АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5286/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 645/697/14-ц
Категорія: поділ майна подружжя
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів - Трішкової
І.Ю., Шаповал Н.М.,

за участю секретарів -
Костенка Я.В., Таран В.В., Варюшичевої
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на ухвалу
Фрунзенського районного суду м.
Харкова від 3 липня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ
спільного майна подружжя; за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про поділ майна подружжя,

в с т а н о
в и л а:

В січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся у
суд із позовом до ОСОБА_3 про поділ
майна подружжя.

На обґрунтування вказав, що з 18
лютого 2005 року по 22 січня 2014 року
перебував з відповідачкою в юридичному
шлюбі.

За час сумісного проживання вони
придбали нерухоме та рухоме майно, а
саме: житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, земельну ділянку за
цією ж адресою, автомобілі «Honda Accord»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та «Toyota
Fortuner», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Посилаючись на підстави,
передбачені статтями 60, 69 70, 71 СК
України, просив визнати вказане майно
спільною сумісною власністю, за
кожним із них визнати право власності
на ? частину житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 та
земельної ділянки за цією ж адресою;
право приватної власності визнати: за
нею - на автомобіль «Toyota Fortuner»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, за ОСОБА_2 -
на автомобіль «Honda Accord», реєстраційний
номер НОМЕР_1; стягнути з нього на
користь відповідачки 9 175 грн. 96 коп.
грошової компенсації.

В уточнених вимогах також просив
визнати спільним майном подружжя два
набори меблів для спальні, набори
меблів для кухні, вітальні,
гардеробної, кабінету, для відпочинку
(стіл з лавками), барну стойку,
холодильну камеру «Whirlpool», холодильник
«Samsung», телевізори «Sony», «Samsung» (2 шт.),
«LG» (2 шт.), ванну з джакузі, парову
кабіну, сауну, тренажер «Бігова
доріжка».

Поділити це майно, визнавши за
ним право приватної власності на набір
меблів для кухні, холодильник «Samsung»,
телевізори «Sony», «Samsung» та «LG»,
тренажер «Бігова доріжка», сауну, ванну
з джакузі, а за відповідачкою - на два
набори меблів для спальні, гардеробної,
вітальні, кабінету, для відпочинку
(стіл з лавками), барну стійку,
холодильну камеру «Whirlpool», телевізори
«Samsung» та «LG», парову кабіну.

В лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася
у суд із позовом до ОСОБА_2 про поділ
майна подружжя.

На обґрунтування вказала, що за
час шлюбу вони придбали житловий
будинок з надвірними будівлями
АДРЕСА_2 та земельну ділянку за цією ж
адресою.

Посилаючись на підстави,
передбачені статтями 60, 69, 70, 71 СК
України, просила визнати вказане майно
спільною сумісною власністю та за
кожним із них визнати право власності
на ? частину цієї нерухомості.

В уточнених вимогах просила
поділити майно на загальну суму 11 083 192
грн. 00 коп.

Ухвалою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 28 березня 2014 року
позови об'єднані в одне провадження.

В заявах про забезпечення позову
ОСОБА_4 просила накласти заборону на
відчуження житлового будинку з
надвірними будівлями АДРЕСА_2 та
земельну ділянку за цією ж адресою; а
також на автомобілі «Toyota Fortuner»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, та «Honda
Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 3 липня 2014 року
заяви задоволені.

Накладено арешт шляхом заборони
відчуження на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_2 та
земельну ділянку за цією ж адресою; а
також на автомобілі «Toyota Fortuner»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, та «Honda
Accord», реєстраційний номер НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник ОСОБА_2, посилаючись на
порушення норм процесуального права,
просить скасувати ухвалу суду першої
інстанції, постановити нову ухвалу про
часткове задоволення заяв, а саме -
заборонити відчуження лише
транспортних засобів. Зокрема,
зазначає, що житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_2 та
земельна ділянка за цією ж адресою не є
власністю його довірителя, а
зареєстровані за ОСОБА_5 - сином його
довірителя.

ОСОБА_4 ухвалу суду першої інстанції
не оскаржила, своїх заперечень на
апеляційну скаргу не надала.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої
інстанції виходив із того, що невжиття
заходу забезпечення позову у спосіб,
визначений ОСОБА_4, може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду. Однак повністю погодитись з таким
висновком не можна, оскільки суд дійшов
до цього з порушенням норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 151
ЦПК України, суд за заявою осіб, які
беруть участь у справі, може вжити
заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії справи, якщо невжиття
заходів забезпечення може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Вимоги за даним позовом
стосуються розподілу майна подружжя.

Посилаючись на можливість
відчуження майна до вирішення спору,
ОСОБА_4 заявила відповідне клопотання
про забезпечення позову.

За таких обставин суд вправі був
забезпечити позов, оскільки невжиття
заходів забезпечення може утруднити
чи зробити неможливим виконання
рішення суду.

Разом з тим, в суді апеляційної
інстанції ОСОБА_6 - представник ОСОБА_2
пояснила, що ухвала суду першої
інстанції від 3 липня 2014 року в частині
накладення арешту шляхом заборони
відчуження на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_2 та
земельну ділянку за цією ж адресою не
може бути виконана, оскільки в ній
зазначено, що власником цієї
нерухомості є її довіритель ОСОБА_2

Згідно рішення Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 26 жовтня
2011 року за ОСОБА_5 визнано право
власності на житловий будинок літ.
«А-2», житловою площею. 249,0 кв. м.,
загальною площею 363,7 кв. м. з сараєм літ.
«Б» АДРЕСА_2 та на земельну ділянку за
цією ж адресою площею 0,1000 га, цільовим
призначенням - для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд.

Однак рішенням апеляційного суду
Харківської області від 28 травня 2014
року рішення Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 26 жовтня 2011 року
скасоване, ухвалено нове рішення про
відмову в позові ОСОБА_5

Оскільки на даний час житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2
та земельна ділянка за цією ж адресою
зареєстровані за ОСОБА_5, реєстраційною
службою було відмовлено в прийнятті
ухвали суду першої інстанції про
забезпечення позову від 3 липня 2014
року(а. с. 126-131).

Крім того, ухвалою Фрунзенського
районного суду м. Харкова від 24 липня 2014
року задоволено заяву ОСОБА_4 та
накладено арешт шляхом заборони
відчуження на житловий будинок з
надвірними будівлями літ. «А-2»
житловою площею 249,0 кв. м., загальною
площею 363, 7 кв. м., з сараєм літ. «Б»
АДРЕСА_2 (а. с. 181). Дане обтяження
належним чином зареєстровано
Реєстраційною службою Харківського
міського управління юстиції
Харківської області.

З огляду на це, підстав для
задоволення заяви ОСОБА_4 про
накладення заборони на відчуження
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_2 та земельну ділянку
за цією ж адресою немає.

Ухвала Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 3 липня 2014 року в цій
частині підлягає скасуванню з
постановленням нової ухвали про
відмову в задоволення заяви ОСОБА_4 про
забезпечення позову.

В іншій частині ухвала не
оскаржена.

Керуючись ст. ст. 302, 307 ч. 2 п. 1, 312 п. 2,
313, 314 ч. 1 п. 5, 315, 317, 319 ЦПК України, судова
колегія

у х
в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 3 липня 2014 року
скасувати в частині накладення
заборони на відчуження житлового
будинку з надвірними будівлями та
земельної ділянки АДРЕСА_2.

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про
накладення заборони на відчуження
житлового будинку з надвірними
будівлями та земельної ділянки АДРЕСА_2
- відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без
змін.

Ухвала набирає чинності негайно і
оскарженню в касаційному порядку не
підлягає, як така, що не перешкоджає
подальшому провадженню у справі.

Головуючий

судді