Справа № 127/8910/14-ц Провадження №
22-ц/772/2500/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Дернова В. В.Категорія: 57
Доповідач: Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Панасюка О.С.,
Марчук В.С.,

при секретарі: Кирилюк Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_2
та його представника ОСОБА_3,-

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Вінниці
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Дочірнього підприємства "Гарант"
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанії
"Приват-Плюс", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанії
"Приват-Плюс" про захист прав
споживачів, визнання договору
недійсним та стягнення коштів, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 липня 2014 року,
-

в с т а н о в и л а :

В травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом до Дочірнього підприємства
"Гарант" Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанії
"Приват-Плюс", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанії
"Приват-Плюс" про захист прав
споживачів, визнання договору
недійсним та стягнення коштів,
мотивуючи позовні вимоги тим, що
діяльність відповідачів є нечесною
підприємницькою діяльністю з
використанням пірамідальних схем.
Просив визнати недійсними договір №
01706 від 09 лютого 2009 року з Угодою та
Додатками, укладений між ОСОБА_2 та
дочірнім підприємством «Гарант»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанії «Приват -
Плюс»; стягнути з Дочірного
підприємства «Гарант» Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанії
«Приват - Плюс» на користь ОСОБА_2 кошти,
внесені на рахунки відповідача у
розмірі 50 579,68 грн.; стягнути з Дочірного
підприємства «Гарант» Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанії
«Приват - Плюс» на користь ОСОБА_2
моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 липня 2014 року
в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 11 липня 2014 року скасувати
та постановити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, заслухавши осіб, які з'явилися в
судове засідання, дослідивши матеріали
цивільної справи, прийшла до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення за таких
підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішенням,
ухвалене на основі повно і всебічно
з`ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ч.3 ст.303 ЦПК України, апеляційний
суд не обмежений доводами апеляційної
скарги, якщо під час розгляду справи
буде встановлено неправильне
застосування норм матеріального права
або порушення норм процесуального
права, які є обов'язковою підставою для
скасування рішення суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем ОСОБА_2 пропущено строк
звернення до суду з позовом (трирічний
строк позовної давності), поважність
причин його пропуску не встановлена, а
відповідачі наполягали на
застосуванні строку позовної давності,
а тому існували підстави для відмови у
задоволенні позову згідно вимог ст. 267
ЦК України.

Однак з вказаним висновком суду
погодитись неможливо.

Судом першої інстанції встановлено, що
09.02.2009 року між позивачем ОСОБА_2
(«Замовник») та відповідачем Дочірнім
підприємством «Гарант» Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанії
«Приват - Плюс» («Виконавець») було
укладено Договір № 01706, предметом якого
є надання Виконавцем за завданням
Замовника консультаційних послуг щодо
можливості придбання на його користь
товару широкого асортименту на умовах
Угоди, Додатку № 1 («Програми
діяльності ПРИВАТ-ПЛЮС») та Додатку № 2
(Анкетні дані Партнера) до неї, що
укладаються (підписуються) Замовником
із ТОВ «Компанії «Приват - Плюс».

Згідно п. 2.1 Договору № 01706 від 09 лютого
2006 року договірна вартість послуг
Виконавця по цьому Договору становить
10 000 грн.

Відповідно до п. 5.2 Договору № 01706 від 09
лютого 2006 року, цей Договір набуває
юридичної сили з моменту його
підписання Сторонами і діятиме
протягом дев'яти календарних днів до
підписання ними Акту прийому-передачі
наданих послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно п. 17 ст. 1 Закону України «Про
захист прав споживачів», послуга -
діяльність виконавця з надання
(передачі) споживачеві певного
визначеного договором матеріального
чи нематеріального блага, що
здійснюється за індивідуальним
замовленням споживача для задоволення
його особистих потреб.

Як пояснив в судовому засіданні
апеляційного суду, ОСОБА_2, товар, який
був придбаний внаслідок виконання
цього договору мав бути використаний
ним для здійснення підприємницької
діяльності. Відповідно договір не є
споживчим. А відтак положення ст..1
Закону України «Про захист прав
споживачів» на зазначені
правовідносини не поширюються.

З матеріалів справи, а саме з акту
прийому-передачі наданих послуг від 19
лютого 2009 року до Договору № 01706 від 9
лютого 2009 року, підписаного між
позивачем ОСОБА_2 («Замовник») та
відповідачем Дочірнім підприємством
«Гарант» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанії «Приват -
Плюс» («Виконавець»), підписанням цього
Акту сторони засвідчують відсутність
будь-яких взаємних як майнових, так і
інших претензій одна до одної, сторони
дійшли до повної згоди по строкам,
порядку оплати та вартості послуг
Виконавця, а також те, що послуги
Замовнику були надані належним чином у
відповідно до умов Договору та
виконанні в повному обсязі; в свою
чергу Замовник підтверджує, про усі
обставини Угоди із ТОВ «Компанією
«Приват - Плюс», має належне уявлення і
йому надано повно інформацію про
Товариство Партнерів, Асигнаційні
акти, про терміни, умови та порядок
надання ТОВ «Компанією «Приват -
Плюс» Права на отримання Товару,
придбання Товару на користь Замовника
(Партнера), та іншим умовам Угоди із
ТОВ «Компанією «Приват - Плюс» та
Додатків до неї (а.с.35).

В матеріалах справи міститься
свідоцтво про реєстрацію фінансової
установи, яке отримало Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанії
"Приват-Плюс", що свідчить про легітимну
діяльність товариства (а.с.76).

За змістом ст..15,16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Враховуючи вище викладене колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, а матеріали справи не
містять доказів того, що діяльність
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанії «Приват -
Плюс» та Дочірнього підприємства
«Гарант» Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанії «Приват -
Плюс» є нечесною підприємницькою
діяльністю з використанням
пірамідальних схем.

Однак суд першої інстанції помилково
застосував строки позовної давності,
оскільки як вбачається з висновків
суду в діяльності відповідача не
вбачається ознак нечесної
підприємницької діяльністі, а отже
відсутні підстави для визнання угоди
недійсною, тому в силу ст..15 ЦК України
не порушенні права позивача.

Таким чином, суд першої інстанції,
відмовляючи у задоволенні позову
помилково послався на статтю 267
Цивільного кодексу України, як на
правову підставу відмови у задоволенні
позову, не довівши порушення права
ОСОБА_2 при зверненні з позовом до суду.
Відсутність і недоведеність
порушеного права позивача не дає суду
підстав для застосування строків
позовної давності, в цілому і відмови у
позові.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового чи зміни рішення.

На підставі викладеного та
керуючись ст. 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 11 липня 2014 року
змінити.

Виключити з мотивувальної частини
рішення посилання суду на статтю 267
Цивільного кодексу України, як на
правову підставу відмови у задоволенні
позову.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис
Сопрун В.В.

Судді: підписи
Панасюк О.С.

Марчук В.С.

З оригіналом вірно:
Сопрун В.В.