АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2455/2014
інстанції Гордимов А.В.
Доповідач: Цуканова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року серпня місяця «26» дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Вейтас І.В.

Склярської І.В.

при секретарі Благовещенській
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Дніпровського
районного суду м. Херсона від 9 липня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інгосстрах»,
публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» про захист прав
споживачів,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із позовом до публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інгосстрах» (далі ПАТ СК) та
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Приватбанк» (далі
Банк), в якому, з подальшим уточненням,
просив визнати недійсним договір
добровільного страхування від
нещасних випадків від 27.12.2013 року,
стягнути з ПАТ СК страховий платіж в
розмірі 20 грн., стягнути з Банку витрати
на правову допомогу в сумі 7 054 грн.

При цьому покликався, що зазначений
договір з ПАТ СК не укладав, тому
стягнення Банком як страховим агентом
автоматично 28.12.2013 року та 28.01.2014 року по
10 грн. з його, позивача, рахунку є
безпідставним.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 09.07.2014 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове,
яким позов задовольнити, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, недоведеність
обставин, які суд вважав встановленими,
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши доповідача, позивача,
представника відповідачів,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 27.12.2013 року
позивач в телефонному режимі звернувся
до Банку як страхового агента з питання
укладення договору страхування та
доручення регулярного списання коштів
з його рахунку на оплату цього
договору.

28.12.2013 року та 28.01.2014 року з рахунку
ОСОБА_2 Банк автоматично стягнув на
користь ПАТ СК страхові платежі по 10
грн., зазначивши підставу списання -
страховий договір №DNHENS-13BR3QP від 28.12.2013
року /а.с. 3,23/.

Після заперечень позивача ПАТ СК 14.02.2014
року стягнуті кошти в сумі 20 грн. йому
повернуло /а.с. 39/.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
виходив з того, що хоча договір
страхування від 28.12.2013 року позивачем
не підписано, проте волевиявлення
останнього на його укладення
підтверджується аудіозаписом його
розмови з представником Банку 27.12.2014
року, розшифровка якої надана Банком та
зміст якої позивачем не заперечується
/а.с. 35/.

При цьому суд розцінив як доказ
укладеності договору страхування той
факт, що позивач ознайомився з Умовами
та правилами надання банківських
послуг (далі Умови) при заповненні
анкети 18.04.2013 року та надав згоду на те,
що ці Умови є складовою частиною
договору про надання банківських
послуг /а.с. 59-60/.

За думкою суду, позивач на підставі
п.п.1.2.3.5, 1.2.3.6 Умов замовив страхову
послугу банку телефоном та доручив
Банку автоматичне регулярне списання
страхових платежів за договором
страхування від 27.12.2013 року, надання
копії якого до суду свідчить про
правомірність дій Банку по наданню
позивачу договору через відділений
доступ.

Оскільки суд вважав договір укладеним
в спосіб та у формі, передбачені
законом, доказів звернення до ПАТ СК
для досудового врегулювання спору
позивач не надав, то судові вимоги, за
думкою суду, є незаконними,
необґрунтованими та не підлягаючими
задоволенню.

Проте повністю погодитися з
обставинами, встановленими судом, та
мотивами відмови у задоволенні позову,
за думкою судової колегії, неможна.

При цьому колегія суддів виходить з
наступного.

Згідно ч. 1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Частиною 1 ст.979 ЦК України встановлено,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Договір страхування укладається в
письмовій формі, може укладатись
шляхом видачі страховиком
страхувальникові страхового свідоцтва
(поліса, сертифіката). У разі
недодержання письмової форми договору
страхування такий договір є нікчемним (
ч.ч 1,2 ст. 981 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 982 ЦК України
істотними умовами договору
страхування є предмет договору
страхування, страховий випадок, розмір
грошової суми, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплату у разі
настання страхового випадку (страхова
сума), розмір страхового платежу і
строки його сплати, строк договору та
інші умови, визначені актами
цивільного законодавства.

Оскільки:

- позивач не надав доказів досягнення
згоди в установленій законом письмовій
формі з відповідачем щодо усіх
суттєвих умов договору страхування,
визначених вищевказаними нормами
права, підтвердив при розгляді справи
апеляційним судом, що оспорюваний
договір не укладав;

- з копії договору страхування
вбачається, що він позивачем не
підписаний;

- аудизапис розмови позивача з
оператором Банку не містить відомостей
про волевиявлення ОСОБА_2 на укладення
індивідуального страхового договору
на умовах, що містяться в тексті
договору, підписаного страховиком,
натомість, за змістом вказаного
аудизапису обговорювалися питання
укладення корпоративного страхового
договору, стороною в якій є
роботодавець позивача - керівник
адвокатського об'єднання «МІМІР»,
укладення якого 08.01.2014 року сторони не
заперечують, та відомості в якому
співпадають з інформацією, якою
обмінювалися учасники розмови щодо
страхової суми, страхового тарифу і
страхових платежів /а.с. 38/.

- згідно п.1.2.3.4 Умов підставою для
надання страхових послуг клієнту є
договір страхування у вигляді
договору, поліса або сертифіката,

то колегія суддів вважає встановленим,
що оспорюваний договір страхування
сторонами не укладено.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України постанови №9 від 06.11.2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» не може бути
визнаний недійсним правочин, який не
вчинено.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскільки оспорюваний договір
страхування сторонами не укладено, то
позовна вимога ОСОБА_2 про визнання
його недійсним задоволенню не
підлягають, як і похідна від цієї
вимоги вимога про повернення коштів 20
грн., яка до того ж повернута в
позасудовому порядку.

Проте, суд першої інстанції
розглядаючи дану справу та відмовляючи
у задоволенні позову з тих підстав, що
викладені у позовній заяві обставини
не знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду справи, не звернув
уваги на вищевикладене та фактично
ухилився від правової оцінки вказаних
обставин, які мають істотне значення
для справи.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що
допущені судом першої інстанції
помилки у застосуванні норм
матеріального права не призвели до
неправильного вирішення спору по суті
заявлених вимог, у зв'язку чим не є
підставами для скасування прийнятого
по цій справі судового рішення, а
обумовлюють лише відмову у задоволенні
позову з підстав, викладених у даній
ухвалі.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними по справі
доказами та не відповідають вимогам
закону, що регулює спірні
правовідносини. За таких обставин
колегія суддів не знаходить законних
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,308,315, п.1.2 ст. 307
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Дніпровського районного
суду м. Херсона від 9 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

З оригіналом згідно:

Копія ухвали оформлена 01 вересня 2014
року

Ухвала набрала законної сили 26 серпня
2014 року

Суддя:
І.В. Цуканова

Секретар судового засідання:
О.О.Благовещенська