інстанції: Плахтій І.Б. Провадження №
22-ц/773/908/14 Категорія: 41 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Мудренко Л. І.,

при секретарі Лимар Р. С.,

за участю представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
виділ в натурі частки квартири
спільного заселення за апеляційною
скаргою представника позивача ОСОБА_5
на рішення Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 24 квітня 2014
року, -

В С Т А Н О В
И Л А:

В жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась в
суд із зазначеним позовом. Вказувала на
ті обставини, що є власником
однокімнатної квартири спільного
заселення АДРЕСА_1, яка знаходиться у
триквартирному триповерховому жилому
будинку, який потребує капітального
ремонту. Інша сумісна з її житлом
однокімнатна квартира № 5, з власницею
якої у їх спільному користуванні
знаходиться коридор та вбиральня,
належить відповідачу ОСОБА_4

Крім того позивач зазначала, що з метою
переобладнання і перепланування,
підвищення благоустрою та
перетворенням квартир спільного з
відповідачкою заселення у
благоустроєне окреме житло, виготовила
відповідний експертний проект щодо
проведення необхідних для цього
будівельно-технічних робіт. Однак
відповідач ОСОБА_4 дати їй дозвіл на
такий виділ в натурі квартири
спільного з нею заселення, шляхом
перепланування та переобладнання
даного житла, відмовилась.

За таких обставин, позивач просила суд
виділити їй в натурі, належну на праві
власності частку квартири спільного
заселення АДРЕСА_1, шляхом внутрішнього
перепланування та переобладнання
жилих та нежилих приміщень будинку
згідно наданого нею експертного
висновку Волинської
торгово-промислової палати № 0-13 від
08.02.2013 року.

24 квітня 2014 року рішенням Луцького
міськрайонного суду в позові ОСОБА_3
відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній
скарзі представник позивача ОСОБА_5
просить рішення суду першої інстанції
скасувати як незаконне і таке, що не
відповідає вимогам норм матеріального
та процесуального права і ухвалити
нове рішення про задоволення позову
ОСОБА_3

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши обставини
справи та перевіривши їх доказами,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відмовляючи в позові суд першої
інстанції виходив з того, що на виділ в
натурі позивачці частки квартири
спільного заселення шляхом її
перепланування та переобладнання,
згідно заявлених нею позовних вимог,
відсутні необхідні в таких випадках
згода на це інших співвласників
допоміжних приміщень будинку, в тому
числі й відповідачки, дозвіл виконкому
місцевої ради.

Такий висновок суду є правильним.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_3 на
праві приватної власності належить
жиле приміщення - квартира АДРЕСА_1 (а. с.
32 - 38). Інша квартира спільного
заселення № 5 в цьому ж будинку
знаходиться у власності відповідача
ОСОБА_4 і у спільному користуванні
власників даних квартир перебувають
коридор та вбиральня (а. с. 14, 84 - 85, 91).
Квартири в будинку АДРЕСА_1 були
приватизовані їх мешканцями, а
приміщення художньої майстерні,
розміщене на його горищі, придбане
громадянкою ОСОБА_6 шляхом викупу (а. с.
7).

Крім того встановлено, що звернувшись
до суду з даним позовом ОСОБА_1, для
виділу їй в натурі частки квартири
спільного заселення, згідно наданого
нею висновку експертного дослідження,
просила суд фактично узаконити
розширення жилої площі її житла за
рахунок вільної частини горища будинку
без згоди інших власників квартир у
ньому та провести переобладнання та
перепланування її квартири без
відповідного дозволу виконкому
місцевої ради.

Згідно п. 2 ст. 10 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» від 19 червня 1992 року власники
квартир багатоквартирних будинків та
житлових приміщень у гуртожитку є
співвласниками допоміжних приміщень у
будинку чи гуртожитку, технічного
обладнання, елементів зовнішнього
благоустрою і зобов'язані брати участь
у загальних витратах, пов'язаних з
утриманням будинку і прибудинкової
території відповідно до своєї частки у
майні будинку чи гуртожитках.
Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і
т. ін.) передаються у власність
квартиронаймачів безоплатно і окремо
приватизації не підлягають.

Відповідно до ст. 152 ЖК України
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в абзаці 3 пункту 7 постанови № 7
від 04.10.1991 року «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» у тих
випадках, коли для поділу необхідне
переобладнання та перепланування
будинку, він провадиться при наявності
дозволу на це виконкому місцевої ради
(ст. 152 Житлового Кодексу).

Аналіз наявних норм матеріального
права та встановлених обставин справи
дає підстави зробити висновок про те,
що виділ в натурі частки кватири
спільного заселення у спосіб обраний
позивачем ОСОБА_3, а саме збільшення
площі житла за рахунок горища
багатоквартирного будинку,
перепланування та переобладнання
квартири шляхом зміни планування жилих
і нежилих приміщень будинку,
передбаченої його проектом,
перетворення нежилих приміщень в жилі
та зміна їх призначення, переробка
суміжних кімнат в ізольовані, можливий
лише з дозволу виконкому Луцької
міської ради і згоди всіх інших
власників квартир даного будинку.

Отже, встановивши відсутність дозволу
виконкому місцевої ради, згоди всіх
інших мешканців багатоквартирного
будинку відповідно на перепланування і
переобладнання квартири позивачкою її
розширення за рахунок горища будинку,
суд першої інстанції цілком правомірно
і обґрунтовано відмовив їй у позові.

Таким чином колегія суддів вважає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу відповідно до ст. 308 ЦПК України
слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_5 відхилити, рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 квітня 2014 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді