АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4279/14
Головуючий І інстанції -
Доповідач - Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого-судді: Костенко Т.М.

суддів: Швецової
Л.А., Міненкової Н.О.

при секретарі
Старіковій К.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 02 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Сан ІнБев Україна», Генерального
директора ПАТ «Сан ІнБев Україна»
Наконечної Л.В., директора Харківського
відділення ПАТ «Сан ІнБев Україна»
Хаврай А.М., третя особа Голова
профспілки Харківського відділення
ПАТ «Сан ІнБев Україна» Овчаренко В.А.,
про поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, -

в с т а н о в и л а

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду,
посилаючись на те, що 09 липня 2013 року
його було ознайомлено з наказом № 99 про
наступне скорочення його посади -
менеджера по закупівлям групи
закупівель Харківського відділення
ПАТ «САН ІнБев Україна». Позивач у
письмовій формі попросив надати йому
перелік вільних вакансій та розглянути
питання щодо можливості його переводу
на іншу роботу, однак відповідач, не
звертаючи на це уваги, звернувся до
профспілки за отриманням згоди на
звільнення позивача. ОСОБА_2 письмово
повідомив профспілковий комітет про
наявні порушення трудового
законодавства з боку відповідача та
просив відмовити у наданні згоди на
звільнення, однак профспілковий
комітет все ж таки надав згоду на його
звільнення. Крім того, позивач
зазначив, що в наказах № 99 від липня 2013
року та № 1/П від 10 вересня 2013 року
відсутня мотивація необхідності
скороченням посади, яку займав позивач,
при його звільненні не було взято до
уваги його переважне право на
залишення на роботі, оскільки він
працює на підприємстві 9 років, не мав
зауважень, не піддавався мірам
дисциплінарного та громадського
впливу, є більш кваліфікованим
працівником, ніж інші співробітники,
позивач є єдиним утримувачем в сім'ї,
тому що має на утриманні дружину, яка
перебуває у відпустці по догляду за
дитиною, та двох малолітніх дітей, одна
з яких страждає на ряд захворювань.
Крім того, позивачу не було
запропоновано іншу вакантну посаду,
навіть не пов'язану з його
кваліфікацією, при проведенні
засідання профспілки також не було
витребувано штатний розклад з метою
встановлення наявності вакантних
посад на підприємстві. Тому позивач
просив скасувати наказ № 1/П від 10
вересня 2013 року про його
звільнення з посади менеджера по
закупівлям та поновити на посаді,
скасувати наказ № 99 від 08 липня 2013 року
та виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 10 вересня 2013 року
по час прийняття рішення суду.

В судовому засіданні позивач уточнив,
що оспорюваний наказ № 1/П було
винесено 09 вересня 2013 року, в іншій
частині повністю підтримав заявлені
позовні вимоги та просив їх
задовольнити. Додатково позивач ОСОБА_2
пояснив, що оспорюваний наказ № 99 від 08
липня 2013 року є невмотивованим, підстав
для скорочення посади позивача не було,
оскільки його звільнення було
цілеспрямованим і пов'язано з тим, що у
позивача склалися неприязні стосунки з
одним з працівників ТОВ, який на
теперішній час звільнений.
Профспілковий комітет та його голова
формально підійшли до розгляду питання
щодо надання згоди на звільнення
позивача, оскільки взагалі не прийняли
до уваги факт наявності утриманців у
позивача, стан здоров'я його дітей.
Присутні на засіданні у якості
запрошених працівники товариства
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не пред'явили
довіреностей, які б надавали їм право
бути присутніми на засіданні
профспілки, тому їх участь є
незрозумілою. Також позивач зазначив,
що відповідач обмежив йому доступ до
інформації, а саме до штатного розкладу
товариства, тому інформація про
наявність вакантних посад на
підприємстві не була перевірена, в тому
числі і на засіданні профспілки.
Відповідачем не було взято до уваги
стаж роботи позивача, те, що у групі
закупівель залишилися працювати
робітники з меншим трудовим стажем та
випускники ВУЗів, перед якими позивач
має переважне право на залишення на
роботі. При цьому позивачу не
запропонували роботу в інших
відділеннях товариства, а саме в
Чернігівському, Миколаївському та в
Бізнес-Центрі в м. Москві.

Представник позивача ОСОБА_10 повністю
підтримав заявлені позовні вимоги,
додатково пояснив, що згідно Статуту
ПАТ «САН ІнБев Україна» правом
прийняття та звільнення з роботі
наділений генеральний директор ПАТ, а
саме Наконечна Л.B., директор
Харківського відділення не має права
видавати та підписувати наказ про
звільнення позивача, тому звільнити
його з посади міг тільки генеральний
директор товариства. При звільненні
позивачу власник підприємства мав
запропоновувати іншу роботу, в тому
числі таку, яка виходить за межі його
кваліфікації, і не тільки у
Харківському відділенні, а і у інших
відділеннях товариства в цілому.
Питання щодо переважного права
залишення позивача на роботі взагалі
не розглядалося, хоча власник
підприємства міг здійснити
перегрупування працюючих та залишити
його на роботі. Крім того, власник міг
звільнити іншого молодшого за стажем
роботи спеціаліста та перевести на
його посаду позивача. Присутні на
засіданні профспілки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_9 не були наділені повноваженнями
від імені товариства приймати участь в
засіданні, вони були запрошеними, тому
не могли представляти інтереси
адміністрації товариства. Крім того,
представник позивача послався на те, що
клопотання генерального директора
товариства до профспілкового комітету
про надання згоди про звільнення
позивача з посади було невмотивованим,
оскілки факт звільнення позивача з
посади не стабілізував та не покращив
економічне становище підприємства.
Також представник позивача зазначив,
що ОСОБА_2 було звільнення з ТОВ «САН
ІнБев Україна», а згоду на його
звільнення було надано профспілковим
комітетом ВАТ «Пивзавод Рогань».
Вважає, що і власник підприємства, і
профспілкова організація повинні були
провести більш кропітку роботу, перш
ніж вирішувати питання щодо
вивільнення позивача з посади.

Представники відповідача - Публічного
акціонерного товариства «САН ІнБев
Україна» Дрозд A.B. та Братерський Г.М.
проти задоволення позову заперечували
та пояснили судові, що на підставі
наказу № 99 від 09 червня 2013 року про
скорочення штату працівників ПАТ «САН
ІнБев Україна» було прийнято рішення
скоротити штат Харківського
відділення на одну посаду менеджера із
закупівель (регіонального) групи із
закупівель, попередити про наступне
звільнення із займаної посади в зв'язку
зі скороченням штату відповідно до п. 1
ст. 40 КЗпП України ОСОБА_2, також було
направлено повідомлення в
профспілковий комітет відділення. 05
вересня 2013 року на засіданні
профспілкового комітету було отримано
згоду на звільнення позивача, а
09 вересня 2013 року наказом № 1/П ОСОБА_2
було звільнено з займаної посади. У
відповідності до штатного розкладу
станом на 08 липня 2013 року в групі
закупівель Харківського відділення
була лише одна посада менеджера із
закупівель (регіонального), тому
питання про переважне право на
залишення на роботі позивача не
розглядалося, інші посади не
пропонувались, тому що вакансій, які б
ОСОБА_2 міг зайняти з урахуванням його
освіти та кваліфікації, в ПАТ «САН
ІнБев Україна» не було, а групу
закупівель в зв'язку зі звільненням
працівників наказами № 1166 від 07 серпня
2013 року та №127 від 30 серпня 2013 року та
наказом № 141 від 11.09.2013 року було
виведено зі штатного розкладу
товариства. З моменту звільнення
позивача і на теперішній час посада
менеджера із закупівель
(регіонального) не з'явилась. Крім того,
представники відповідача послалися на
те, що наказ № 99 було прийнято з метою
вдосконалення організації та
підвищення ефективності роботи
структурних підрозділів Харківського
відділення ПАТ «САН ІнБев Україна»,
оскільки підприємство самостійно
визначає свою організаційну структуру,
встановлює чисельність працівників і
штатний розпис. З моменту видачі наказу
№ 99 та до звільнення позивача,
чисельність працівників Харківського
відділення було скорочено на 55 осіб,
тому посилання позивача на те, що ПАТ
приймає на роботу до Харківського
відділення в групу закупівель нових
працівників не відповідає дійсності.
Після видання вказаного наказу
позивача було повідомлено за два
місяці про наступне вивільнення,
направлено відповідне подання до
профспілкового комітету та отримано
згоду на звільнення ОСОБА_2 На
засіданні профспілки були присутні від
імені адміністрації підприємства три
особи, яким було надано відповідні
доручення на право прийняття участі в
засіданні профспілкового комітету. На
підставі чого 09 вересня 2013 року було
видано наказ про звільнення позивача,
йому було виплачено вихідну допомогу в
розмірі 2-місячного
середнього заробітку. Представники
відповідача вважають, що звільнення
позивача було здійснено на законних
підставах у відповідності до вимог
чинного трудового законодавства. Також
представник відповідача Дрозд A.B.
пояснив, що назва профспілкової
організації, яка надала згоду на
звільнення позивача - профспілкова
організація ВАТ «Пивзавод «Рогань»,
вказана організація не змінила свою
назву після перетворення пивзаводу
«Рогань» в ПАТ «САН ІнБев Україна» у
зв'язку із відсутністю для цього
підстав, але вказана організація
наділена всіма повноваженнями, як

профспілковий орган товариства. Крім
того, представник відповідача пояснив,
що згідно Статуту ПАТ та Положення про
Харківське відділення його директор
Хаврай А.М. був наділений правом
видання наказу № 1/П від 09 вересня 2013
року про звільнення позивача з посади.

Відповідачі - Генеральний директор
Публічного акціонерного товариства
«САН ІнБев Україна» Наконечна Л.В. та
директор Харківського відділення
Публічного акціонерного товариства
САН ІнБев Україна» Хаврай А.М., а також
третя особа - Голова профспілкової
організації Відкритого акціонерного
товариства Пивзавод «Рогань»
Овчаренко В.А. в судове засідання не
з'явилися, належним чином були
повідомлені про дату та місце судового
засідання, про причину неявки до суду
не сповістили.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 02 квітня 2014 року у
задоволенні позовних вимог було
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду,
позивач у справі ОСОБА_2 звернувся з
апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що рішення суду першої інстанції є
упередженим, необ'єктивним та
ухваленим з грубим порушенням вимог
чинного законодавства, а отже підлягає
скасуванню.

Судова колегія, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення осіб, які
з'явились у судове засідання,
дослідивши матеріали справи, вважає
апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК
України суд першої інстанції розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог, а апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції,
підтверджено наявними у справі
доказами та не заперечується
сторонами, наказом № 50-п від 24 березня
2004 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду
заступника начальника відділу
матеріально-технічного забезпечення
ВАТ «Пивзавод «Рогань», наказом № 341/п
від 29 грудня 2012 року ОСОБА_2 було
переведено на постійну роботу на
посаду менеджера із закупівель
(регіонального) ПАТ «САН ІнБев
Україна».

Судом також встановлено, що наказом № 99
від 08 липня 2013 року з метою
вдосконалення організації та
підвищення ефективності роботи
структурних підрозділів Харківського
відділення ПАТ «САН ІнБев Україна» з 10
вересня 2013 року скорочено штат
Харківського відділення на одну посаду
менеджера із закупівель
(регіонального) групи із закупівель,
попереджено про наступне вивільнення
від займаної посади у зв'язку із
скороченням штату відповідно до п. 1 ст.
40 КЗпП України ОСОБА_2 із
запропонуванням йому вакантних посад,
за їх наявності, які відповідають рівню
кваліфікації.

Наказом № 1/П від 09 вересня 2013 року «Про
припинення трудового договору
(контракту)» ОСОБА_2 звільнено з 10
вересня 2013 року з посади менеджера із
закупівель (регіонального) групи із
закупівель м. Харкова на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
скороченням чисельності або штату
працівників.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що накази Харківського
відділення Публічного акціонерного
товариства «САН ІнБев Україна» № 1/П
від 09 вересня 2013 року та № 99 від 08 липня
2013 року є законними, обґрунтованими, а
тому правові підстави для їх
скасування відсутні. Процедура
звільнення позивача ОСОБА_2 відповідає
нормам КЗпП України, а відтак, підстав
для поновлення ОСОБА_2 на роботі та
стягнення на його користь середнього
заробітку не має.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

За правилами п.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників.

Згідно до ст. 49-2 КЗпП України про
наступне вивільнення працівника
персонально попереджають не пізніше
ніж за два місяці, при цьому
враховується переважне право на
залишення на роботі. Одночасно з
попередженням про вивільнення власник
або уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, при відсутності роботи
чи відмови працівника від переведення
на іншу роботу, останній за своїм
розсудом звертається за допомогою до
держаної служби зайнятості або
працевлаштовується самостійно.
Водночас власник доводить до відома
державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника.

Як вбачається із матеріалів справи, 09
липня 2013 року ОСОБА_2 було ознайомлено з
наказом № 99 від 08 липня 2013 року та
попереджено про наступне вивільнення,
при цьому позивач власноруч зазначив
зауваження щодо надання йому для
розгляду переліку вільних вакансій та
розгляду питання щодо переводу його на
іншу посаду.

