Справа № 456/535/14
Головуючий у 1 інстанції: Янів Н.М.
Провадження № 22-ц/783/3438/14
Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді:
Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В.,
Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій
О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 11 березня
2014 року за позовом ОСОБА_5 до приватного
нотаріуса Стрийського районного
нотаріального округу ОСОБА_6, з участю
третіх осіб: Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
промислово інвестиційний банк»,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеркранч», Відділ
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції Львівської області, Відділ
державної виконавчої служби
Трускавецького міського управління
юстиції Львівської області, ОСОБА_4, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 11 березня
2014 року відмовлено в задоволенні
позову ОСОБА_5 до приватного нотаріуса
Стрийського районного нотаріального
округу ОСОБА_6, з участю третіх осіб:
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний промислово
інвестиційний банк», Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Інтеркранч», Відділ державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції
Львівської області, Відділ державної
виконавчої служби Трускавецького
міського управління юстиції
Львівської області, ОСОБА_4, про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_5 У
апеляційній скарзі просить
оскаржуване рішення скасувати та
ухвалити нове про задоволення позову.
Посилається на те, що вказане рішення
не ґрунтується на вимогах закону,
ухвалене з порушенням норм
матеріального і процесуального права.
Зазначає, що дії відповідача є
незаконними та необґрунтованими,
оскільки нотаріус не врахував та не
перевірив факту наявності чи
відсутності спору щодо заборгованості.
Вважає, що сума невиконаних
зобов»язань не може складати 296 457,68
грн., оскільки з частковим погаленням є
істотно меншою. Стверджує, що у
виконавчому написі відсутня сила
виконавчого документу.

Судом встановлено, що 25 вересня 2007 року
між фізичною особою- підприємцем
ОСОБА_4, як позичальником та ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
укладено кредитний договір № 283,
відповідно до якого ОСОБА_4 було
відкрито відновлювальну кредитну
лінію та відповідно надано грошові
кошти у розмірі 325 000 грн., строком до 24
вересня 2009 року.

Для забезпечення виконання
зобов»язань за кредитним договором між
Банком та ФОП ОСОБА_4 і ОСОБА_5, 27 вересня
2007 року було укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Стрийського районного
нотаріального округу ОСОБА_6 за
реєстровим №7019, предметом якого
виступало нерухоме майно (нежиле
приміщення-магазин), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

У зв»язку із невиконанням умов
договору ОСОБА_4, Банк, 1 березня 2010 року,
звернувся із претензією до нього та
майнового поручителя ОСОБА_5 про сплату
суми кредиту та процентів за
користування кредитом, та попередив
про можливість звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Вказана претензія була отримана ОСОБА_4
та ОСОБА_5 в цей же день- 1 березня 2010
року, з чим вони погодились і в чому
розписались.

У зв»язку із невиконанням ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 вимог банку, викладених у
претензії № 1 від 1 березня 2010 року, банк
30 квітня 2010 року звернувся із заявою до
приватного нотаріуса Стрийського
районного нотаріального округу ОСОБА_6,
про вчинення виконавчого напису на
договорі іпотеки № 7019, з метою
звернення стягнення на нерухоме майно -
магазин за адресою АДРЕСА_1.

Приватним нотаріусом ОСОБА_6 30 квітня
2010 року вчинено виконавчий напис, про
звернення стягнення на предмет іпотеки
- вищезазначений магазин, що належить
ОСОБА_5

Згідно ст.ст.32,33 Закону України «Про
іпотеку» передбачено право
іпотекодержателя розпочати звернення
стягнення на предмет іпотеки на
підставі виконавчого напису нотаріуса
у разі незадоволення іпотекодавцем
вимоги іпотекодержателя про
виконання порушеного боржником
зобов»язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України «Про
нотаріат» та пунктом 282 «Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України», яка затверджена
наказом Міністерства юстиції України
від 3 березня 2004 року №20/5 (надалі
Інструкції), передбачено, що для
стягнення грошових сум або
витребування від боржника майна
нотаріуси вчиняють виконавчі написи на
документах, що встановлюють
заборгованість. Перелік документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЗУ «Про нотаріат»
нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо
подані документи підтверджують
безспірність заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем та за умови, що з дня
виникнення права вимоги минуло не
більше трьох років, а у відносинах між
підприємствами, установами та
організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається
виконавчий напис, законом встановлено
інший строк давності, виконавчий напис
видається у межах цього строку.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції
передбачено, що вчинення виконавчого
напису в разі порушення основного
зобов»язання та (або) умов іпотечного
договору здійснюється нотаріусом
після спливу тридцяти днів з моменту
одержання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги про усунення
порушень.

Згідно пункту 284 зазначеної Інструкції
нотаріус вчиняє виконавчі написи,
зокрема, якщо подані документи
підтверджують безспірність
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що
для вчинення виконавчого напису
стягувачем або уповноваженим
представником нотаріусу подається
заява, у якій зокрема, має бути
зазначено: відомості про найменування
і адресу стягувана та боржника; дата та
місце народження боржника - фізичної
особи, місце його роботи; номера
рахунків у банках, кредитних установах,
код ЄДРПУ для юридичної особи; строк, за
який має проводитися стягнення;
інформація щодо суми, яка підлягає
стягненню або предметів, що
підлягатимуть витребуванню, включаючи
пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може
містити також іншу інформацію,
необхідну для вчинення виконавчого
напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що
при вчиненні виконавчого напису
нотаріус повинен перевірити, чи подано
на обґрунтування стягнення документи,
зазначені у Переліку документів, за
якими стягнення заборгованості
проводиться у безспірному порядку на
підставі виконавчих написів.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
переліку документів, за якими
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів нотаріусів» від 29
червня 1999 року №1172 для одержання
виконавчого напису про стягнення
заборгованості, за нотаріально
посвідченими угодами подаються,
зокрема, оригінал нотаріально
посвідченої угоди; документи, що
підтверджують безспірність
заборгованості боржника та
встановлюють прострочення виконання
зобов»язання.

