РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/363/14-ц

пр. № 2/759/1678/14

28 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого- судді
Петренко Н. О.

при секретарі
Литвиненко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, Київської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно.

встановив:

Позивач звернулась з позовом до суду,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до свідоцтва про право на
спадщину вона є власником 1/3 частини
житлового будинку АДРЕСА_1. Іншими
співвласниками житлового будинку в
рівних частинах кожний по 1/3 є ОСОБА_3,
ОСОБА_4. Відповідно до довідки ф-3 від
16.10.2013р. № 759у вищевказаному будинку
зареєстровані: ОСОБА_1, її донька
ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7.
Відповідно до технічного паспорту на
земельній ділянці розташовані такі
споруди: А,Б-житлові будинки;
В,Д,Е,Ж-сараї; Л,М,З-сараї; И-вбиральня;
К-погреб. Земельна ділянка площею 0,1125
га, на якій розташовані дані споруди, не
приватизована. Держаних актів на
земельну ділянку ніким із
співвласників житлового будинку літ. А
не отримано. Між співвласниками вже
склався фактичний порядок
користування домоволодінням, які
включають у себе житлові будинки та
надвірні споруди. Позивачка та члени її
сім`ї користуються у будинку літ. А
житловою кімнатою відповідно до
технічного паспорту під № 1-4 та
становить 22,1 кв.м. Крім цього на
земельній ділянці розташований
житловий будинок Б, загальною площею 46,9
кв.м., який був побудований позивачкою у
1978р. з дозволу її батька ОСОБА_8. Даним
будинком з моменту його побудови і по
сьогоднішній день користуються
позивачка та члени її родини, донька
ОСОБА_5 та чоловік позивачки ОСОБА_9.
Даний житловий будинок складається з
приміщень 15,0 кв.м., 9,0 кв.м., 12,0 кв.м. та 4,8
кв.м., загальною площею 37,8 кв.м. 02.10.2013р.
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві був винесений припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил. Відповідно до даного припису
було встановлено, що за адресою:
АДРЕСА_1 самовільно побудовано
житловий будинок - літ. Б у 1978р., у якому
проживають позивачка та члени її сім`ї.
У приписі вказано, що необхідно усунути
в термін до 30.12.2013р. порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності у встановленому законом
порядку. Оскільки даний будинок
побудований позивачкою та починаючи з
моменту закінчення будівництва вона та
члени її сім`ї користуються ним, тому
позивачка просить визнати за нею право
власності.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача Київскої
міської ради в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог посилаючись на те, що
Київрада в установленому порядку не
передавала позивачу земельну ділянку,
на якій здійснено самочинне
будівництво, а також будівництво
здійснювалось без будь-яких належних
дозволів.

Представник відповідача Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення позову та просив відмовити
в задоволенні позову, оскільки на даний
час у єдиному реєстрі відсутня
інформація про прийняття в
експлуатацію об'єкта за адресою:
АДРЕСА_1, дозвільні документи на
зазначений об'єкт не видавались та не
реєструвались. Треті особи ОСОБА_3,
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились,
про день та час слухання справи
повідомлені, причини неявки суду
невідомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
взявши до уваги письмові пояснення
представників відповідачів,
дослідивши матеріали справи вважає,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст.4 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень"
обов'язковій державній реєстрації
підлягають, зокрема право власності на
нерухоме майно.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки-характеристики від 08.12.2008р.
співвласниками спірного будинку є в
рівних долях по 1/3 ОСОБА_1, ОСОБА_11,
ОСОБА_3.

Згідно довідки ф-3 № 759 від 16.10.2013р. за
адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:
ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_4,
ОСОБА_7.

Згідно акту перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
02.10.2013р. встановлено, що за адресою:
АДРЕСА_1 самовільно побудовано:
житловий будинок - літ. «Б» у 1978р.
(згідно з технічним паспортом, виданого
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 05.12.2003р.); сарай - літ. «Д» у 1981р.
(згідно з технічним паспортом;
прибудова - літ. «б», прибудова - літ.
«б`», сарай - літ. «Е», сарай - літ. «Ж»,
сарай - літ. «Л», сарай - літ. «М» (згідно
з технічним паспортом); з слів ОСОБА_1
були збудовані у 1980р., чим порушено ч. 1
ст. 34 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважається
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил. Особа, яка
здійснила або здійснює самочинне
будівництво нерухомого майна, не
набуває права власності на нього.

Згідно роз`яснень Пленуму вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ (Постанови від 30.03.2012р. № 6) «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного кодексу України (про
правовий режим самочинного
будівництва)» за загальним правилом
кожна особа має право на захист свого
цивільного права лише в разі його
порушення, невизнання або оспорювання
(частина перша статті 15 ЦК, частина
перша статті 3 Цивільного
процесуального кодексу України (далі -
ЦПК). У зв'язку із цим звернення до суду
з позовом про визнання права власності
на самочинне будівництво має
здійснюватися за наявності даних про
те, що порушене питання було предметом
розгляду компетентного державного
органу, рішення якого чи його
відсутність дають підстави вважати про
наявність спору про право.

Відповідно до вимог статті 119 ЦПК
України у позивача відсутні докази
щодо його звернень до компетентних
органів: Київської міської ради,
Інспекції державного будівельного
архітектурного контролю про надання
земельної ділянки під забудову,
прийняття об'єкта до експлуатації,
реєстрації права власності та в позові
відсутні посилання на докази щодо
зазначених обставин.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач не звертався до компетентних
державних органів із заявами щодо
виділення земельної ділянки під
забудову, прийняття об'єкта до
експлуатації, реєстрації права
власності та йому було відмовлено, а
відповідно відсутні підстави вважати
про наявність спору про порушене право.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Враховуючи докази, оцінку яким дав суд
вище, суд вважає, що позовні вимоги
позивача є не обґрунтовані на законі,
не доведеними матеріалами справи та
такими, що не підлягають задоволенню

На підставі викладеного та керуючись
вимогами ст.ст. 4 Закону України „Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень", ч.ч. 1,2
ст. 376, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 62, 119, 209,
212, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, Київської міської ради, треті
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання
права власності на самочинно збудоване
нерухоме майно.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя: