справа № 2/489/1648/14
рішення

Іменем україни

11 серпня 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
ОСОБА_4 про відшкодування майнової
шкоди, завданої дорожньо-транспортною
пригодою

встановив:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом в якому просив стягнути
з ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 77089,98
грн., завдану дорожньо-транспортною
пригодою (далі - ДТП).

У позові вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 04
годині 40 хвилин в районі будинку 81 по
проспекту Жовтневому в м.Миколаєві
сталася ДТП за участю автомобіля Toyota
camry, державний номер НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
автомобіля Opel Zafira, державний номер
НОМЕР_2, який належить позивачу, під
керуванням водія ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У наслідок ДТП водій автомобіля Toyota camry
ОСОБА_5 від отриманих тілесних
ушкоджень загинув на місці пригоди.
Через його смерть кримінальне
провадження закрито у зв'язку із
відсутністю складу кримінально
правопорушення.

Згідно звіту оцінки вартості збитку №
40/04-13 від 24.04.2013 розмір матеріальної
шкоди автомобілю Opel Zafira становить 127089,98
грн., які частково відшкодовано
позивачу страховою компанією.

Так як власником транспортного засобу
є ОСОБА_4, а ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мали право
керувати транспортним засобом, позивач
просить стягнути майнову шкоду не
покриту страховою виплатою з
відповідача ОСОБА_1

У судове засідання представник
позивача не з'явився. У засіданнях, що
відбулися раніше позов підтримав та
просив задовольнити. Із вимогами до
ОСОБА_4, незважаючи на роз'яснення суду,
не визначився та предмет позову не
уточнив.

Відповідач ОСОБА_1 та представник
іншого відповідача в задоволенні
позову просили відмовити.

Суд, заслухавши пояснення присутніх
учасників процесу, дослідивши
матеріали справи і оцінивши зібрані у
справі докази, вважає позов таким, що
не підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що
30.12.2012 о 04 годині 40 хвилин в районі
будинку 81 по проспекту Жовтневому в
м.Миколаєві сталася ДТП за участю
автомобіля Toyota camry, державний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та автомобіля Opel Zafira,
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_3
автомобіль Opel Zafira, державний номер
НОМЕР_2, зареєстровано на ім'я позивача
ОСОБА_3

Нотаріально посвідченою довіреністю
від 26.11.2013 підтверджується, що
власником автомобіля Toyota camry, державний
номер НОМЕР_1, є ОСОБА_4, який наділив
ОСОБА_1 та ОСОБА_5 правом на
представлення його інтересів при
експлуатації, управління, технічному
обслуговуванні з правом продажу
(орендою, позичкою) автомобіля.
Довіреність дійсна до 26.11.2015.

Полісами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів підтверджено, що
цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля Opel Zafira, державний
номер НОМЕР_2, застрахована полісом
СТзДВ «Гарантія» № АЕ/0025330 від 12.10.2012, а
власника автомобіля Toyota camry, державний
номер НОМЕР_1, полісом ПрАТ СК «Статус»
№ АВ/3749629 від 25.09.2002.

Згідно наданого позивачем звіту
оцінки вартості збитку № 40/04-13 від
24.04.2013 вартість збитку, спричиненого
пошкодженням транспортного засобу Opel
Zafira, державний номер НОМЕР_2, станом на
30.12.2012 становить 127089,98 грн.

Випискою з карткового рахунку від
01.11.2013 № 188478 позивач підтвердив
отримання 13.08.2013 та 30.07.2013 страхового
відшкодування, відповідно, 24511,61 грн. та
24875,00 грн.

Вину ОСОБА_5 позивач підтвердив
постановою старшого слідчого ОВС ВР
ДТП СУ УМВС України в Миколаївській
області від 26.02.2013 про закриття
кримінального провадження у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення через смерть ОСОБА_5

Із змісту постанови видно, що причиною
настання ДТП стало порушення водієм
ОСОБА_5 підпункту «б» пункту 2.3, пункту
11.4 Правил дорожнього руху України,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Заперечуючи проти позову, відповідач
ОСОБА_1 вказував на відсутність його
вини і недовченість вини сина. У
підтвердження відсутності вини
останнього надав ухвалу Апеляційного
суду Миколаївської області від 17.01.2014
по справі № 11-сс/784/8/14, якою скасовано
постанову слідчого від 26.02.2013, та докази
розгляду кримінального провадження
відносно ОСОБА_5 Корабельним районним
судом м.Миколаєва.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

За правилами частини першої статті 1188
ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме: 1) шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою; 2) за
наявності вини лише особи, якій завдано
шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Пленум Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і криміналах справ
України у пункті 6 постанови від 01.03.2014
№ 4 «Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки» роз'яснив, що якщо особа під
час керування транспортним засобом має
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії і реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2 Правил
дорожнього руху України).

Цим пунктом Постанови також
роз'яснено, що потерпілий подає докази,
що підтверджують факт завдання шкоди
за участю відповідача, розмір завданої
шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Відсутність складу злочину, наприклад,
у разі закриття кримінального
провадження за правилами
Кримінального процесуального кодексу
України 2012 року не означає відсутність
вини для цивільно-правової
відповідальності. При цьому постанова
(ухвала) слідчого, прокурора, суду про
відмову в порушенні кримінальної
справи або її закриття, закриття
кримінального провадження є доказом,
який повинен досліджуватися та
оцінюватися судом у цивільній справі у
порядку, передбаченому ЦПК.

Таким чином, з огляду на підстави і
предмет позову, враховуючи те, що ДТП
сталася під керуванням ОСОБА_5, а
матеріали справи не містять доказів
неправомірності дій відповідача
ОСОБА_1, до якого заявлено вимогу про
відшкодування майнової шкоди, та
причинно-наслідкового зв'язку між
такими діями і шкодою, підстави для
задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 ЦПК
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, яка може бути
подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Повний текст рішення

підписано 13.08.2014.