Справа № 6-12/11
Головуючий у 1 інстанції: Кваша
Провадження № 22-ц/783/4393/14
Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк
Категорія справи: 81
У Х В А Л А

МЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети
Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Бродівського районного суду
Львівської області від 21 квітня 2011
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою задоволено
подання головного державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Бродівського
районного управління юстиції
Львівської області та тимчасово
обмежено право виїзду за межі
території України ОСОБА_3 - до виконання
ним зобов'язань покладених на нього
виконавчим листом, який було видано
Залізничним районним судом м. Львова
24.11.2010 року (а.с. 12-14).

Дану ухвалу оскаржив ОСОБА_3

Апелянт просить ухвалу скасувати та
постановити нову, якою відмовити у
задоволенні вище згаданого подання
державного виконавця, покликаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Звертає увагу на те, що наявність лише
самого зобов'язання не наділяє
державного виконавця правом на
звернення до суду з поданням про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за кордон і таке право у
державного виконавця виникає лише у
разі ухилення боржника від виконання
судового рішення, що має
підтверджуватися сукупністю доказів,
які державний виконавець зазначає у
поданні.

Вважає, що державним виконавцем не було
подано жодного належного доказу на
підтвердження факту його ухилення від
виконання зобов'язань, які покладені на
нього рішенням Залізничного районного
суду м. Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_3 на підтримання доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи та законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
до задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено,
що цивільне судочинство здійснюється
на засадах змагальності сторін;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості і що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відтак, з урахуванням вище наведеного
та всіх обставин даної справи, саме на
апелянта покладається обов'язок
доведення перед судом того факту, що
він станом на час постановлення судом
оскаржуваної ухвали не ухилявся від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням.

Одним з доводів подання державного
виконавця було те, що за ОСОБА_3, як
боржником у виконавчому провадженні,
числяться транспортні засоби, які
державним виконавцем було оголошено у
розшук, однак такі розшукано не було і
інформація про місцезнаходження
згаданих транспортних засобів є
відсутньою.

Апелянтом наявність у нього
транспортних засобів станом на час
постановлення судом оскаржуваної
ухвали належними і допустимими
доказами спростованою не була.

В судовому засіданні в ході
апеляційного розгляду справи апелянт
визнав факт того, що станом на час
постановлення судом оскаржуваної
ухвали він являвся власником декількох
транспортних засобів та пояснив, що всі
ці транспортні засоби ним були
придбані під замовлення інших осіб,
яким вони були відчужені шляхом видачі
ним „генеральних" довіреностей на
право розпорядження цими
транспортними засобами.

Відтак, за наявності доказів того, що за
ОСОБА_3, як боржником у виконавчому
провадженні, числяться транспортні
засоби, які державним виконавцем
оголошено у розшук, оскільки
інформація про їх місцезнаходження є
відсутньою, у державного виконавця
були підстави для звернення до суду з
поданням про тимчасове обмеження права
згаданого боржника на виїзд за межі
території України до виконання ним
зобов'язань покладених на нього
рішенням суду, а у суду - підстави для
задоволення цього подання, і доводи
апеляційної скарги цього висновку не
спростовують.

Як стверджується здобутими судом в
ході апеляційного розгляду справи
матеріалами, постановою державного
виконавця від 07.10.2013 року виконавчий
лист, виданий Залізничним районним
судом м. Львова 24.11.2010 року, про
стягнення в солідарному порядку з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ
„ПроКредитБанк" грошових сум було
повернуто згаданому стягувачу: з тих
підстав, що (зокрема) місцезнаходження
належних ОСОБА_3 транспортних засобів
за результатами їх розшуку виявити не
вдалося, а інше майно у згаданих
боржників відсутнє.

Відтак, станом на даний час, ОСОБА_3 має
право на вилучення інформація про
встановлення йому тимчасового
обмеження права виїзду з України з бази
даних Державної прикордонної служби
України про осіб, яким згідно із
законодавством України не
дозволяється в'їзд в Україну або
тимчасово обмежено право виїзду з
України, в позасудовому порядку.

За вище наведених обставин колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дав належну оцінку всім обставинам і
доказам по справі в їх сукупності та
постановив ухвалу з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а тому приходить до висновку про те, що
підстави для скасування цієї ухвали
відсутні і апеляційну скаргу на неї,
доводи якої не спростовують висновків
оскаржуваної ухвали, слід залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312, 314 ч.1 п.4,
315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити та
залишити ухвалу Бродівського
районного суду Львівської області від
21 квітня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскарженою
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили.

Суддя:

Судді: