Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/3512/14Головуючий у 1-й
інстанції Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1РІШЕННЯ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Бєлки В.Ю.
суддів Каракуші
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЗАПОРІЗЬКИЙ
ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ КОМБІНАТ" на рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 червня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "ЗАПОРІЗЬКИЙ
ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ КОМБІНАТ" (надалі - ТОВ
«ЗТМК») про вирішення спору, який
витікає із трудових правовідносин
ОСОБА_2 звернувся до суду із
вищезазначеним позовом.
В обґрунтування свого позову ОСОБА_2
зазначав, що з 27.11.2006 року по теперішній
час він працює у ТОВ «ЗТМК».
Станом на 20.01.2014 року він працював
механіком цеху № 10 і за сумісництвом
старшим майстром цеху № 9.
20.01.2014 року на транспортній прохідній
підприємства службою безпеки було
затримано автомобіль «Фольксваген»
під керуванням водія ОСОБА_3, в ході
огляду якого під заднім сидінням було
виявлено мішок з ломом кольорового
металу на загальну суму 12 608,11 грн.
В ході допиту ОСОБА_3 зізнався у
скоєному та оговорив його, як
співучасника крадіжки.
Згодом, ОСОБА_3 змінив свої показання,
відмовився від раніше наданих
показань, зазначив, що діяв самостійно.
Однак, під погрозою звільнення з роботи
позивач був змушений надати
дільничному інспектору міліції
Заводського РВ ЗГУ пояснення, в яких
підтвердив показання ОСОБА_3 і зазначив
походження металу. В подальшому він -
ОСОБА_2 відмовився від цих пояснень.
У ході досудового розслідування було
встановлено непричетність його -
ОСОБА_2 до скоєного ОСОБА_3 злочину,
будь-яких обвинувачень йому - ОСОБА_2
пред'явлено не було.
Але, не дивлячись на це, без наявності
вироку суду, у відношенні нього - ОСОБА_2
почали здійснюватися ряд репресивних
заходів під керівництвом замісника
директора по безпеці - начальником
служби безпеки ТОВ «ЗТМК» ОСОБА_4, метою
яких, на думку позивача, було
звільнення позивача з роботи шляхом
незаконного переміщення та змін в
організації виробництва та праці.

Так, 26.02.2014 року було видано наказ № 145
про порушення службової дисципліни,
згідно якого йому, ОСОБА_2, не
нараховувати премію за січень 2014 року,
з формуліровкою: за порушення Правил
внутрішнього розпорядку у вигляді
неприйняття заходів по недопущенню
збитків підприємству.

ОСОБА_2 вважає, що даний наказ є
незаконним, оскільки згідно із ст.147
КЗпП України передбачено строки та
такі види стягнень: звільнення та
догану, і то у разі порушення трудової
дисципліни.

Відповідачем у порушення вимог ст.148
КЗпП України у відношенні нього -
ОСОБА_2 було застосовано дисциплінарне
стягнення пізніше 1 (одного) місяця з
дня його виявлення.

Тому позивач вважає, що йому
безпідставно не була нарахована премія
за січень 2014 рік у розмірі 850,0 грн.

Крім того, ТОВ «ЗТМК» повинен був
витребувати від нього - ОСОБА_2, як
порушника трудової дисципліни,
письмові пояснення відповідно до ст. 149
КЗпП України, чого зроблено не було.

ТОВ «ЗТМК» у наказі № 145 не було
конкретно вказано, у чому саме полягала
з його - ОСОБА_2 боку неприйняття
заходів по недопущенню збитків
підприємству.

Продовжуючи свої незаконні дії, 17.02.2014
року ТОВ «ЗТМК» ознайомив його - ОСОБА_2
з розпорядженням № 143-р від 17.02.2014 року,
згідно якого з 17.02.2014 року по 16.03.2014 року
його було переміщено з механіка цеху №
10 механіком цеху № 19 з мотиву надання
допомоги з приводу ремонту обладнання.

При переміщенні він - ОСОБА_2 був
незаконно позбавлений надбавки за
сумісництво, яка нараховувалась йому
щомісяця до подій 20.01.2014 року.

Через місяць 16.03.2014 року він - ОСОБА_2
знову був переведений з механіка цеху
№ 19 механіком цеху № 10, але надбавку
йому не повернули.

13.03.2014 року на підставі наказу № 191 від
13.03.2014 року було внесено зміни у штатний
розклад працівників цеху № 19, згідно
якого було введено в штатний розклад
професія - механік цеху з окладом 3 560,0
грн., що набагато нижче того окладу,
який він отримував, працюючи механіком
цеху № 10.

Згодом, через малий проміжок часу,
24.03.2014 року без згоди його - ОСОБА_2, як
працівника, і повідомлення його за два
місяці, він був переміщений за
розпорядженням №327-р від 21.03.2014 року з
механіка цеху № 10 механіком цеху № 19 на
період з 24.03.2014 року по 31.05.2014 рік з
мотивуванням: для організації
ремонтних робіт у підрозділах
соціальної сфери без залучення
підрядних організацій.

Фактично, переміщення з цеху № 10 в цех
№ 19 є переводом на іншу роботу,
оскільки пов'язано із змінами істотних
умов праці: в цеху № 10 він - ОСОБА_2
виконував ремонтні роботи
промислового обладнання відповідно до
його кваліфікації і спеціальності, а в
цеху № 19 - виконував роботи, пов'язані з
координацією вивозу будівельного
сміття і відходів.

Рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 червня 2014 року, з
урахуванням ухвали цього суду від
25.07.2014 року (а.с.167) про виправлення
описки в частині найменування
відповідача, позов ОСОБА_2 до ТОВ
«Запорізький титано - магнієвий
комбінат» про вирішення спору, який
витікає із трудових правовідносин,
задоволено.

Скасовано наказ ТОВ ЗТМК № 145 про
порушення службової дисципліни про
ненарахування премії механіку цеха № 10
ОСОБА_2 за січень 2014 року.

Скасовано розпорядження ТОВ "ЗТМК" № 143
від 17.02.2014 року про переміщення
механіка цеха № 10 ОСОБА_2 механіком
цеха № 19.

Скасовано розпорядження ТОВ ЗТМК №327-р
от 21.03.2014 року про переміщення з 24.03.2014
року по 31.05.2014 року механіка цеха № 10-
ОСОБА_2 механіком цеха № 19.

Визнано неправомірними дії ТОВ "ЗТМК" в
частині переміщення з 24.03.2014 року по
31.05.2014 року механіка цеха № 10 ОСОБА_2
механіком цеха № 19 у зв'язку із зміною
внаслідок цього істотних умов праці і
відсутності згоди на це працівника.

Зобов'язано ТОВ "ЗТМК" поновити ОСОБА_2
умови праці станом на 20.01.2014 року, а саме
призначити механіком цеха № 10.

Зобов'язано ТОВ "ЗТМК" нарахувати
ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді не
нарахованої премії за січень 2014 року в
сумі 850,0 грн.

Стягнуто з ТОВ "ЗТМК" на користь держави
судовий збір у розмірі 243, 60 грн.

Позивач ОСОБА_2 із зазначеним рішенням
суду першої інстанції погодився,
останнє в апеляційному порядку не
оскаржував.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач ТОВ
«ЗТМК» посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального права
судом першої інстанції при його
ухваленні, у своїй апеляційній скарзі
просило рішення суду першої інстанції
скасувати, ухвалити нове, яким у
задоволенні позову позивача у цій
справі відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст.307 ЦПК за наслідками
розгляду апеляційної скарги на рішення
суду першої інстанції апеляційний суд
має право його скасувати і ухвалити
нове рішення по суті.

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування обставин,
що мають значення для вирішення справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов ОСОБА_2 до ТОВ «ЗТМК» у цій справі,
виходив з того, що останній повністю
знайшов своє підтвердження і
обґрунтування у судовому засіданні,
оскільки судом встановлено, що при
переміщенні ОСОБА_2 на іншу роботу було
порушено норми КЗпП України, тобто
переміщення було здійснено незаконно;
відсутність згоди ОСОБА_2 на
переведення та його неповідомлення
його за 2 місяці про зміни в організації
виробництва, зміни істотних умов
трудового договору свідчить про
безпідставність зміни істотних умов
праці з боку відповідача; при
накладанні дисциплінарного стягнення
на ОСОБА_2 також були порушені норми
КЗпП України, а саме: строк та вид
стягнення.

Проте з такими висновками суду першої
інстанції погодитись не можна з огляду
на наступне.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2
перебуває у трудових відносинах із ТОВ
«ЗТМК».

ОСОБА_2 оскаржує вищезазначені накази
ТОВ «ЗТМК», оскільки вважає, що
останніми порушуються його права, як
працівника.

Однак, колегією суддів апеляційного
суду встановлено, що зазначене не
відповідає дійсності, позовні вимоги
позивача є необґрунтованими, не
ґрунтуються на законі та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Щодо наказу № 145 від 26.02.2014 року

Позбавлення ОСОБА_2 премії за січень 2014
року, передбачене наказом директора
ТОВ «ЗТМК» №145 від 26.02.2014 року "Про
порушення трудової дисципліни" (а.с.9),
не є стягненням у розумінні ст. ст. 147-149
КЗпП України.

Тому посилання позивача та суду першої
інстанції в оскаржуємому рішенні на
порушення ТОВ «ЗТМК» вказаних норм,
пропуск строку застосування
дисциплінарного стягнення,
визначеного у ст. 148 КЗпП України, є
необґрунтованими.

Ненарахування премії за виробничі
упущення є правом керівника ТОВ «ЗТМК»,
таке право надається йому на підставі
Положення "Про організацію преміювання
працівників ТОВ "ЗТМК" за виконання
основних показників виробничої
діяльності" (а.с. 60-64).

Пунктом 8.3 Положення № Пе 30.12.002-2014 "Про
організацію преміювання працівників
ТОВ "ЗТМК" за виконання основних
показників виробничої діяльності
передбачено право директора приймати
рішення про зниження (ненарахування)
премії працівникам за упущення в
роботі у відповідних випадках. Одним iз
таких випадків (показників) є
передбачене у п.8.3.2 порушення Правил
внутрішнього трудового розпорядку.

Позбавлення ОСОБА_2 премії за січень 2014
року не протирічить Положенню про
преміювання, оформлене відповідним
наказом ТОВ "ЗТМК" №145 від 26.02.2014 року,
відповідно до якого механік цеху №10
ОСОБА_2 своїми діями порушив п.п.3.1.7 та
п.3.1.23 розділу 3, п.7.1 розділу 7 Правил
внутрішнього трудового розпорядку, а
саме обов'язок берегти власність
підприємства, не здійснювати та не
допускати крадіжки майна комбінату,
дотримуватися Правил внутрішнього
трудового розпорядку та умов
колективного договору (п.5.21 Розділу 5)
(а.с.71-77).

Щодо розпорядження №143 від 17.02.2014 року
"Про переміщення працівника",
розпорядження №327-р від 21.03.2014 року "Про
переміщення працівника", визнання
неправомірними дій ТОВ "ЗТМК" в частині
переміщення з 24.03.2014 року по 31.05.2014 року
механіка цеху № 10 ОСОБА_2, без зміни
посади, механіком цеху №19, про
нарахування «надбавки за сумісництво»
за лютий та березень 2014 року

Ст. 102-1 КЗпП України передбачено, що
працівники, які працюють за
сумісництвом, одержують заробітну
плату за фактично виконану роботу, тому
при роботі за сумісництвом працівник
отримує не «надбавку», а заробітну
плату.

Встановлено, що ОСОБА_2 дійсно працював
за сумісництвом у цеху № 9. Проте він
звільнився з роботи за сумісництвом з 17
лютого 2014 року за власним бажанням, що
підтверджується його заявою (а.с.69) та
наказом (розпорядженням) про
припинення трудового договору № 38 від
25.02.2014 року (а.с. 70).

