У Х В А Л А

Іменем України

27 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі :

головуючої :
Готри Т.Ю.,

суддів : Боднар
О.В., Кеміня М.П.,

при секретарі :
Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача ОСОБА_1 на рішення
Ужгородського міськрайонного суду від
30 квітня 2014 року в справі за позовом
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу на рішення Ужгородського
міськрайонного суду від 30 квітня 2014
року, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено. Стягнуто з нього на користь
ПАТ КБ «Приватбанк» суму боргу в
розмірі 52007,00 грн. за кредитним
договором та 520,07 грн. судових витрат.

У скарзі просить скасувати зазначене
рішення, як незаконне та
необґрунтоване, і ухвалити нове
рішення, яким у позові банку до нього
відмовити.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача ПАТ КБ
«Приватбанк» Дурдинець Р.Ю. апеляційну
скаргу не визнала, просила таку
відхилити, а рішення суду залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, пояснення
сторін, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи, колегія
суддів вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2007 року між
ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та
відповідачем ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір, який складається із
заяви позичальника та умов і правил
надання банківських послуг, згідно
якого відповідач отримав кредит в сумі
2000,00 доларів США зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 18,00%
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом.

Відповідно до п.9.12 умов і правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
інше сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

На виконання умов зазначеного договору
відповідач ОСОБА_1 зобов'язався
щомісячно сплачувати кредит та
відсотки за його користування кожного
місяця.

Однак, в порушення умов кредитного
договору відповідач ОСОБА_1 своїх
зобов'язань належним чином не виконує,
у зв'язку з чим станом на 16.10.2013 року
його заборгованість за вказаним
договором склала 6509,01 доларів США, яка
складається із заборгованості за
кредитом - 1933,49 доларів США;
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом - 3865,97 доларів
США; заборгованості по комісії за
користування кредитом - 340 доларів США,
штрафу (фіксована частина) - 62,58 доларів
США та штрафу (процентна складова) - 306,97
доларів США.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Якщо договором встановлено обов»язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 у строк,
встановлений кредитним договором, не
сплачував кредит і відсотки за його
користування, тому суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про стягнення з відповідача на користь
банку заборгованості в сумі 52007,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідача під час укладення договору
не було ознайомлено з детальним
розписом загальної вартості кредиту,
не заслуговують на увагу, оскільки
вказані обставини мають правове
значення при укладенні договору, який
між сторонами вже укладено і
відповідачем не оспорюється.

Щодо умов підвищення відсоткової
ставки за кредитом, то умови і порядок
підвищення такої врегульовані умовами
та правилами надання банківських
послуг, з якими відповідач був
ознайомлений і які є невід»ємною
частиною укладеного договору.

Не заслуговують на увагу і доводи
апеляційної скарги про неодержання
відповідачем вимоги банку про
повернення заборгованості, як підстави
для стягнення боргу, оскільки такою
вимогою є звернення банку до суду
позовом, під час розгляду якого
відповідач має право заперечувати
проти вимог кредитора.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції у
відповідності до ст.308 ЦПК України
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга відповідача
відхиленню, оскільки суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду від 30 квітня 2014 року - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку на
протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :