Справа № 344/7724/14-ц
Провадження № 2/344/3186/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

08 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Бойчука О.В.

секретар
Кондратів Х.І.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в
залі Івано-Франківського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зміну
прізвища, залишення дітей з матір'ю,
надання дозволу на виїзд за кордон
малолітніх дітей без згоди батька,
надання повноважень,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зміну
прізвища на дошлюбне «ОСОБА_1»,
залишення дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю, надання
дозволу на виїзд за кордон України
малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди
батька до досягнення дітьми повноліття
з оформленням необхідних для виїзду
документів, надання матері повноважень
за межами України вирішувати усі
питання, що стосуються дітей, до
повноліття останніх.

У поданій суду уточненій позовній
заяві позивач просила надати дітям
дозвіл на виїзд за кордон без згоди
батька в країни Шенгенської Угоди
Європейського Союзу, Єгипет,
Чорногорію, з оформленням необхідних
для виїзду документів, у літні періоди
(з 01 червня по 31 серпня) у супроводі
матері до досягнення дітьми
повноліття.

У судовому засіданні позивач та її
представник вимоги позову підтримали.
Представник позивача суду пояснив, що
батько не бажає надати позивачу дозвіл
на виїзд дітей за кордон безпідставно,
що унеможливлює належний відпочинок та
оздоровлення дітей. Просив позов
задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно
не з'явився, хоча про час і місце
судового розгляду повідомлявся у
встановленому порядку, а його
представник був присутній у одному із
судових засідань. Виходячи зі змісту ч.
1 ст. 224 ЦПК України, та того, що
відповідач про причини неявки суд не
повідомив, а позивач подала достатньо
доказів, які свідчать про
взаємовідносини сторін, суд вважає, за
можливе провести заочний розгляд
справи, надіславши відповідачу копію
заочного рішення для забезпечення
можливості подання заяви про його
перегляд.

Заслухавши пояснення позивача та його
представника, дослідивши письмові
докази, які надані суду позивачем на
обґрунтування вимог позову, з'ясувавши
таким чином фактичні обставини справи,
суд дійшов висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог у
зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 12 січня 2005 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, відділом
реєстрації актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції зареєстрований
шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів
зроблено актовий запис № 23 (а.с. 7).

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позов в частині
розірвання шлюбу підлягає до
задоволення, оскільки стосунки, які
існують між сторонами, виключають
можливість збереження сім'ї, а подальше
збереження шлюбу суперечило б
інтересам сторін.

Вимога позову щодо зміни позивачу при
реєстрації розірвання шлюбу прізвища
на дошлюбне також підлягає до
задоволення, оскільки право на
відновлення дошлюбного прізвища
передбачене ст. 113 Сімейного кодексу
України.

Підлягає також до задоволення вимога
про залишення дітей з матір'ю після
розірвання шлюбу, оскільки суд дійшов
переконання, що піклування матері
якнайкраще забезпечить інтереси дітей.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України
«Про охорону дитинства», батьки
зобов'язані забезпечити дітям умови
для достатнього фізичного, духовного
та культурного розвитку.

Свідоцтво про народження НОМЕР_3 від
25.11.2006 року, копія якого міститься в
матеріалах справи, підтверджує
батьківство відповідача щодо ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Свідоцтво про народження НОМЕР_4 від
08.07.2008 року, копія якого міститься в
матеріалах справи, підтверджує
батьківство відповідача щодо ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про
права дитини, батьки або у відповідних
випадках законні опікуни несуть
основну відповідальність за виховання
і розвиток дитини. Найкращі інтереси
дитини є предметом їх основного
піклування.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 151
Сімейного кодексу України, відповідно
до яких батьки мають переважне право
перед іншими особами на особисте
виховання дитини, суд вважає, що
відповідач наділений правом особисто
виховувати дітей в порядку,
встановленому йому відповідними
державними органами. При цьому суд
вважає, що право відповідача на
спілкування з дітьми встановлене ст. 153
Сімейного кодексу України, згідно з
якою мати, батько та дитина мають право
на безперешкодне спілкування між
собою, крім випадків, коли таке право
обмежене законом, зокрема обмежене
положеннями ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу
України, відповідно до якої
батьківські права не можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 4
Закону України «Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України», за відсутності згоди одного з
батьків виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Враховуючи встановлену частиною 1
статті 3 Конвенції про права дитини
норму про приділення першочергової
уваги якнайкращому забезпеченню
інтересів дитини, вищезазначені
положення Сімейного кодексу України,
місце проживання дітей з матір'ю,
досліджені в судовому засіданні
характеризуючі дані щодо обох батьків,
відносини між батьками і дітьми та вік
дітей, суд вважає, що право дітей на
вільне пересування та виїзд за кордон
не може бути обмежене, а виїзд дітей за
кордон не порушує прав ОСОБА_3, як
батька дітей, та вчиняється матір'ю в
інтересах малолітніх ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За таких обставин, керуючись
положеннями ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу
України про відсутність права у того з
батьків, з ким проживає дитина,
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини, суд,
враховуючи заяву матері про її наміри
виїхати з дітьми за кордон для
відпочинку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, вважає, що ця
позовна вимога підлягає до часткового
задоволення - надання дозволу дітям на
виїзд за кордон без згоди батька, з
оформленням необхідних для виїзду
документів, у вказані позивачем країни
на строк, який дозволить дітям належно
відпочити з матір'ю, однак не позбавить
батька права брати належну участь у їх
вихованні - шість місяців з дня
набрання даним рішенням законної сили.

Вимога про надання матері повноважень
на час перебування дітей за кордоном
вирішувати усі питання, що стосуються
дітей, які можуть виникнути під час
поїздки, до досягнення дітьми
повноліття до задоволення не підлягає,
оскільки рішення Івано-Франківського
міського суду за відсутності
дотримання передбаченої міжнародними
угодами процедури діє в межах України,
та жодних підстав для надання матері
будь-яких повноважень щодо дітей за
межами України суд не вбачає.

Згідно із ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з іншої сторони понесені нею
і документально підтверджені судові
витрати. Тому понесені позивачем
судові витрати слід стягнути з
відповідача в користь позивача
пропорційно до задоволених позовних
вимог. Оскільки позов задоволено
частково - задоволено чотири позовні
вимоги з п'яти, з відповідача на користь
позивача слід стягнути судові витрати
у розмірі 4/5 сплаченого судового збору.

На підставі вищенаведеного,
відповідних норм матеріального права,
а саме, ст.ст. 3, 18 Конвенції про права
дитини, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про
охорону дитинства», п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»,
ст.ст. 3, 110, 112, 113, 151, 153, ч. 2 ст. 155, ч. 3 ст. 157
Сімейного кодексу України, ст.ст. 15-16
Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 41,
124 Конституції України, керуючись
нормами цивільного процесуального
законодавства, а саме, ст.ст. 11, 57, 58, 60, 88,
179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу, зміну прізвища, залишення дітей
з матір'ю, надання дозволу на виїзд за
кордон малолітніх дітей без згоди
батька, надання повноважень -
задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений 12 січня 2005
року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1,
зареєстрований відділом реєстрації
актів цивільного стану
Івано-Франківського міського
управління юстиції, про що в Книзі
реєстрації шлюбів зроблено актовий
запис № 23.

При реєстрації розірвання шлюбу
змінити позивачу прізвище на «ОСОБА_1».

Малолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, після реєстрації
розірвання шлюбу залишити проживати з
матір'ю.

Дозволити виїзд малолітніх ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, для
відпочинку за кордон України в країни
Шенгенської Угоди Європейського Союзу,
Єгипет, Чорногорію, з оформленням
необхідних для виїзду документів, без
згоди на виїзд дітей батька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5, у супроводі матері, у
строк шість місяців з дня набрання цим
рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний №
НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1, на
користь ОСОБА_1, ідентифікаційний №
НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1,
сплачені судові витрати у розмірі 974
гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Бойчук О.В.