Справа № 502/1409/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Кілія справу за
позовом

ОСОБА_1

до

Василівської сільської ради
Кілійського району

про встановлення факту належності та
визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.06.2014 року звернувся до
Кілійського районного суду Одеської
області з позовною заявою до
Василівської сільської ради
Кілійського району Одеської області
про встановлення факту належності
земельної ділянки ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_4 року та визнання права
власності на земельну ділянку, площею
4,28 га, яку передано для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, яка розташована на
території Василівської сільської ради
Кілійського району Одеської області за
позивачем, в порядку спадкування. 18.08.2014
року позивач надав уточнену позовну
заяву разом з заявою про розгляд справи
у його відсутність, позовні вимоги
підтримує в повному обсязі.

З позовної та уточнюючої заяви
вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року
померла мати позивача ОСОБА_2, яка
постійно на час смерті проживала в
АДРЕСА_1. Факт проживання спадкодавця
за вказаною адресою, підтверджується
довідкою Василівської сільської ради
від 10.05.2012 року за №575.

На день смерті ОСОБА_2 залишилося
спадкове майно: земельна ділянка
площею 4,28 га, розташованої на території
Василівської сільської ради
Кілійського району Одеської області,
яку передано для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серії
ІV-ОД №070551, зареєстрованого 05 серпня 2004
року за №6984. Вказаний державний акт
матір'ю позивача при житті було
втрачено, що підтверджується
оголошенням в засобах масової
інформації.

ОСОБА_1, в порядку ст.1261 ЦК України, є
спадкоємцем за законом, після ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Факт родинних відносин з матір'ю
позивача, підтверджується свідоцтвом
про народження, актовий запис №2 від 26
лютого 1974 року.

Спадщину, яка залишилася після
померлої ОСОБА_2 позивач, як
спадкоємець за законом, прийняв в
порядку ст.1269 ЦК України, тобто шляхом
подачі заяви до Кілійської районної
державної нотаріальної контори, тобто
позивач спадщину, прийняв в порядку
ст.1270 ЦК України.

Позивач, як спадкоємець за законом,
звернувся до Кілійської районної
державної нотаріальної контори за
оформленням спадщини та йому було
надано роз'яснення №679/02-14-147/2012 від
04.07.2014 року, у якому зазначено, що
відповідно до ст.182 Цивільного кодексу
України право власності та інші речові
права на нерухомі речі, обмеження цих
прав, їх виникнення і припинення
підлягають державній реєстрації. Та до
п.4.15., 4.18, гл.10, разд. ІІ Порядку вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
затвердженого Наказом Міністерства
юстиції України 22.02.2012 року №296/5,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595,
видача свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку, нотаріусом
проводиться на підставі оригіналу
державного акту на право власності на
земельну ділянку та інших документів. У
разі відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів,
проводиться у судовому порядку.

А у позивача заміст правовстановлюючих
документів є лише копія державного
акту.

Представник відповідача, повідомлений
належним чином про дату та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з`явився, направив заяву, відповідно до
якої не заперечують щодо розгляду
справи за позовом ОСОБА_3 у відсутності
представника сільської ради.

На підставі письмових заяв сторін суд
ухвалює рішення за відсутності сторін,
без фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, в порядку,
передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та
розглянувши справу у межах заявлених
позовних вимог, суд достовірно
встановив такі факти та відповідні їм
правовідносини:

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_2,
актовий запис про смерть №11, що
підтверджується Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданим виконавчим
комітетом Василівської сільської ради
Кілійського району Одеської області
21.11. 2011 року.

Відповідно до довідки №275 від 10.05.2012
року, виданої виконавчим комітетом
Василівської сільської ради
Кілійського району ОСОБА_2, проживала
та була зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1 постійно до дня смерті. На день
її смерті за вказаною адресою постійно
проживав та був зареєстрований син,
ОСОБА_4.

Спадкоємцем першої черги ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року є ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, відповідно до свідоцтва
про народження серії НОМЕР_2, виданого
Василівською сільською радою
Кілійського району Одеської області
26.02.1974 року, актовий запис №2.

Згідно повідомлення Кілійської
районної державної нотаріальної
контори Одеської області від 10.07.2014
року №673/01-16 після смерті ОСОБА_2, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, спадкова
справа №147/2012 була заведена 11.05.2012 року
за заявою про прийняття спадщини від
імені ОСОБА_1, сина спадкодавця. 11.05.2012
року надана заява про відмову від
прийняття спадщини від імені ОСОБА_4,
сина спадкодавця. Інших заяв не
надходило. Свідоцтв про право на
спадщину не видавалося.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_3, ОСОБА_2 розірвала
шлюб з ОСОБА_5 10.10.2006 року, актовий запис
№134.

Таким чином, спадкоємцями після смерті
ОСОБА_2 є її сини, та оскільки ОСОБА_4
відмовився від прийняття спадщини,
єдиним спадкоємцем є позивач, ОСОБА_1,
який у встановленому порядку прийняв
спадщину.

Відповідно до копії державного акту на
право приватної власності на землю
серії IV-ОД №070551, виданого Кілійською
районною державною адміністрацією 05
серпня 2004 року та зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за №6984,
земельна ділянка площею 4,28 га, що
розташована на території Василівської
сільської ради Кілійського району
Одеської області, та передана для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
належить ОСОБА_2, на підставі
розпорядження Кілійської районної
державної адміністрації Кілійського
району Одеської області від 09.07.2004 року
№365.

Вказаний державний акт серії IV-ОД №070551,
спадкодавцем ОСОБА_2, при житті було
втрачено. Зазначене підтверджується
повідомленням у газеті «Наше время»
від 01.04.2014 року, випуск №26.

Відповідно до листа відділу
Держземагенства у Кілійському районі
Одеської області №11-11-5/4323 від 16.07.2014
року за гр.. ОСОБА_2 рахується у
власності земельна ділянка площею 4,28
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Василівської сільської ради,
серія IV-ОД №070551, виданого на підставі
розпорядження Кілійської районної
державної адміністрації № 365 від 09.07.2004
року.

Таким чином, судом достовірно
встановлено, що ОСОБА_2 належала
земельна ділянка площею 4,28 га,
розташованої на території
Василівської сільської ради
Кілійського району.

Позивач, звертався до Кілійської
районної державної нотаріальної
контори для оформлення спадщини на
земельну ділянку, однак йому було
надано роз?яснення, щодо неможливості
оформлення свідоцтва про право на
спадщину на земельну ділянку оскільки
відсутній оригінал державного акту на
право власності на земельну ділянку. Та
зазначено, що відповідно до ст.182
Цивільного кодексу України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення і припинення підлягають
державній реєстрації. П.4.15., 4.18, гл.10,
разд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22.02.2012
року за №282/20595, видача свідоцтва про
право на спадщину на земельну ділянку,
нотаріусом проводиться на підставі
державного акту на право власності на
земельну ділянку та інших документів. У
разі відсутності у спадкоємця
необхідних для видачі свідоцтва про
право на спадщину документів,
проводиться у судовому порядку.

У відповідності до ст. 328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема, з правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається
в порядку, визначеному законом. Ніхто
не може бути позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України,
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Відповідно до ст. ст. 1261, 1268, 1269 ЦК
України у першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті після
життя спадкодавця та народжені після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив, та батьки. Спадкоємець, який
постійно проживав разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 ЦК України,
він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

На підставі наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 9 вересня 2013 року № 537
втратила чинність Інструкція про
заповнення бланків державних актів на
право власності на земельну ділянку і
на право постійного користування
земельною ділянкою, затверджена
наказом Державного комітету із
земельних ресурсів від 22 червня 2009 року
№ 325, якою було врегульовано, серед
іншого, питання видачі спадкоємцю
нового державного акта взамін
втраченого.

У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК
України, у судовому порядку можуть бути
встановлені факти від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
їх встановлення.

Зважаючи на вищезазначене суд вважає
за можливе задовольнити позов.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, ч. 2 ст. 256
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт належності земельної
ділянки площею 4,28 га, яка розташована
на території Василівської сільської
ради Кілійського району Одеської
області, та передану для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на підставі державного
акту на право приватної власності на
землю серії IV-ОД №070551, виданого
Кілійською районною державною
адміністрацією 05 серпня 2004 року -
ОСОБА_2, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 право
власності на земельну ділянку
загальною площею 4,28 га, яку передано
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка розташована на території
Василівської сільської ради
Кілійського району Одеської області, в
порядку спадкування, після смерті
ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан