Справа № 360/676/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
Бородянський
районний суд

Київської області в складі: головуючої
- судді Міланіч А.М.

при секретарях
- Ничипоренко О.А., Хоменко О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Бородянка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Бородянський РВ ГУ
МВС України в Київській області, про
виселення з жилого будинку,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, обгрунтовуючи його
тим, що він є власником жилого будинку в
АДРЕСА_1, в якому крім нього проживають
також його бувша дружина - відповідачка
по справі ОСОБА_2, шлюб з якою розірвано
17 грудня 2008 року, та їх двоє дітей: син
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідачка створює для нього
(позивача) та їх дітей умови, за яких
спільне проживання з нею в будинку є
неможливим, а саме: псує та викрадає
його особисті речі, вчиняє сварки, в
зв'язку з чим він неодноразово
звертався до Бородянського РВ ГУ МВС
України в Київській області, але вжиті
заходи до запобігання її агресивної
поведінки виявилися безрезультатними.

Крім того, та обставина, що в його
(позивача) будинку зареєстрована та
проживає відповідачка обмежує його
право на вільне володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, призводить до втручання в його
особисте життя, обмежує норми житлової
площі на осіб, які мають право на
проживання в будинку.

Тому просив виселити відповідачку з
вказаного будинку та зобов'язати
Бородянський РВ ГУ МВС України зняти її
з реєстрації в цьому будинку.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав і викладене в ньому
підтвердив.

Відповідачка та її представник ОСОБА_5
в судовому засіданні позов не визнали,
вважали, що відповідачка має право на
проживання в будинку позивача і після
розлучення з ним, так як була поселена
та зареєстрована в цьому будинку за
згодою власника, там же проживають їх
діти, в тому числі і неповнолітня
донька, яка потребує її піклування.
Жодним чином відповідачка не
перешкоджає позивачу користуватись
даним будинком, не псує його, а навпаки,
турбується про належний його стан,
приймає участь у проведенні необхідних
ремонтних робіт, слідкує за чистотою в
домі. Сварки між нею та позивачем
дійсно іноді трапляються, але з вини
самого позивача, який їх вчиняє за
надуманими причинами, зокрема, щодо
нібито крадіжки нею його речей, що не
відповідає дійсності. Крім того,
позивач неодноразово здійснював
фізичне насильство відносно неї, бив
її, внаслідок чого вона вимушена була
лікуватись з приводу отриманих
черепно-мозкових травм, струсу
головного мозку, відносно чого мається
кримінальне провадження, яке ще
розглядається. Виселитись же з будинку
разом з неповнолітньою дочкою вона не
може, так як не має іншого житла.

Третя особа - Бородянський РВ ГУ МВС
України в Київській області свого
представника в судове засідання не
направив, просив справу розглядати без
його участі.

Вислухавши пояснення сторін,
представника відповідачки ОСОБА_5,
покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
дослідивши письмові докази по справі,
суд вважає, що позов до задоволення не
підлягає.

Судом встановлено, що на підставі
договору дарування від 4 грудня 2002 року
позивачу належить на праві приватної
власності жилий будинок з надвірними
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, в
якому крім позивача також постійно
проживає та зареєстрована з 25 липня 1997
року його бувша дружина - відповідачка
по справі ОСОБА_2, шлюб з якою розірвано
17 грудня 2008 року, та їх неповнолітня
донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.12-13,25) та визнається сторонами.

Як визнали в судовому засіданні
сторони, відповідачка була вселена в
даний будинок, який на той час належав
ще матері позивача - ОСОБА_8, зі згоди
власника як дружина позивача та член їх
сім'ї.

В обґрунтування своїх вимог щодо
виселення відповідачки з його будинку
позивач посилається на те, що ОСОБА_2
систематично порушує правила
співжиття, робить неможливим їх
спільне проживання в будинку, псує
будинок, викрадає його речі, з приводу
чого він неодноразово звертався до
Бородянського РВ ГУ МВС України та
прокуратури Бородянського району, але
відповідачка ні на що не зважає та
продовжує свої неправомірні дії.

Згідно з вимогами ч. 1 та 4 ст. 156 ЖК
України члени сім'ї власника будинку,
які проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Таким чином, оскільки відповідачка
була правомірно вселена у
вищезазначений будинок та проживала
там як член сім'ї власників будинку,
жодних угод з нею щодо її проживання
укладено не було, то вона має право на
користування даним будинком нарівні з
позивачем і після припинення з ним
сімейних відносин.

Частиною 4 ст. 9 ЖК України передбачено,
що ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Підстави виселення членів сім'ї
(колишніх членів сім'ї) власника
будинку передбачені ч. 1 ст. 157, ст. 116 ЖК
України.

Згідно зі ст. 116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ними, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичними
порушеннями правила співжиття роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського спливу виявилися
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Як встановлено судом, між сторонами
протягом останніх років виникають
сварки з приводу ведення господарства,
розподілу їх спільного майна після
розлучення та інших питань.

Дані обставини в судовому засіданні
підтвердили свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а
також підтверджуються матеріалами
справи, зокрема, копіями висновків
Бородянського РВ ГУ МВС України в
Київській області по розгляду заяв та
повідомлень позивача від 6 грудня 2012
року, 5 травня 2013 року, 10 травня 2013 року,
27 серпня 2013 року, 14 листопада 2013 року, 31
березня 2014 року, 28 червня 2014 року,
копіями постанов про відмову в
порушенні кримінальної справи від 27
жовтня 2008 року, 20 грудня 2011 року, 18
лютого 2012 року, витягом з кримінального
провадження (а.с.61,66-78) та визнаються
сторонами.

Такі обставини свідчать про наявність
складних, неприязних відносин між
сторонами, що періодично виникають в
процесі спільного проживання та
здійснення спільного побуту в будинку
позивача.

Разом з тим, суду не надано жодних
доказів того, що відповідачка ОСОБА_2
вчиняє насилля в сім'ї, умисно порушує
правила співжиття, систематично робить
неможливим проживання для інших членів
сім'ї в спірному будинку, як не надано
доказів притягнення її до
адміністративної або кримінальної
відповідальності та про належно вжиті
заходи попередження або громадського
впливу.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 12 квітня 1985
року «Про деякі питання, що виникли в
практиці застосування судами
Житлового кодексу України» при
вирішенні справ про виселення на
підставі статті 116 ЖК України осіб, які
систематично порушують правила
співжиття і роблять неможливим для
інших проживання з ними в одній
квартирі або будинку, слід виходити з
того, що при триваючій антигромадській
поведінці виселення винного може
статися і при повторному порушенні,
якщо раніше вжиті заходи попередження
або громадського впливу не дали
позитивних результатів. Серед таких
визначені заходи попередження, що
застосовуються судами, прокуратурами,
органами внутрішніх справ тощо.

Тобто сам факт наявності конфліктів та
неприязних відносин між сторонами,
звернення позивача до правоохоронних
органів із заявами без застосування
відповідних заходів впливу та/або
попереджень не є належною правовою
підставою для виселення без надання
жилого приміщення.

Також, в обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на положення ст..391
ЦК України, згідно якої власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Однак, Постановою № 15 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 21 грудня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» було
затверджено узагальнення судової
практики № 24-150/0/4-13, від 28.01.2013, а саме п. 3
зазначено, що найпоширенішими
помилками є безпідставне застосування
статті 391 ЦК України за відсутності
підстав для виселення, передбачених
частиною першою статті 116 ЖК України,
при вирішенні спорів про усунення
перешкод у користуванні житлом, шляхом
виселення членів сім'ї власника. А п.п.
11, п. 3 встановлено, що виселення є
категорією житлового законодавства,
тому при розгляді цивільних справ за
позовом про усунення перешкод у
користуванні власністю, шляхом
виселення, предметом доказування є
втрата права на житло, або взагалі його
відсутність, або інші передбачені ЖК
України підстави для позбавлення права
на житло.

Крім того, позивачем знову ж таки не
надано суду жодних доказів створення
відповідачкою перешкод позивачу в
користуванні належним йому будинком.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, оскільки підстав для
виселення відповідачки з будинку
позивача не вбачається, то в позові
необхідно відмовити.

Керуючись ст. 9,16,109,116, 156-157 ЖК України,
ст.10,11,209,212-215,217,218, суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - Бородянський РВ ГУ МВС України в
Київській області, про виселення з
жилого будинку відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Київської області через Бородянський
районний суд Київської області. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя А.Міланіч