АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 549/179/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2092/14
Головуючий у 1-й інстанції Орел І. І.
Доповідач Гальонкін С. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого:
Гальонкіна С.А.

Суддів: Омельченко
Л.М., Прядкіної О.В.,

при секретарі:
Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційними
скаргами ОСОБА_1 та представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 20 травня
2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року позивач звернувся до
суду з вказаним позовом. Просив суд
визнати такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням, а
саме житловим будинком в АДРЕСА_1
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5

Рішенням Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 20 травня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково.

Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_5 такими, що
втратили право користування житловим
приміщенням , будинком АДРЕСА_1.

Зобов'язано начальника управління
Державної міграційної служби України в
Полтавській області зняти з
реєстраційного обліку ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 за
адресою: АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимоги
відмовлено.

З рішенням не погодились позивач
ОСОБА_2, в інтересах якого рішення
оскаржила його представник, та
відповідач ОСОБА_1, який звернувся до
суду в своїх інтересах та в інтересах
малолітнього ОСОБА_5

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_2 просила рішення місцевого суду
змінити, задовільнивши його позовні
вимоги до ОСОБА_4

ОСОБА_1 просив рішення місцевого суду
скасувати, у задоволенні позовву
відмовити. Посилався на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційні
скарги слід задовільнити частково.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України, апеляційний суд за
результатами розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції вправі скасувати рішення
суду першої інстанції, з ухваленням
нового рішення в зв'язку з неправильним
застосуванням норм матеріального або
процесуального права та
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Місцевим судом встановлено, що позивач
ОСОБА_2 є власником житлового будинку,
що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на
підставі договору купівлі-продажу від
20.03.2008 року, зареєстрованого у
встановленому законом порядку 28.03.2008
року.(а.с.7)

З 5 серпня 2008 року по 11 березня 2013 року
позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_4

На прохання ОСОБА_4 її син ОСОБА_1 був
зареєстрований у вказаному будинку,
31.03.2009 року - знявся з реєстрації, та
згодом 23.05.2011 року повторно
зареєструвався в будинку позивача.

07.12.2012 року позивач дозволив
зареєструвати в своєму будинку онука
відповідачки ОСОБА_5.

Рішенням Чорнухинського районного
суду Полтавської області від 11 березня
2013 року шлюб між позивачем та ОСОБА_4
розірвано.

Місцевим судом встановлено, що після
розірвання шлюбу відповідачка ОСОБА_4
залишилися проживати в будинку
позивача, там залишились її речі. Даний
факт не заперечував позивач в суді
першої інстанції.

Відповідно до ч. 4ст. 156 ЖК Української
РСР до членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій статті 64 цього
Кодексу. Припинення сімейних відносин
з власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

З наведеного слідує, що місцевий суд
прийшов до вірного висновку про те, що
ОСОБА_4 хоч і перестала бути членом
сім'ї позивача, але не втратила права на
проживання в його будинку.

Задовільняючи позовні вимоги в частині
визнання такими, що втратили право
користування житловим приміщенням за
адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_5
місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1
тривалий час не проживає у зазначеному
будинку, оскільки виїхав до м. Києва на
роботу.

З такими висновками колегія суддів
погодитись не може, виходячи з
наступного.

Відповідно до змісту ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Доказування не може грунтуватись на
припущеннях.

Місцевий суд встановив, що ОСОБА_1
працює у Державному науково-дослідному
інституті МВС України, проживає у м.
Києві разом з дружиною. Проте, в
матеріалах справи відсутні будь-які
належні та допустимі докази на
підтвердження вказаних обставин.

Згідно ч. 2 ст. 58 ЦПК України, обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, що посилання місцевого суду на
наказ ДНДІ МВС України № 21 від 30.04.2014
року про переведення особового складу
на посилений варіант несення служби є
безпідставним, оскільки із вказаного
наказу не вбачається, що ОСОБА_1 дійсно
проходить службу у ДНДІ МВС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 156 Житлового
кодексу Української РСР члени сім'ї
власника жилого будинку (квартири), які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири)
член його сім'ї вправі вселяти в
займане ним жиле приміщення інших
членів сім'ї. На вселення до батьків
їх неповнолітніх дітей згоди
власника не потрібно.

З матеріалів справи слідує, що позивач
не довів у встановленому законом
порядку факту втрати ОСОБА_1 права
користування житловим приміщенням
АДРЕСА_1.

Оскільки малолітній ОСОБА_5 являється
сином ОСОБА_1, то підстав для визнання
його таким, що втратив право
користування зазначеним житловим
приміщенням немає.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції необхідно скасувати, та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309 п.3,4, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги представника
позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_1
задовільнити частково.

Рішення Чорнухинського районного суду
Полтавської області від 20 травня 2014
року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання
осіб такими, що втратили право на
користування житловим приміщенням
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий: підпис Гальонкін
С.А.

Судді: підпис
Омельченко Л.М.

підпис
Прядкіна О.В.

З оригіналом згідно: