Справа № 495/4981/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

04 серпня 2014 року
м. Білгород-Дністровський

Білгород - Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

в складі: головуючого - одноособово
судді Боярського О.О.

при секретарі - Горовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача в якому просить визнати
житловий будинок АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю подружжя, здійснити
його поділ по 1/2 частині та визнати за
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності в
рівних частинах (по 1/2 частині) на
зазначений житловий будинок.

У судове засідання ОСОБА_1 надала заяву,
відповідно до якої просить справу
розглядати у її відсутності, позовні
вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

ОСОБА_2 надав до суду письмову заяву,
відповідно до якої просить спрау
розглядати у його відсутності, позовні
вимоги визнає заперечкнь немає.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України
у разі визнання відповідачем позову
суд за наявності для того законних
підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Суд вивчивши матеріали справи,
дослідивши докази, вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 1994 року
позивачка уклала шлюб з ОСОБА_2.

За час шлюбу сторонами нажито наступне
майно: належний відповідачу на праві
власності, на підставі свідоцтва про
право власності від 29.10.2012 року,
житловий будинок літ. «А», загальною
площею 1592,6 кв.м., житловою - 453,3 кв.м.,
розташований в АДРЕСА_1, що складається
в цілому з: житлового будинку літ. «А»,
підвалу літ. «а», тамбуру літ. «а 1 »,
тамбуру літ. «а2», двоповерхової
котельні літ. «Б», вбиральні літ. «В»,
споруди № 1-2.

Згідно ст. 60 СК Українн майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Таким чином законодавець встановлює,
що все майно, набуте подружжям за час
шлюбу (тобто грошові кошти від участі у
суспільному виробництві, від
підприємницької та іншої суспільно
корисної діяльності, майно, створене
спільною працею, придбане за рахунок
спільних коштів подружжя тощо), є його
спільною сумісною власністю. Подружжю
належить майно на праві спільної
сумісної власності незалежно від
розміру внеску кожного окремо до
сімейного бюджету, відсутності
самостійного заробітку чи іншого
доходу в зв'язку з веденням домашнього
господарства, доглядом за
неповнолітніми чи непрацездатними
дітьми, хворобою чи інвалідністю або з
інших поважних причин.

З огляду на вищевикладене, судом
встановлено, що спірне майно було
придбане під час шлюбу сторін і є
спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України - дружина
та чоловік мають право на розподіл
майна, належного їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу.

Згідно із ч.1,3 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
контрактом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 СК України
майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, ділиться
між ними в натурі. Якщо дружина та
чоловік не домовилися про порядок
поділу майна, спір може бути вирішений
судом. При цьому суд бере до уваги
інтереси дружини, чоловіка, дітей та
інші обставини, що мають істотне
значення.

Оскільки сторони не дійшли згоди про
добровільний поділ спільної сумісної
власності подружжя, суд при поділі
майна виходив із рівності часток
подружжя. Суд вважає за необхідне
здійснити поділ спірного житлового
будинку в рівних частках між сторонами
по справі та визнати за ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 право власності в рівних
частинах (по 1/2 частині) на зазначений
житловий будинок.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані у
справі докази в їх сукупності та
враховуючи визнання відповідачем
позову, вважає, що позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 60,63,65,67,69,70,71 СК України,
ст.ст. 213-215, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна
подружжя - задовольнити.

Визнати житловий будинок, розташований
по АДРЕСА_1, загальною площею 1592,6 кв.м.,
житловою - 453,3 кв.м., що складається в
цілому з: житлового будинку літ. «А»,
підвалу літ. «а», тамбуру літ. «а
1», тамбуру літ. «а2», двоповерхової
котельні літ. «Б», вбиральні літ. «В»,
споруди №1-2 спільною сумісною
власністю подружжя.

Здійснити поділ житлового будинку
АДРЕСА_1 в рівних частках між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а саме по 1/2 частині.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, загальною
площею 1592,6 кв.м., житловою - 453,3 кв.м., що
складається в цілому з: житлового
будинку літ. «А», підвалу літ. «а»,
тамбуру літ. «а 1», тамбуру літ. «а2»,
двоповерхової котельні літ. «Б»,
вбиральні літ. «В», споруди №1-2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2
частину житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, загальною
площею 1592,6 кв.м., житловою - 453,3 кв.м., що
складається в цілому з: житлового
будинку літ. «А», підвалу літ. «а»,
тамбуру літ. «а 1», тамбуру літ. «а2»,
двоповерхової котельні літ. «Б»,
вбиральні літ. «В», споруди №1-2.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Одеської області через суд першої
інстанції протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: