АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
_________________________
Головуючий в 1 інстанції - Дубас
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 р. Колегія суддів
судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Нежури В.А., Соколової В.В.

при секретарі - Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 5 лютого 2014
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зміну часток власників
житлового будинку,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, в якому з
урахуванням уточнення, просив змінити
частки співвласників садового будинку,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
встановити, що йому належить 10/13, а
ОСОБА_2 3/13 часток зазначеного будинку.

На обґрунтування своїх вимог зазначав,
що рішенням Дарницького районного суду
м. Києва від 06.12.2011 р. у порядку поділа
майна за сторонами визнано по Ѕ частці
садового будинку загальною площею 36,0
кв.м.

Посилаючись на те, що внаслідок
здійсненої ним за власні кошти
реконструкції та переобладнання,
загальна площа будинку становить 78,5
кв.м., який 03.10.2012 р. Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві прийнято в
експлуатацію та видано декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації,
просив змінити частки співвласників
будинку, з підстав передбачених ст.357 ЦК
України.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05.02.2014 р. у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити його
позовні вимоги, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не
звернув увагу, що сторони припинили
вести спільне господарство з серпня 2007
р., а реконструкцію будинку він
здійснив за власні кошти у 2009 р. На час
той час та на час введення будинку в
експлуатацію відповідачка не була його
співвласником, а тому її згода на
переобладнання будинку не була
потрібна.

Крім того вказував на те, що суд першої
інстанції неправильно застосував
положення ст.ст. 357, 392 ЦК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його
представник просили задовольнити
апеляційну скаргу з наведених у ній
підстав.

Справа №753/15796/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/4764/2014 р. Головуючий у
суді першої інстанції: Дубас
В.А.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Усик Г.І.ОСОБА_2 просила
апеляційну скаргу відхилити,
посилаючись на те, що її доводи не
ґрунтуються на матеріалах справи та
вимогах закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які приймали участь в судовому
засіданні, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів виходить з наступного.

З матеріалів убачається, що 13.11.1998
р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений
шлюб, який розірваний рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
06.04.2009 р.

30.04.1999 р. ОСОБА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу нерухомості, придбав
садовий будинок АДРЕСА_1, загальної
площею 36,0 кв.м., вартістю 15 986,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 06.12.2011 р. в порядку поділу
майна подружжя за ОСОБА_2 та ОСОБА_1
визнано право власності по Ѕ частині
будинку за адресою: АДРЕСА_1, та по Ѕ
частині земельної ділянки площею 0,0474
га у АДРЕСА_1.

Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 12.07.2013 р. роз'яснено, що за
кожним із сторін визнано право
власності по 1/2 частині зазначеного
будинку, що становить по 18 метрів
кожному, вартістю 7543 грн.

Рішенням Апеляційного суду м.
Києва від 19.09.2013 р. встановлено, що
ОСОБА_1 без отримання відповідної згоди
співвласника будинку проводив його
переобладнання, введення в
експлуатацію, не повідомивши
відповідні органи про наявність
співвласника будинку отримав
свідоцтво про право власності від
08.10.2012 р. на своє ім'я. ОСОБА_2, як
співвласник садового будинку своєї
згоди відповідно до ст.358 ЦК України на
здійснення реконструкції, введення
будинку в експлуатацію у жовтні 2012 р. не
надавала.

Зазначеним судовим рішенням
визнано недійсним свідоцтво про право
власності на садовий будинок,
розташований за адресою: АДРЕСА_1,
видане Головним управлінням житлового
забезпечення виконавчого органу
Київської міської ради - Київської
міської державної адміністрації
ОСОБА_1, та визнано недійсним договір
купівлі-продажу зазначеного садового
будинку від 16.11.2012 р., укладений між
ОСОБА_1 та ОСОБА_5, в частині продажу 1/2
частини будинку, що належить ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2
стверджувала, що вона не надавала згоди
на переобладнання будинку, позивач
здійснив введення реконструйованого
садового будинку в експлуатацію без її
відома, отримав свідоцтво про право
власності та відчужив його, чим порушив
її права.

Посилання позивача на те, що
станом на час реконструкції садового
будинку та введення його в
експлуатацію, ОСОБА_2 не була власником
будинку, а тому вчинення таких дій не
потребувало надання її згоди є
безпідставними, оскільки зазначений
будинок був набутий сторонами в період
їх шлюбу, і саме з моменту придбання
цього будинку вони є його
співвласниками.

Не переконливими є і твердження
ОСОБА_1 про те, що реконструкція
садового будинку була здійснена у 2009
році з посиланням на підтвердження
цього факту на постанову Т.в.о.
начальника Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві №487 від 13.09.2012 р., якою на ОСОБА_1
було накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 6800,00
грн. за вчинення правопорушення,
передбаченого ч.12 ст.96 КУпАП України.

Зазначені обставини категорично
заперечувала ОСОБА_2 Крім того з
доданих до матеріалів справи копій
кошторису, видаткових накладних,
товарно-транспортних накладних,
товарних і касових чеків та квитанцій
убачається, що реконструкція будинку
здійснювалась в 2010-2012 роках.

Відповідно до ч.3 ст.357 ЦК України
співвласник має право на відповідне
збільшення своєї частки у праві
спільної часткової власності, якщо
поліпшення спільного майна, які не
можна відокремити, зроблені ним своїм
коштом за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Частиною 4 зазначеної норми закону
передбачено, що співвласник житлового
будинку, іншої будівлі, споруди може
зробити у встановленому законом
порядку за свій рахунок добудову
(прибудову) без згоди інших
співвласників, якщо це не порушує їхніх
прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

За змістом ч.1 ст.358 ЦК України
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою

З урахуванням встановлених судом
обставин та наведених норм
законодавства, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у
задоволенні його позовних вимог.

Доказів, які б свідчили про
неповноту з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
неправильність висновків суду
обставинам справи чи неправильне
застосування норм матеріального права,
позивач не надав.

Зважаючи на викладене, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду є законним та
обґрунтованим, а тому підстав для
задоволення апеляційної скарги не
убачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а
рішення Дарницького районного суду м.
Києва від 5 лютого 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання до цього суду касаційної
скарги.

Головуючий:
Судді: