Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С., суддів:
Кафідової О.В., Писаної Т.О.,Мазур Л.М.,
Умнової О.В.,розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9, треті
особи: Дніпропетровська міська рада,
Головне управління Держземагентства у
Дніпропетровській області, про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, за касаційною
скаргою ОСОБА_9 на рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська
від 23 жовтня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2008 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
звернулися до суду з позовом до ОСОБА_9
про встановлення порядку користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, що
знаходиться у спільному користування
сторін спору, як співвласників
домоволодіння. З урахуванням ідеальних
часток у домоволодінні, позивачі
просили кожному із співвласників
домоволодіння виділити в натурі
земельні ділянки відповідно до їх
часток у домоволодінні та встановити
межі користування між земельними
ділянками.

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 27 лютого 2014 року, позов
задоволено.

Виділено ОСОБА_6 всього 450,28 кв. м в
натурі земельної ділянки
домоволодіння по АДРЕСА_1, в т.ч.: під
житловим будинком (літ. А-1) 103,63 кв. м; під
сараєм «З» 26,77 кв. м; під гаражем «Е» 22,54
кв. м; під двором 175,66 кв. м; під городом
121,68 кв. м.

Виділено в натурі у спільне
користування ОСОБА_9, ОСОБА_7 і ОСОБА_8
всього 362,72 кв. м земельної ділянки
домоволодіння по АДРЕСА_1, в
т.ч.: під житловим будинком 78,48 кв. м, під
спорудами і будівлями 61,54 кв. м, під
двором 173,24 кв. м, під городом 49,45 кв. м.

Виділено в натурі у спільне
користування ОСОБА_7 і ОСОБА_8
всього 162,34 кв. м земельної ділянки
домоволодіння по АДРЕСА_1, в т.ч.:
під житловим будинком 39,24 кв. м; під
гаражем «Б» 22,87 кв. м; під двором 86,62 кв.
м; під городом 13,6 кв. м.

Виділено в користування ОСОБА_9 всього
200,39 кв. м земельної ділянки
домоволодіння по АДРЕСА_1, в т.ч.: під
житловим будинком 39,24 кв. м; під гаражем
«Ж» 20,12 кв. м; під підвалом «В» 7,93 кв. м;
під сараєм «Д» 10,62 кв. м; земля за сараєм
«Д» 22,45 кв. м; під двором 86,62 кв. м; 13,14 кв.
м площі, розташованої уздовж огорожі №
2.

Вирішено питання розподілу судових
витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_9,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
просить вказані судові рішення
скасувати і передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, обговоривши доводи касаційної
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що скарга
підлягає задоволенню на таких
підставах.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення
зазначеним вимогам закону повністю не
відповідають.

Судами встановлено, що домоволодіння
по АДРЕСА_1 належить сторонам у справі
на праві спільної часткової власності,
а саме: ОСОБА_6 - 60/100 частини, ОСОБА_7 і
ОСОБА_8 - 20/100 частини та ОСОБА_9 - 20/100
частини домоволодіння. Ці обставини
підтверджуються витягами з реєстру
права власності, договорами дарування,
актом ідеальних часток від 26 жовтня 2001
року, рішенням Кіровського районного
суду м. Дніпропетровська від 21 вересня
2010 року.

Домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площа якої первинно
складала 913 кв. м відповідно до випису
із актів земельної реєстрації на
земельну дільницю в м.
Дніпропетровську, затвердженою
Дніпропетровською міською радою 23
жовтня 1931 року за протоколом № 21, та
плану земельної дільниці. У наступному
розмір та конфігурацію земельної
ділянки змінено відповідно до рішення
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради
народних депутатів № 49 від 28 січня 1981
року. Таким чином, спірна земельна
ділянка перебуває у комунальній
власності та не приватизована
сторонами.

Судами, також встановлено, що сторони
не дійшли згоди щодо порядку
користування земельною ділянкою, у
зв'язку з чим виник цей спір, вирішення
якого у судовому порядку необхідне для
оформлення співвласниками
будинковолодіння права на землю
відповідно до розміру їх часток.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з висновком якого погодився
й апеляційний суд, виходив із
доведеності позовних вимог та з
урахуванням запропонованого висновком
судової будівельно-технічної
експертизи № 2473-08 від 28 січня 2009 року
варіанту порядку користування
земельною ділянкою.

При цьому судами відхилені доводи
відповідача про те, що до нього
перейшло право користування частиною
спірної земельної ділянки, яке
належало попередньому власнику
частини домоволодіння на підставі
договору оренди.

Так, відповідачем до матеріалів справи
надано докази укладення 10
грудня 2002 року між Дніпропетровською
міською радою та ОСОБА_11 договору
оренди земельної ділянки площею 248 кв.
м, що знаходиться по АДРЕСА_1, для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
терміном до 07 серпня 2022 року, який
посвідчено приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_12 і
зареєстровано в реєстрі за № 5306, у
книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі зареєстровано
за № 2654 від 18 грудня 2002 року (т. 3 а.с. 39-50).
Факт укладення вказаного договору та
його державної реєстрації
підтверджується головою Кіровської
районної у м. Дніпропетровську
ради (т. 2 а.с. 155) та першим заступником
Дніпропетровського міського голови (т.
3 а.с. 36-37).

Відхиляючи цей доказ апеляційний суд
виходив із того, що рішення
Дніпропетровською міською радою про
вилучення із загального користування
частини земельної ділянки площею 248 кв.
м в домоволодінні по
АДРЕСА_1, згідно з порядком визначеним
частинами 1, 2 ст. 149 ЗК України, не
приймалося, питання про передачу цієї
частини земельної ділянки в оренду
ОСОБА_11 з іншими користувачами
земельної ділянки домоволодіння не
узгоджувалося.

Проте, такого висновку апеляційний суд
дійшов з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
оскільки обставини щодо чинності
договору оренди та законності рішення
міської ради щодо передачі в оренду
частини спірної земельної ділянки не
були предметом доказування у даній
справі, оскільки відповідні вимоги
жодної із сторін не заявлялись та
відповідні обставини належними та
допустимими доказами не перевірялись.
Сторони, між якими укладено договір
оренди, до участі в справі не
залучались.

За таких обставин висновки судів, що
наявність вказаного договору оренди
частини спірної земельної ділянки не
впливає на порядок розподілу
користування між співвласниками
будинковолодіння є неправильним.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, при встановлені порядку
користування спірною земельною
ділянкою, необхідно врахувати право
орендаря, якому на підставі чинного
договору оренди належить право
користування частиною спірної ділянки
площею 248 кв. м до 2022 року, що не було
враховано у запропонованому висновком
судової будівельно-технічної
експертизи №2473-08 від 28 січня 2009 року
варіанті.

За таких обставин, вирішення цього
спору впливає на права та обов'язки
сторін договору оренди, які судами
залучені до участі у справі не були.

Обставини щодо прав усіх
землекористувачів встановлені не були,
а тому ухвалені у справі судові рішення
необхідно скасувати і передати справу
відповідно до ст. 338 ЦПК України на
новий розгляд до суду першої інстанції
для заміни неналежного відповідача або
залучення іншої особи в якості
співвідповідача та встановлення всіх
фактичних обставин, які мають значення
для правильного вирішення цієї справи.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 23 жовтня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області
від 27 лютого 2014 року скасувати, справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. ВисоцькаСудді:
О.В. Кафідова Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В.
Умнова