Провадження № 2/161/413/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2014 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської
головуючого судді
з участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну
справу за позовною заявою Луцької
міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про усунення перешкод у користуванні
Луцька міська рада звернулася до суду з
вказаним позовом. В обґрунтування
заявленого позову посилається на те, що
Квартира АДРЕСА_1, є об'єктом
комунальної власності, що перебуває у
віданні Луцької міської ради.
Рішенням виконавчого комітету Луцької
міської ради народних депутатів від
26.10.1995 р. № 7 дану квартиру було надано
ОСОБА_2 з сім'єю в складі 3 осіб (ОСОБА_3 -
дочка, ОСОБА_4 - дочка) та видано ордер на
вселення.

З метою здійснення належного контролю
за використанням державного житлового
фонду, було встановлено, що станом на
01.09.2013 року заборгованість за надані
житлово-комунальні послуги за даною
адресою складає 53 131,77 грн. та
відповідачі після отримання ордеру на
вселення в дану квартиру не звернулися
в житлово-експлуатаційну організацію
та не зареєструвалися в ній.

Наведені обставини, свідчать про те, що
відповідачі не використали своє право
на вселення в дану квартиру, витрати по
її утриманню та збереженню не несуть,
інтересу до неї не проявляють, що
свідчить про втрату будь-якого
інтересу до вказаного житла.

Крім того, відповідачі не зверталися до
Луцької міської ради про поновлення
строку ордеру або видачу нового.

В такому випадку, Луцька міська рада,
будучи власником майна, фактично
позбавлена права користування цим
приміщенням та можливості надання
жилого приміщення іншим
квартиронаймачам з підстав та у
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Враховуючи вищевикладене, дії
відповідачів, що виразились фактично у
самоправному зайнятті житловим
приміщенням та перешкоджанні вільно
користуватись належним міській раді
майном, порушені законних прав та
інтересів територіальної громади
міста Луцька, в особі Луцької міської
ради, дають підстави звернутись до суду
з цим позовом про захист прав власника.

Просить суд ухвалити рішення про
усунення перешкод у користуванні жилим
приміщенням комунальної форми
власності, шляхом виселення ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зайнятого
житлового приміщення, що знаходиться
на АДРЕСА_1, без надання іншого жилого
приміщення. Судові витрати, пов'язані з
розглядом цієї справи покласти на
Відповідачів.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлений позов підтримав з
підстав викладених в позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про дату, час і місце
судового розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини своєї неявки до суду не
повідомляли, від них до суду не
надходило заяви про розгляд справи у їх
відсутності. Зі згоди представника
позивача, суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши письмові
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заявлений позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.64 ЖК до членів
сім'ї наймача належать дружина наймача,
їхні діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство, якщо особи, зазначені в ч.
2 цієї статті перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному житловому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил соціалістичного
співжиття роблять неможливим для інших
проживання з ними в одній квартирі чи в
одному будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення. Осіб,
які підлягають виселенню без надання
іншого жилого приміщення за
неможливістю спільного проживання,
може бути зобов'язано судом замість
виселення провести обмін займаного
приміщення на інше жиле приміщення,
вказане заінтересованою в обміні
стороною. Осіб, які самоправно зайняли
жиле приміщення, виселяють без надання
їм іншого жилого приміщення.

Судом при розгляді справи встановлено
і цього не заперечувалось
представником позивача, що рішенням
виконавчого комітету Луцької міської
ради від 26.01.1995 року № 7 квартиру
АДРЕСА_1 було надано відповідачам та
видано ордер на вселення (а.с. 5-8).

Також встановлено, що відповідачі на
підставі ордеру вселилася у спірне
житлове приміщення як наймач та члени
сім'ї наймача, за її згодою. При цьому
сама по собі відсутність письмового
договору найму та реєстрації за
спірною адресою при вселенні в
квартиру на підставі ордера, виданого в
установленому законом порядку, не
свідчать про те, що в відповідачів, не
виникло права користування спірною
квартирою.

Також судом встановлено, що позивачем
суду не доведено та не надано доказів
на підтвердження того, що відповідачі
самоправно зайняли жиле приміщення.
Оскільки безпосередньо із змісту
позовної заяви вбачається, що позивач
вказує про те, що відповідачі зайняли
жиле приміщення на підставі ордеру.

Також судом не приймається до уваги
посилання позивача на заборгованість
за надані житлово-комунальні послуги,
як на підставу для виселення. Оскільки
самим представником позивача
підтверджено, що заборгованість за
надані житлово-комунальні послуги не є
підставою для виселення.

Також судом встановлено, що позивачем
взагалі не надано будь-яких доказів та
навіть не вказано, яким саме чином
відповідачі перешкоджають позивачу
користуватись квартирою АДРЕСА_1.

Приймаючи до уваги викладене та
враховуючи, що відповідачі вселені в
спірне житлове приміщення як наймач та
члени сім'ї наймача на підставі ордера,
у зв'язку з чим передбачені законом
підстави для їх виселення без надання
іншого житлового приміщення відсутні.
А тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про відмову в задоволенні
позову.

Керуючись ст. 116 Житлового кодексу УРСР,
ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 213-215, 224 ЦПК України,
суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити Луцькій міській раді в
задоволенні її позову до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у
користуванні жилим приміщенням.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заява про перегляд
заочного рішення може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В.В.
Ковтуненко

Рішення складено в повному об'ємі

01 вересня 2013 року