Аналіз зазначених положень
законодавства дає підстави для
висновку, що нотаріус при вчиненні
виконавчого напису про звернення
стягнення на предмет іпотеки не
перевіряє безспірність
заборгованості, не встановлює права та
обов»язки учасників правовідносин, а
лише перевіряє наявність документів з
урахуванням положень Переліку, за яким
стягнення заборгованості проводиться
у безспірному порядку.

З матеріалів справи вбачається, що
приватному нотаріусу для вчинення
виконавчого напису банком в
підтвердження наявності
заборгованості було подано наступні
документи: заяву від 30 квітня 2010 року за
№ 101 про вчинення виконавчого напису;
розрахунок заборгованості по
відсотках підприємця ОСОБА_4 перед
банком згідно кредитного договору;
довідку про суму заборгованості ОСОБА_4
перед банком; претензію № 1 від 1
березня 2010 року на суму 350723,75 грн. з
відмітками про отримання такої
боржниками; оригінал кредитного
договору №283 від 27 вересня 2007 року;
договір іпотеки №7019 від 27 вересня 2007
року та договори про внесення змін до
зазначеного договору іпотеки.

Факт прострочення виконання
зобов'язання по кредитному договору
позивачем не оспорюється, ніяких
доводів чи доказів, які б стосувалися
відсутності заборгованості, існування
заборгованості в іншому розмірі ніж
той, що зазначено у виконавчому написі,
чи виконання договірних зобов'язань
належним чином, на час вчинення
виконавчого напису, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не
надано.

Згідно з п. 2.3 Порядку вчинення
виконавчого напису в разі порушення
основного зобов'язання та (або) умов
іпотечного договору здійснюється
нотаріусом після спливу тридцяти днів
з моменту надісланих
іпотекодержателем повідомлень -
письмової вимоги про усунення порушень
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця.

Встановлено, що у надісланій боржникам
претензії розмір заборгованості по
кредиту був указаний станом на 1
березня 2010 року, а у виконавчому написі
- станом на 30 квітня 2010 року, тому
відповідно це не є порушенням Порядку
та ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Таким чином, банк звернувшись до
нотаріуса із заявою, про вчинення
виконавчого напису, реалізував право
на захист свого цивільного права.

Виконавчий напис приватного нотаріуса
Стрийського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 від 30 квітня 2010 року,
вчинений відповідно до вимог чинного
законодавства.

Судом встановлено, що згідно ухвали
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 25 грудня 2013 року
проведено заміну у виконавчому
провадженні №35934141 (відкрито на
підставі спірного виконавчого напису)
стягувача ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово інвестиційний
банк» на ОСОБА_5, тобто на даний час
боржник та стягувач стали однією
особою. Спірний виконавчий напис
перебуває на виконанні у виконавчій
службі, а тому за заявою стягувача може
бути повернутий без виконання.

Згідно пункту 13 постанови Пленум
Верховного Суду України від 31 січня 1992
року № 2 «Про судову практику в справах
за скаргами на нотаріальні дії або
відмову в їх вчиненні» при вирішенні
справ, пов'язаних з оскарженням відмови
у видачі виконавчого напису або його
видачею, судам слід мати на увазі, що
відповідно до статей 34, 36, 87. 88 Закону
України «Про нотаріат», виконавчий
напис може бути вчинено нотаріусом і за
умови, що наявність безспірної
заборгованості або іншої
відповідальності боржника перед
стягувачем підтверджується
документами, передбаченими
затвердженим постановою Ради
Міністрів України від 12 жовтня 1976 року
№ 483 переліком документів за якими
стягнення заборгованості провадиться
у безспірному порядку на підставі
виконавчих написів державних
нотаріальних контор (з наступними
змінами) і що з дня виникнення права
вимоги минуло не більше трьох років, а у
випадках, коли законом встановлені)
інший строк давності - не минув цей
строк.

За змістом ст. 385 ЦПК у передбаченому
главою 39 цього Кодексу порядку
оскаржується тільки відмова у вчиненні
виконавчого напису, а правильність
вимог, зазначених у виконавчому написі,
може бути оспорена боржником лише в
позовному порядку. При безпідставності
цих вимог суд скасовує виконавчий
напис і відмовляє у їх задоволенні, а у
разі часткової їх обгрунтованості -
постановляє рішення про скасування
виконавчого напису і стягнення з
боржника на користь кредитора дійсної
суми боргу. У цих випадках справа
розглядається в позовному провадженні,
позивачем в якому є кредитор, а
відповідачем - боржник.

Оскільки склад сторін у спорах про
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню зумовлюється
особливістю цих правовідносин,
суб'єктом яких нотаріус не є.

Суд прийшов до вірного висновку, що
нотаріус при вчиненні спірного
виконавчого напису діяла в межах та у
відповідності до діючого
законодавства.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі
наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися,
оскільки ним правильно визначено
характер спірних правовідносин та
встановлено дійсні обставини справи.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване
рішення ухвалене судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Підстави для скасування рішення суду
відсутні, а тому апеляційну скаргу слід
відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313,
ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 11 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: