РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/2046/14-ц

Провадження № 2/643/1748/14

14.08.2014 р.
м. Харків

Московський районний суд м.Харкова в
складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря - Бахметьєвої Ю.С.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна»
звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_1, в якому після уточнення та
збільшення позовних вимог просить:
звернути стягнення на предмет іпотеки,
шляхом визнання за Товариством з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» права продажу
будь-якій особі-покупцеві предмету
іпотеки за іпотечним договором
№РМL-702/713/2008 від 05 березня 2008року, а
саме: двокімнатної квартири, загальною
площею 37,2 квадратних метри, житловою
площею 21,6 квадратних метри, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з
наданням всіх повноважень продавця (в
тому числі: отримання дублікатів
правовстановлюючих документів на
предмет іпотеки на нерухомість в
органах нотаріату та місцевого
самоврядування, технічної
документації, свідоцтва про право
власності на предмет іпотеки,
здійснення будь-яких платежів за
продавця, отримувати будь-які
документи, довідки, витяги з реєстру
прав власності на нерухоме майно в
органах державної реєстраційної
служби України, ВРЖЕУ, нотаріату,
Харківської міської ради, тощо за
ціною, на рівні, не нижчому за звичайні
ціни на цей вид майна, визначеною на
підставі оцінки майна, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності на час
укладення правочину щодо відчуження;
за рахунок коштів, отриманих від
реалізації нерухомого майна,
задовольнити вимоги ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» за кредитним договором №
МL-702/713/2008 від 03 березня 2008року в межах
суми заборгованості, яка складає 2 823
222,93гривень; з метою збереження
предмету іпотеки до її реалізації,
передати предмет іпотеки, а саме:
квартиру яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 в управління Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» на період до її
реалізації з наданням права обладнання
предмету іпотеки новими охоронними
пристроями, вільного доступу до
нерухомого майна, заміни замків, а
також укладання договорів на охорону
зі спеціалізованими підприємствами,
укладання договорів оренди предмету
іпотеки з правом отримання орендної
плати; виселити всіх мешканців, які
проживають у квартирі, розташованій за
адресою: АДРЕСА_1; зняти з
реєстраційного обліку всіх мешканців,
які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1;
стягнути з відповідача на користь ТОВ
«ОТП Факторинг Україна» суму
сплаченого судового збору в розмірі
3654,00гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 03 березня 2008 року між
Закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк», (який є правонаступником
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк») та ОСОБА_1, був укладений
Кредитний договір № МL 702/713/2008, згідно з
яким Відповідач отримав кредит в
розмірі 47900,00 доларів США, строком до 03
березня 2018року, зі сплатою процентів у
порядку та розмірах, встановлених в
Кредитному договорі. В забезпечення
належного виконання зобов'язання за
Кредитним договором між ними укладено
договір іпотеки № РМL 702/713/2008, згідно
умов якого ОСОБА_1 передав банку в
іпотеку 2-кімнатну квартиру, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належну йому на праві власності. Згідно
з умовами договору купівлі-продажу
кредитного портфелю від 29 червня 2010
року Публічне акціонерне товариство
«ОТП Банк» у відповідності із ст.ст. 512,
514, 1077-1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу
України відступило, а ТОВ «ОТП
Факторинг Україна» прийняло право
вимоги за кредитним договором № МL
702/713/2008 від 03 березня 2008 року. Таким
чином, до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» перейшли всі права Публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»
щодо права вимоги до Відповідача за
кредитним договором і договором
іпотеки. У зв'язку з неналежним
виконанням ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань утворилась прострочена
заборгованість, розмір якої станом на
24.07.2014року становить 2 823 222,93грн., з яких
заборгованість за кредитом - 44 413,81
дол.США, що з перерахуванням за курсом
НБУ станом на 24.07.2014року становить - 517
170,83грн., заборгованість по відсоткам - 7
699,92 дол.США, що з перерахуванням за
курсом НБУ станом на 24.07.2014року
становить - 89660,71грн., пеня за
прострочення виконання зобов'язань
становить - 2 216 391,39грн.

В судовому засіданні представник
позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» -
Шапошник Н.А. позов підтримала в
повному обсязі та просила задовольнити
його з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача ОСОБА_1 -
ОСОБА_3 в судовому засіданні проти
позову заперечував, просив у його
задоволенні відмовити з підстав
викладених у письмових запереченнях та
застосувати трирічний строк позовної
давності, який сплинув 09.07.2013року.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши письмові докази
у справі у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 03 березня 2008 року
між Закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк» та ОСОБА_1, був укладений
Кредитний договір № МL 702/713/2008, згідно з
яким Відповідач отримав кредит в
розмірі 47900,00 доларів США, строком до 03
березня 2018 року, зі сплатою процентів у
порядку та розмірах, встановлених в
Кредитному договорі /а.с.5-8/.

30 червня 2009 року державним
реєстратором Голосіївської районної у
м. Київ державної адміністрації
проведено реєстрацію змін до
установчих документів Позивача,
відповідно до яких була змінена назва
Банку замість Закритого акціонерного
товариства «ОТП Банк» на Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»
/а.с.27/.

Згідно з умовами договору
купівлі-продажу кредитного портфелю
від 29 червня 2010 року Публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк» у
відповідності із ст.ст. 512, 514, 1077 -1079, 1082,
1084 Цивільного кодексу України
відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг
Україна» прийняло право вимоги за
кредитним договором № МL 702/713/2008 від 03
березня 2008 року. Відповідно до ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав. Таким чином, до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна» перейшли всі права
Публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк» щодо права вимоги до
Відповідача за кредитним договором і
договором іпотеки /а.с.16-25/.

В забезпечення виконання зобов'язань
Відповідача перед Банком за Кредитним
договоре № МL 702/713/2008 від 03 березня 2008
року було укладено договір іпотеки №
РМL 702/713/2008 між Банком та ОСОБА_1 /а.с.82-85/.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору іпотеки
предметом іпотеки є двокімнатна
кварта: загальною площею 37,2 квадратних
метри, житловою площею 21,6 квадратних
метри, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та належить Відповідачу на
праві приватної власності, що
підтверджується договором
купівлі-продажу квартири, укладеного
на Харківській біржі нерухомості
12.06.1997р. за номером 2-23,1 який
зареєстрований в КП «Харківське
міське бюро технічної
інвентаризації» 12.06.1997р., за номером
П-107.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що іпотека - вид
забезпечення виконання зобов'язання
нерухомим майном, що залишається у
володінні і користуванні іпотекодавця,
згідно з яким іпотекодержатель має
право в разі невиконання боржником
забезпеченого іпотекою зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими кредиторами цього
боржника у порядку, встановленому цим
Законом.

Згідно положення статті 7 Закону
України «Про іпотеку», за рахунок
предмета іпотеки іпотекодержатель має
право задовольнити свою вимогу за
основним зобов'язанням у повному
обсязі або в частині, встановленій
іпотечним договором, що визначена на
час виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Якщо вимога за основним
зобов'язанням підлягає виконанню у
грошовій формі, розмір цієї вимоги
визначається на підставі іпотечного
договору або договору, що обумовлює
основне зобов'язання, у чітко
встановленій сумі чи шляхом надання
критеріїв, які дозволяють встановити
розмір цієї вимоги на конкретний час
протягом строку дії основного
зобов'язання, якщо інше не встановлено
щодо відшкодування, в тому числі,
витрат, пов'язаних з пред'явленням
вимоги за основним зобов'язанням і
зверненням стягнення на предмет
іпотеки.

Матеріали справи свідчать, що станом на
24.07.2014року року заборгованість
відповідача за кредитним договором,
складає 2 823 222,93грн., з яких
заборгованість за кредитом - 44413,81
дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ
станом на 24.07.2014року становить -
517170,83грн., заборгованість по відсоткам -
7699,92 дол.США, що в еквіваленті по курсу
НБУ станом на 24.07.2014року становить -
89660,71грн. та пеня за прострочення
виконання зобов'язань становить 2 216
391,39грн.

За правилами частини першої статті 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного
кодексу України передбачено сплату
неустойки, як правовий наслідок
порушення зобов'язань, встановлених
договором.

Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, передбачено також звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі рішення суду.

Проте, 07 червня 2014 року набув чинності
ЗУ «Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» від 03
червня 2014 року за №1304-VIІ, вбачається, що
протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України «Про заставу» та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України «Про іпотеку», якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: - таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; - загальна
площа такого нерухомого житлового
майна (об'єкта незавершеного
будівництва нерухомого житлового
майна) не перевищує 140 кв. метрів для
квартири та 250 кв. метрів для житлового
будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

Суд констатує, що даний закон
розповсюджує свою дію на
правовідносини, які склались між
сторонами спору.

Матеріалами справи підтверджено та не
заперечується сторонами, що ОСОБА_1 03
березня 2008року одержав кредит у Банку в
іноземній валюті зі строком погашення
до 03 березня 2018 року зі сплатою
процентів у порядку та розмірах,
встановлених договором на погашення
поточної заборгованості позичальника
перед кредитором першої черги за
кредитним договором першої черги та на
споживчі цілі, у забезпечення його
виконання передав в іпотеку
двокімнатну квартиру, загальною площею
37,2 квадратних метри, житловою площею 21,6
квадратних метри, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до відомостей
Адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в
Харківській області, ОСОБА_1,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 /32/.

Таким чином, у даному випадку існують
обставини, які передбачені Законом про
мораторій, а саме: наявність доларового
кредиту, загальна площа предмету
іпотеки не перевищує 140 кв.м., те що у
власності відповідача мається інше
житло Банком не надано, це майно не
використовується ним як місце постійне
проживання, згоди на відчуження
іпотечного майна не надано, що є
підставою для відмови Банку у
задоволенні позову про звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи наведене, у вимогах банку
про звернення стягнення на предмет
іпотеки слід відмовити саме з підстав,
передбачених Законом України №1304-VII
від 03 червня 2014 року, який набрав
чинності з 07.06.2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна» до ОСОБА_1 про звернення
стягнення на предмет іпотеки - залишити
без задоволення.

Рішення може бути оскаржене у
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через
Московський районний суд м. Харкова
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Т.М.Довготько