Справа № 0907/1023/2012
Провадження № 2/344/862/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 року
м.
Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Островського Л.Є.

секретарів
Федорак Я.С., Бури У.М.,

за участю: позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

адвоката ОСОБА_4,

представників
відповідача

виконавчого комітету
Івано-Франківської

міської ради
Деренькоо З.М., Александрович
Ю.І.,

представника третьої особи
Жугаєвича В.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Івано-Франківського
міського суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача КП «Дирекція замовника»
про усунення перешкод у користуванні
приміщенням загального користування
гуртожитку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9, виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, третя особа яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача КП «Дирекція
замовника» про усунення перешкод у
користуванні приміщенням загального
користування гуртожитку по АДРЕСА_1

Ухвалою від 05 лютого 2014 року залучено
до участі у справі ,у якості третьої
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача - КП «Дирекція замовника».

Ухвалою від 19 березня 2014 року прийнято
відмову позивача від позову та закрито
провадження по справі в частині
відмови від позовних вимог щодо
скасування пункту 7.13 рішення №104 від
03.03.2009 року виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради.

Позивач у судовому засіданні позов
підтримала з підстав, викладених у
позовній заяві. Просила про
задоволення позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, та суду
пояснив, що відповідачі порушили право
користування приміщеннями, які
призначені для спільного користування,
а тому позов є підставним.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позов не визнав, просив суд відмовити у
його задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнала, вважає його
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що задоволенню не підлягає. Cуду
пояснила, що на проведення відповідних
робіт, щодо приєднання нежитлових
приміщень до кімнати відповідачів,
ними виконано всі вимоги закону, що
регулюють дані правовідносини. Просила
у задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у судове
засідання не з'явилися, подавши суду
заяви про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради позовних вимог не визнала.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, на стороні відповідача
КП «Дирекція замовника» у судовому
засіданні при вирішення даного спору
покладався на думку суду.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
зазначила, що є сестрою позивачки, у
приміщенні загального користування
гуртожитку по АДРЕСА_1 була, та бачила,
що відповідачі встановивши
перегородку забрали частину коридору.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
вказала, що являється подругою
позивачки, бачила як ОСОБА_3 у 2011 році
перемурував стіну.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснила, що є донькою позивачки,
бачила, що ОСОБА_3 встановив
перегородку у коридорі, відгородивши
ванну кімнату та санвузол, зазначила,
що з другої сторони коридору на тому ж
поверсі є ще один туалет та ванна
кімната.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні
вказав, що являється братом позивачки,
відомо, що з 2011 року ОСОБА_3 встановив
перегородку у коридорі загального
користування.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, які надані
суду сторонами на обґрунтування їхніх
вимог та заперечень, з'ясувавши таким
чином фактичні обставини справи, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх невизнаних
прав.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, згідно ч.1 ст. 11 ЦПК
України встановлено, що суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цьогоКодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі, а згідно
ст.60 ЦПК України встановлено, що «кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу».

В судовому засіданні встановлено, на
підставі ордеру №071 на житлову площу в
гуртожитку виданого на підставі
рішення міськвиконкому від 27 лютого 2004
р. за №75 ОСОБА_3 надано право на
поселення з сім'єю з трьох осіб в
гуртожиток по АДРЕСА_2 розміром 34,2,
загальна площа 42,75 кв.м.

Відповідач ОСОБА_3 під час розгляду
справи вказав, що його сім'я шляхом
зведення цегляної перегородки
відгородили приміщення душової,
санвузлів, коридору та комори на
третьому поверсі гуртожитку по
АДРЕСА_1, а тому вказана обставина не
підлягає доказуванню, оскільки
визнається сторонами.

Із довідки виданої КП «Дирекція
замовника» від 05.11.2012 року вбачається,
що ОСОБА_1 із двома доньками проживає в
АДРЕСА_1 тобто вона разом із
відповідачами користуються одним
приміщенням загального користування
гуртожитку.

Згідно п. 19 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого Постановою
Ради Міністрів Української РСР від
03.06.1986 р. за № 208, мешканцям гуртожитків
забороняється провадити самовільно
переобладнання та перепланування
приміщень.

Відповідно до ст. 179 ЖК України
Користування будинками (квартирами)
державного і громадського житлового
фонду, фонду житлово-будівельних
кооперативів, а також приватного
житлового фонду та їх утримання
здійснюється з обов'язковим
додержанням вимог Правил
користування приміщеннями жилих
будинків і прибудинковими
територіями, які затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4
Правил користування приміщеннями
житлових будинків і прибудинкової
території, затверджених постановою
Кабінетів Міністрів України від 24
січня 2006 року №45, передбачено, що
власник наймач (орендар) приміщень
житлових будинків має право на:
переобладнання та перепланування
житлових і підсобних приміщень,
балконів і лоджій за відповідними
проектами без обмеження інтересів
інших громадян, які проживають у
будинку, з дозволу власника будинку та
органу місцевого самоврядування,
виданого в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.12.2007 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою про
дачу дозволу приєднати до його кімнати
нежитлове приміщення (кладовка,
санвузол) для влаштування кухні,
санвузла та вказав, що дане приміщення
потребує капітального ремонту. Згідно
рішення Івано-Франківського МВК №577
від 20.11.2008 р. відповідачам по справі
дозволено проведення
проектно-пошукових робіт для
переобладнання приміщень гуртожитку
по АДРЕСА_1 під ізольовану квартиру (а.
с.26).

Згідно рішення МВК №104 від 03.03.2009р.
дозволено переобладнання приміщення
гуртожитку по АДРЕСА_1 під ізольовану
квартиру. Відповідно до п.8 даного
рішення відповідачами розроблений
проект переобладнання квартири з
приєднанням нежитлових приміщень, який
затверджено головним архітектором
(а.с.29).

Відповідно до висновку №132 від 30.06.2010 р.
який виданий Івано-Франківською СЕС на
проект будівництва даного
переобладнання квартири АДРЕСА_2 з
приєднанням нежитлового приміщення
(комори з санвузлом) під кухню та
санвузол (а.с.30) зазначено, що проектом
переплануванням пропонується за
рахунок приєднання нежитлових
приміщень (комори, санвузла)
гуртожитку, які облаштовуються під
кухню, санвузол, обладнати ізольовану
квартиру на третьому поверсі 4-и
поверхового будинку.

Як вбачається із матеріалів справи
27.12.2010 інспекцією ДАБК виданий дозвіл
№966 на виконання будівельних робіт, а
саме на переобладнання приміщення
гуртожитку на АДРЕСА_1 під ізольовану
квартиру (а.с.35).

Як вимагає того Закон України „Про
регулювання містобудівної діяльності",
24.01.2012р. відповідачем зареєстровано в
інспекції ДАБК Івано-Франківської
області Декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації, зокрема
переобладнання квартири АДРЕСА_2, з
приєднанням нежитлового приміщення
(комори з санвузлом) під кухню та
санвузол.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про
архітектурну діяльність», будівництво
(реконструкція ) об'єкта повинна
здійснюватись, відповідно до
затвердженої проектної документації,
державних стандартів, норм і правил.

Здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без одержання
дозволу відповідних рад згідно ст. 29
Закону України «Про планування і
забудову територій», або його
перереєстрації, а також здійснення
будівельних робіт не зазначених у
дозволі є самочинним будівництвом .

Пунктом 1.4.1. Правил утримання жилих
будинків та при будинкових територій,
затверджених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства №76
від 17.05.2005 року, визначено, що
переобладнання і перепланування жилих
будинків, жилих і нежилих у жилих
будинках приміщень дозволяється
робити після одержання дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів відповідно до
законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що
відповідачем проведено перепланування
приміщення загального користування не
самочинно, оскільки не порушено п. 4 абз.
4 «Правил користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків»,
затверджених Постановою КМУ №572 від
08.10.1992 року (в редакції Постанови КМ N 5
(5-2009-п ) від 14.01.2009 року) без дозволу
власника будинку ( гуртожитку ) та
органу місцевого самоврядування, що
видається в установленому порядку,
оскільки відповідачем виконано всі
вимоги закону, що регулюють дані
правовідносини.

Із листа КП «Дирекція замовника» від
19.02.2013 №69/1-3 вбачається, що житловий
будинок (гуртожиток) за адресою АДРЕСА_1
прийнятий на баланс КП «Дирекція
замовника» з 01.04.2012. Згідно технічної
документації на третьому поверсі
даного будинку розташовані приміщення
в яких проживають шість сімей в
приміщеннях з двох кімнат, три сім'ї в
приміщеннях з однієї кімнати, а також
знаходяться два санвузли та дві кухні.

Окрім того, відповідно до заяви ОСОБА_3,
яка міститься в матеріалах справи
(а.с.69), вбачається, що сусіди по поверху,
окрім ОСОБА_1, дали свою згоду ОСОБА_3 на
реконструкцію кімнати в гуртожитку по
АДРЕСА_2 та санвузла площею 17,5 м2 в кухню
та ванну. Відповідно до листа інспекції
ДАБК від 25.07.2011р. та листа ЖЕО №2 в
користуванні ОСОБА_1, є санвузол, душова
кабіна, каналізація.

Отже, судом встановлено, що
відповідачами, з метою поліпшення
житлових умов, шляхом приєднання
внутрішньо будинкових місць
загального користування до кімнати у
гуртожитку, за наявності згоди інших
власників поверху, на підставі
позитивних висновків відповідних
служб, без внесення змін у несучі
конструкції, було виконано
реконструкцію та узгоджено її
проведення у встановленому законом
порядку.

При цьому позивачем суду не надано
будь-яких належних та допустимих
доказів порушення прав позивача
відповідачами цими діями.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовні вимоги безпідставні, через
що задоволенню не підлягають.

Доказів того, що відповідачі здійснили
самочинне будівництво, суду також не
надано.

На підставі п. 19 Примірного положення
про гуртожитки, затвердженого
Постановою Ради Міністрів Української
РСР від 03.06.1986 р. за № 208, ст. 9 Закону
України «Про архітектурну діяльність»,
ст. 29 Закону України «Про планування і
забудову територій», ст.179 ЖК України,
керуючись нормами цивільного
процесуального законодавства, зокрема,
ст.ст. 3,10,11, 60, 61, 179, 197, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору, на стороні
відповідача КП «Дирекція замовника»
про усунення перешкод у користуванні
приміщенням загального користування
гуртожитку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Апеляційна
скарга на рішення суду подається
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя

Л.Є.Островський