Після 17 лютого 2014 року ОСОБА_2 ніякої
роботи у цеху № 9 не виконував, про що
свідчить табель обліку робочого часу
працівників механослужби цеху № 9 за
лютий та березень 2014 року (а.с. 85-88), а,
відповідно, й не має підстав для
нарахування ТОВ «ЗТМК» заробітної
плати за сумісництво ОСОБА_2 за період
лютий - березень 2014 року.

Поняття «переміщення» визначено у ч.2
ст. 32 КЗпП України.

Абз. 2 ст. 32 КЗпП України встановлено, що
не вважається переведенням на іншу
роботу i не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або aгрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором.

ОСОБА_2 був прийнятий у цех № 10
механіком цеха з п'ятиденним 40-годинним
робочим тижнем, йому встановлено оклад
4 250,0 грн. (а.с.82).

У цех № 19 (а.с.83) він був саме
переміщений, оскільки найменування
посади («механік цеху») та напрям
діяльності («ремонт устаткування») не
змінились (а.с.152-153).

Отже, фактично ОСОБА_2 було переміщено
на iнше робоче місце на тому ж
підприємстві, у тій же місцевості та в
межах спеціальності, кваліфікації i
посади, обумовленої трудовим
договором.

Переміщення ОСОБА_2 є вмотивованим,
обумовленим інтересами виробництва
ТОВ «ЗТМК», видане відповідне
розпорядження №143 від 17.02.2014 року "Про
переміщення працівника" (а.с.14) та
розпорядження № 327-р від 21.03.2014 року "Про
переміщення працівника" (а.с.23), в яких
вказані обґрунтовані причини такого
переміщення.

Оклад механіка цеху № 19 становить 3 560,0
грн. (а.с.83), що менше, ніж оклад механіка
цеха № 10, тому за період з 17 лютого по 16
березня (у лютому 10 робочих днів, 80
годин, та у березні 9 робочих днів, 71
година) ОСОБА_2 був нарахований
середній заробіток (вид оплат 070)
(а.с.80-81).

При переміщенні з 24 березня 2014 року,
відповідно до абз. 2 ст. 114 КЗпП України
(у тих випадках, коли в результаті
переміщення працівника (ч. 2 ст. 32)
зменшується заробіток з незалежних від
нього причин, провадиться доплата до
попереднього середнього заробітку
протягом двох місяців з дня
переміщення) та Постанови КМУ від 8
лютого 1995 року № 100 «Про затвердження
Порядку обчислення середньої
заробітної плати», провадиться оплата
по виконуваній роботі (погодинна
оплата - вид оплат 030, премія - вид оплат
500) та провадиться доплата до
середнього заробітку (вид оплат 073).

Так, у розрахунковому листі за квітень
2014 року (а.с. 79) проведено коригування
заробітної плати за березень 2014 року
(а.с.80) у частині доплати до середнього
заробітку за 48 годин роботи з 24 по 31
березня; за 103 години роботи у квітні (з 7
по 16 квітня - тимчасова
непрацездатність) також проведена
доплата до середнього заробітку.

В силу вимог ст. 303 ч.1 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції не відповідає
вимогам ст.ст. 213-214 ЦПК України щодо
його законності та обґрунтованості.

Тому, рішення Заводського районного
суду м. Запоріжжя від 23 червня 2014 року у
цій справі слід скасувати та ухвалити
нове рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 до ТОВ "ЗТМК" про вирішення
спору, який витікає із трудових
правовідносин, відмовити у повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЗАПОРІЗЬКИЙ ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ
КОМБІНАТ" задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 23 червня 2014 року у цій
справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ
"ЗАПОРІЗЬКИЙ ТИТАНО-МАГНІЄВИЙ
КОМБІНАТ" про вирішення спору, який
витікає із трудових правовідносин
відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяБєлка
В.Ю.Каракуша К.В.Гончар М.С.