Справа № 357/3477/14 Головуючий у І
інстанції Протасова О.М,Провадження №
22-ц/780/4919/14 Доповідач у 2
інстанції ПоліщукКатегорія 42
УХВАЛА

Іменем України

02 вересня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Київської області в
складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Ігнатченко Н.В., Малорода О.І.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві матеріали
цивільної справи за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 17 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1
про визнання таким, що втратив право
користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л
А:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом, в якому просив
визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право
користування квартирою, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
він є власником 12 частини будинку
АДРЕСА_1 і в належній йому на праві
власності частині будинку
залишається прописаним
(зареєстрованим) його брат ОСОБА_1, який
не проживає в будинку з 1991 року, а
проживає по АДРЕСА_2 і добровільно
виписатися з будинку відмовляється

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 червня 2014 року позов задоволено.
Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право
на користування жилим будинком
АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
порушення судом норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про відхилення апеляційної скарги
із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що ОСОБА_1 був членом сім'ї
попереднього власника ОСОБА_3, проте
у 1991 році виїхав із будинку
добровільно, без поважних причин в
будинку не проживає і не є членом
сім'ї нового власника будинку ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, так як вони відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 24 липня 2010 року ОСОБА_2 є
власником ? частини будинку АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1 з дитинства був
прописаний у вказаному будинку, як син
власника будинку - ОСОБА_3, що
підтверджується випискою з домової
книги.

З пояснень ОСОБА_1 він у 1991 році
виїхав із спірного будинку добровільно
на інше постійне проживання в
с.Скибинці.

11 жовтня 2007 року ОСОБА_3 помер і після
його смерті спадщину за заповітом
прийняв ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

При розгляді в 2008 році
Білоцерківським міськрайонним судом
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про вселення встановлено, що у 1991
році ОСОБА_1 добровільно залишив
житловий будинок по АДРЕСА_1 і з того
часу намірів проживати там не
виявляв.

Рішенням Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 26 листопада 2008 року, яке в
установленому законом порядку
набрало законної сили, в задоволенні
позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення
відмовлено. (а.с.4).

Встановивши вказані обставини, суд з
врахуванням доказів сторін на
підтвердження - заперечення позову,
прийшов до вірного висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Встановлено і підтверджується
належними і допустимими доказами, що
ОСОБА_1 з 1991 року не користується без
поважних причин спірним житлом -
жилим будинком АДРЕСА_1, новим
власником якого з 24.07.2010 року є
ОСОБА_2

Відповідач не відноситься до членів
сім'ї нового власника житла.

Рішення суду ухвалене з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, підстав для його скасування
при апеляційному розгляді не
встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що
з 2007 року позивач вчиняв йому
перешкоди у користування жилим
будинком, у якому він прописаний з 1991
року, підлягають відхиленню, так як
належними доказами не підтверджені.

З висновку за результатами розгляду
звернення ОСОБА_1, складеному 12.05.2014
року дільничним інспектором
Білоцерківського МВ, вбачається, що
заявник звернувся із скаргою на
ОСОБА_2 з тих причин, що останній не
допускає його до проживання в кв.1
будинкуАДРЕСА_1. При перевірці
виявлено, що будинок закритий, ОСОБА_2
опитаний не був.

Проте інших належних і допустимих
доказів на підтвердження створення
ОСОБА_1 перешкод позивачем у
проживанні у вказаному будинку з 2007
року після смерті батька не надано.

Посилання на те, що позивач вселив
його в будинок у 2009 році, а потім
заборонив користуватись будинком
також не доведені.

Інші доводи апеляційної скарги про
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, порушення судом
норм матеріального і процесуального
права не спростовують висновків суду,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і не може бути скасовано з
підстав, викладених у апеляційній
скарзі.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів,-

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 17 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: