АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Височанської
Н.К.,

секретар Данилко О.А.

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутого майна, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2, в
інтересах якої та за довіреністю діє
ОСОБА_3, на рішення Шевченківського
районного суду м.Чернівці від 29 липня
2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд з позовом до ОСОБА_2 про повернення
безпідставно набутого майна. Посилався
на те, що три роки тому тяжко захворів,
лікування не допомагало. З 2005 року в
нього на депозитному рахунку були
гроші приблизно в сумі 20000 дол. США, які
він збирав до 2010 року. Після погіршення
свого здоров'я, усно домовився з
донькою про переоформлення на неї
депозиту з метою безперешкодного
отримання нею коштів у разі його
смерті. Також, усно домовилися про те,
що у випадку його одужання, донька
поверне йому кошти в строк закінчення
дії депозитного договору. Проте, в
лютому 2013 року донька зняла всі кошти з
депозитного рахунку в сумі 22345 доларів
США, повернувши йому лише 850 доларів
США. Тому, просив стягнути з
відповідачки безпідставно набуті
кошти в сумі 21495 дол. США, що
еквівалентно 175 399 грн.

Рішенням Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 29 липня 2014 року
позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
безпідставно набуті кошти в сумі 175 300
грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
вищезазначене рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити у
задоволенні позову. Посилається на те,
що судом першої інстанції буди
порушені норми матеріального та
процесуального права, а висновки суду
не відповідають обставинам справи,
допущено неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи. Зазначає,
що ніякої домовленості між нею та
відповідачем не було. Відповідачем не
надано жодного доказу на підтвердження
свого позову. Оскаржуване рішення не
містить обґрунтування розрахунку
стягнутої суми і процентів, не містить
посилань на докази та обмежується лише
викладеними доводами позивача в
мотивувальній частині.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, осіб які беруть
участь у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги та перевіривши
матеріали справи в межах заявлених в
суді першої інстанції вимог, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Так, з матеріалів справи не вбачається,
який саме договір був укладений між
сторонами, тобто правові підстави
набуття ОСОБА_2 спірних коштів. Позивач
в позові посилається на загальні
положення про договір, визначені
главою 52 ЦК України.

Як вбачається з обґрунтування позовної
заяви ОСОБА_4 стверджує про отримання
ОСОБА_2 21495 дол. США, які остання мала би
повернути йому після одуження. За своєю
правовою природою вказані відносини
можуть належати до договірних відносин
позики з визначенням строку повернення
позики моментом пред'явлення вимоги
або договору зберігання.

По-перше, відповідно до ст.1046 ЦК України
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Договір позики є укладеним з моменту
передання грошей або інших речей,
визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики
укладається у письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, а у випадках, коли
позикодавцем є юридична особа, -
незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

По-друге, за загальними положеннями про
зберігання, зокрема ст.937 ЦК України
визначена форма договору, яка
сторонами не дотримана, а також згідно
гл.66 ЦК України, предметом таких
відносин між фізичними особами не
можуть бути гроші (цінні папери), що
відносяться до спеціальних видів
зберігання.

Таким чином, ОСОБА_4 в порушення
обов'язку доказування не надав суду
належних доказів існування договірних
відносин між ним та ОСОБА_2, а збіг дати
і суми між закінченням його
депозитного вкладу і укладенням
депозитного договору ОСОБА_2 не може
бути належним доказом існування
будь-яких договірних відносин.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, а також розгляд і вирішення
справи неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглядав
справу. Норми матеріального права
вважаються порушеними або неправильно
застосованими, якщо застосовано закон,
який не поширюється на ці
правовідносини, або не застосовано
закон, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене, рішення
Шевченківського районного суду
м.Чернівці від 29 липня 2014 року підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволені позову.

На підставі вищевикладеного, керуюсь
ст. 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,
-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах
якої та за довіреністю діє ОСОБА_3,
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м.Чернівці від 29 липня 2014 року
скасувати та ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про повернення безпідставно набутого
майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
судові витрати за подачу апеляційної
скарги в сумі 876,95 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних та
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: