникненню права на спадкування у них
самих чи в інших осіб або сприяли
збільшенню їхньої частки у спадщині.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України особа
може бути усунена від права на
спадкування за законом, якщо судом буде
встановлено, що вона ухилялася від
надання допомоги спадкодавцеві, який
через похилий вік, тяжку хворобу або
каліцтво був у безпорадному стані.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони у справі є рідними братами,
синами ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.
Остання на випадок своє смерті склала
заповіт на користь ОСОБА_3 ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 на час смерті
спадкодавця був непрацездатним, тобто
мав право на обов'язкову частку у
спадщині.

Рішенням Обухівського районного суду
від 18 лютого 2014 року у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
позбавлення права на обов'язкову
частку у спадщині, яка відкрилася після
смерті матері ОСОБА_4 відмовлено.
Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_4 на 1/16 частину
житлового будинку та земельної
ділянки, площею 0,348 га, з яких 0,220 га для
будівництва, обслуговування житлових
будівель та господарських споруд, 0,128
га для ведення особистого підсобного
господарства, розташованих по АДРЕСА_1.
Визнано за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування також на 1/16
частину земельної ділянки (паю) площею
2,4726 га розташованого у с. Красна
Слобідка.

Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 ст. 1224
ЦК України, на яку посилався позивач в
обґрунтування позовних вимог, є
кримінально караними, вони повинні
бути підтверджені вироком суду, що
набрав законної сили, яким
встановлений конкретний склад злочину,
що його вчинив потенційний спадкоємець
і за умови, що в цьому вироку буде
зазначена така форма вини злочинця, як
умисел. Цей вирок є самостійною та
достатньою підставою для позбавлення
спадкоємця спадщини.

Незважаючи на те, що ч.2 даної статті
прямо не вимагає підтвердження
вчинення незаконних дій спадкоємця в
судовому порядку, лише судове рішення
може бути легітимною підставою для
встановлення факту їх умисного
здійснення і як наслідок - усунення
спадкоємця від права на спадкування.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що відповідачем були
скоєні проти нього протиправні дії, а
саме ОСОБА_3 погрожував йому та дружині
розправою та вбивством, вчиняв бійки та
наносив тілесні ушкодження - легкі та
середньої тяжкості, що підтверджується
заявами до РВ ГУ МВС України,
матеріалами медичного обстеження.
Проти ОСОБА_3 порушена кримінальна
справа від 31.08.2012 року. Проводиться
досудове розслідування по факту
нанесення йому ОСОБА_3 13 січня 2013 року
.легких тілесних ушкоджень.

Оскільки позивачем визнається
відсутність судових рішень про
визнання відповідача винуватим у
вчиненні злочинних діянь щодо
спадкодавця чи щодо нього, як
спадкоємця, а також тих, які б доводили
умисне перешкоджання ОСОБА_3 скласти
заповіт ОСОБА_4, внести до нього зміни
або скасувати заповіт, щоб сприяло
виникненню права на спадкування,
збільшенню його частки у спадщині, суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
позивачем не доведено суду належними
та допустимими доказами, наявність
підстав для усунення відповідача
ОСОБА_3 від права на спадкування після
смерті ОСОБА_4

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що висновки суду першої
інстанції відповідають встановленим в
судовому засіданні обставинам справи і
нормам матеріального та
процесуального права.

Доводів, які спростовували б
законність і обґрунтованість
постановленого судом рішення
апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої
інстанції повно і всебічно з'ясовані
всі обставини справи, доказам дана
належна правова оцінка, а постановлене
рішення відповідає вимогам
матеріального і процесуального права,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 20 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: