Справа № 203/315/14-ц
Провадження № 2/0203/532/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2014 року Кіровський районний суд
міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Католікяна М.О.,

при секретарі Шаповал
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

у с т а н о в и в:

27 грудня 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що 29.05.2008 р. між АКІБ "УкрСиббанк"
(правонаступником якого є позивач) та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір, за умовами якого відповідач
отримав грошові кошти, зобов'язавшись
повернути їх у порядку та на умовах,
визначених договором. Зобов'язання
ОСОБА_1 за кредитним договором були
забезпечені договором поруки,
укладеним з ОСОБА_2 Відповідачі
неналежно виконують свої зобов'язання
за кредитним договором, у зв'язку з чим
у позивача виникло право вимагати
повернення заборгованості у судовому
порядку. Позивач просить суд стягнути з
відповідачів у солідарному порядку
заборгованість у сумі 1 594 304,87 грн. з
урахуванням відсотків за користування
кредитними коштами та неустойки, а
також компенсацію судових витрат
(а.с.а.с. 2 - 5, 44, 45).

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, а
представник ОСОБА_2 - заперечував проти
його задоволення.

ОСОБА_1 до суду не з'явився, був
повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.05.2008 р. між
Акціонерним комерційним інноваційним
банком "УкрСиббанк" (правонаступником
якого є позивач) та ОСОБА_1 було
укладено договір про надання
споживчого кредиту № 0, за умовами
якого позивач надав відповідачу кредит
в сумі 200 000,00 доларів США під 15,0 % річних
строком до 27.03.2017 р. (а.с.а.с. 6 - 22).

Того ж дня кредитні кошти фактично було
надано.

Відповідач неналежно виконує свої
зобов'язання з повернення кредиту та
відсотків за ним, і у нього перед
позивачем утворилася заборгованість у
сумі 1 594 304,87 грн. з урахуванням
відсотків та неустойки відповідно до
доданого позивачем розрахунку (а.с.а.с.
25 - 33), а саме:

- основна заборгованість - 1 158 641,97
грн.;

- відсотки - 364 071,40 грн.;

- пеня за порушення строків
погашення основної заборгованості - 40
348,65 грн.;

- пеня за порушення строків
повернення відсотків - 31 242,88 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК)
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори й інші
правочини.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

За кредитним договором позивач передав
відповідачу певні грошові кошти, про що
свідчать матеріали справи, отже
вказаний правочин, у розумінні статті
1054 ЦК, було укладено.

У відповідності зі статтею 610 ЦК
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ураховуючи той факт, що відповідач
дотепер неналежно виконує свої
обов'язки з повернення кредиту та
відсотків за ним, таке невиконання
(неналежне виконання) є порушенням його
зобов'язань у розумінні приведеної
норми.

Відповідно до кредитного договору в
разі порушення відповідачем
зобов'язань, покладених на нього
договором, він несе перед позивачем
відповідальність у виді сплати
додаткових обов'язкових платежів (пеня
тощо).

Зважаючи на те, що відповідач неналежно
виконує свої обов'язки за кредитним
договором, що полягає у простроченні
сплати заборгованості, а також
відсотків за кредитом, суд вважає
обґрунтованим звернення позивача до
суду з цим позовом.

За правилами частин 1 статті 14 ЦК
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 526 ЦК передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
потрібним чином згідно з умовами
договору та вимогами цього кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а при відсутності таких умов та вимог -
за звичаями ділового обороту або інших
вимог, які звичайно пред'являються.

Відповідно до статті 611 ЦК у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Таким чином, суд доходить висновку про
те, що позов у частині вимог, висунутих
до ОСОБА_1, необхідно задовольнити, а
саме стягнути з останнього на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором з урахуванням відсотків за
ним та неустойки в сумі 1 594 304,87 грн.

Вирішуючи спір у частині вимог,
висунутих до ОСОБА_2, суд виходить з
наступного.

Згідно з частиною 1 статті 559 ЦК порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Судом встановлено, що після укладення
договору поруки зобов'язання
позичальника за кредитним договором
були змінені без згоди ОСОБА_2, що,
безумовно, вплинуло на обсяг та зміст
зобов'язань поручителя, яка відповідає
за повернення кредитних коштів
солідарно з позичальником.

Про це свідчить порівняльний аналіз
змісту графіка погашення кредиту, що
міститься у додатку № 1 до кредитного
договору (а.с.а.с. 13 - 15), та графіка
погашення кредиту, який міститься у
додатку № 1 до додаткової угоди № 3 від
31.08.2009 р. до кредитного договору (а.с.а.с.
21, 22).

Додаткову угоду № 3 до кредитного
договору сторони кредитного договору
уклали без узгодження з поручителем.
Між тим, розмір щомісячних платежів за
додатковою угодою № 3 є більшим за
розмір, визначений кредитним
договором.

Відтак, з моменту підписання
додаткової угоди № 3 до кредитного
договору порука в силу закону була
припинена.

Аналогічного висновку дійшов
Верховний Суд України у постанові

від 26.09.2012 р. (справа № 6-100цс12), яка
відповідно до статті 3607 ЦПК є
обов'язковою для суду.

У порядку статті 88 Цивільного
процесуального кодексу України суд
вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1
на користь позивача компенсацію
судових витрат у сумі 3 654,00 грн. (а.с.а.с.
1, 52).

Керуючись статтями 4 - 11, 15, 18, 57 - 60, 79, 88,
169, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІН - НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» (код ЄДРПОУ -
09807750) заборгованість за договором про
надання споживчого кредиту № 0
від 29 травня 2008 року в сумі 1 594 304,87 грн.
(основна заборгованість - 1 158 641,97 грн.;
відсотки - 364 071,40 грн.; пеня за порушення
строків погашення основної
заборгованості - 40 348,65 грн.; пеня за
порушення строків повернення
відсотків - 31 242,88 грн.), судовий збір у
сумі 3 654,00 грн., разом - 1 597 958,87 грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили у
порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК
України, і може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Кіровський районний суд
м. Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його постановлення. У разі якщо
рішення було постановлено за
відсутності особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 11 серпня
2014 року.

Суддя
М.О. Католікян