За змістом статті 43 КЗпП України
розірвання трудового договору з
підстав, передбачених п. 1, 2-5, 7 статті 40
і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу
може бути проведено лише за
попередньою згодою виборного органу
(профспілкового представника)
первинної профспілкової організації,
членом якої є працівник.

Матеріали справи свідчать про те, що 16
серпня 2013 року ПАТ «САН ІнБев Україна»
було направлене подання голові
профспілки ЗАТ «Пивзавод «Рогань» щодо
надання згоди на розірвання трудового
договору з ОСОБА_2 у зв'язку із
скороченням штату працівників. Таке
подання розглянуте на засіданні
профспілкового комітету ВАТ «Пивзавод
Рогань» 05 вересня 2013 року, що
підтверджується протоколом № 11
зазначеного засідання, та надано згоду
адміністрації на звільнення ОСОБА_2 за
ст. 40 п.1 КЗпП України з клопотанням
запропонувати ОСОБА_2 всі вакансії, які
будуть на підприємстві у відповідності
до його кваліфікації.

Відповідно до інформації, що міститься
у штатних розкладах ПАТ «САН ІнБев
Україна», станом на 01 липня 2013 року в
групі із закупівель була одна посада
менеджера із закупівель
(регіонального), з 11 вересня 2013 року в
штатних розкладах товариства взагалі
відсутня група із закупівель.

Отже, питання про переважне право на
залишення на роботі ОСОБА_2
відповідачем не розглядалось в зв'язку
з відсутністю в групі закупівель інших
посад менеджера із закупівель
(регіонального).

Зазначені висновки суду відповідають
обставинам справи, які судом
установлені відповідно до вимог
процесуального закону, а також
узгоджуються з нормами матеріального
права, які судом правильно застосовані.

Розглядаючи доводи апелянта про те, що
відповідач та голова профспілкової
організації не розглянули питання щодо
переважного права залишення ОСОБА_2 на
роботі, судова колегія також
погоджується з висновком суду першої
інстанції в цій частині, оскільки
судом зазначені обставини детально
проаналізовані, доказам по справі за
даним питанням дана об'єктивна оцінка
і зроблений вірний висновок.

Доводи апелянта щодо неправомірності
його звільнення наказом Харківського
відділення ПАТ «САН Ін Бев Україна»
також спростовуються матеріалами
справи.

Так, відповідно до п. 9.5.9 Статуту ПАТ
«САН Ін Бев Україна» генеральний
директор діє від імені товариства без
довіреності та здійснює повноваження,
передбачені пунктом 9.5.8 цього Статуту.
Пунктами 9.5.8-в та 9.5.8-к Статуту
передбачено, що до компетенції
Генерального директора відноситься
видання наказів, розпоряджень,
локальних актів товариства,
обов'язкових до виконання всіма
працівниками товариства, підписання
(видача) довіреностей, призначення
осіб, які мають повноваження на
створення зобов'язань для товариства
та інших офіційних документів.
Положенням про Харківське відділення
ПАТ «САН ІнБев Україна» передбачено, що
відділення має право здійснювати
господарську діяльність в межах,
встановлених цим Положенням,
довіреністю на право ведення справ та
управління відділенням, виданою
генеральним директором товариства
керівнику відділення. Згідно п.6.4.6.
керівник відділення несе інші
обов»язки та користується іншими
правами, що визначені у відповідній
довіреності.

Суду надана довіреність № 28-ОТД від 29
липня 2013 року, якою ПАТ «САН ІнБев
Україна» в особі генерального
директора Наконечної Л.В. уповноважила
директора Харківського відділення
товариства Хаврая А.М. представляти
інтереси товариства, для чого йому було
надано певні права, в тому числі
підписувати накази з особового складу,
до яких відносяться накази з прийняття
на роботу, звільнення з роботи тощо.

Судова колегія вважає висновок
районного суду щодо правомірності
видання наказу № 1/П від 09 вересня 2013
року про звільнення ОСОБА_2 з посади
директором Харківського відділення
ПАТ «САН ІнБев Україна» Хавраем А.М.
обґрунтованим та таким, що
узгоджується з матеріалами справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені ОСОБА_2 в
апеляційній скарзі, висновків суду
першої інстанції не спростовують та не
дають підстав для скасування чи зміни
ухваленого у справі рішення.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку про залишення
рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 319, 218 ЦПК
України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 02 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий-суддя -

Судді -