Єдиний унікальний номер: 378/746/14-ц
Провадження № 2/378/236/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" серпня 2014 р.
Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючого - судді:
Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря:
Шевченко Т. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Ставище
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Ставищенської
селищної ради, третя особа: ОСОБА_2 про
визнання права на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася
ОСОБА_1, посилаючись на те, що 01
листопада 1968 року у відділі ЗАГС
виконавчого комітету Ставищенської
районної Ради депутатів трудящих
зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_3,
про що в книзі записів актів
громадянського стану про одруження
зроблено відповідний запис №40. Згідно
рішення №9 виконавчого комітету
Ставищенської селищної ради депутатів
трудящих від 10 лютого 1972 року «Про
відвід земельної ділянки під
будівництво індивідуального будинку
ОСОБА_3" виділено земельну ділянку під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 площею 800 м2 із земель селищної
ради. Відповідно до рішення №32
виконавчого комітету Ставищенської
районної ради депутатів трудящих від 07
березня 1972 року «Про відвід земельної
ділянки під будівництво
індивідуального будинку ОСОБА_3» було
виділено земельну ділянку під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 площею 800 м2 із земель селищної
ради. Як видно з технічного паспорта на
жилий будинок, 10 серпня 1979 року
проведена технічна інвентаризація
житлового будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_2, 1976 року побудови.
Вказаний житловий будинок з
господарськими спорудами згідно
статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю
Української РСР був спільною сумісною
власністю подружжя і в разі поділу
належав би у рівних частках ОСОБА_3 та
їй, оскільки побудований в період шлюбу
за спільні кошти подружжя. Рішенням
виконавчого комітету Ставищенської
селищної ради народних депутатів №140
від 25 жовтня 1995 року ОСОБА_3
приватизовано земельну ділянку площею
0,12 га по АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3
помер, спадщину після смерті якого
прийняла, вона, дружина спадкодавця, та
спадкоємиця за законом першої черги
згідно статті 529 ЦК України (1963 р.), яка
отримала 13 жовтня 2003 року в
Ставищенській районній державній
нотаріальній конторі свідоцтва про
право на спадщину. Як вбачається з
довідки №401 від 07.02.2014 року
комунального підприємства Київської
обласної ради «Південне бюро технічної
інвентаризації» Ставищенська селищна
рада свідоцтва про право власності до
01.01.2013 року на ім'я померлого не видала і
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_2 до 01.01.2013 року не було
зареєстроване, що позбавляє її
можливості оформити свої спадкові
права в нотаріальній конторі. Вважає,
що ОСОБА_3 за життя набув право
власності на частку в спільній
сумісній власності подружжя на
житловий будинок АДРЕСА_2, а тому
вказане право увійшло до складу
спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2
внаслідок смерті останнього. Житловий
будинок загальною площею 91,9 м2 житловою
площею 55,0 м2 вартістю 130372 гривні. На
земельній ділянці по АДРЕСА_2
розташовані: житловий будинок «А-1»,
погріб з шийкою «В/пг», прибудова «а»,
сарай-прибудова «б», сарай «Б-1»,
вбиральня «б1», гараж «Г-1», ганок «а1»,
ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3»,
огорожа «№4». Право власності на
збудоване до набрання чинності Законом
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» нерухоме майно набувається в
порядку, який існував на час його
спорудження, а не виникає у зв'язку із
здійсненням державної реєстрації
права власності на нього в порядку,
передбаченому цим законом, яка є лише
офіційним визнанням державою такого
права, а не підставою його.

Позивач просить суд визнати за нею
право власності на ? (одну другу)
частину житлового будинку АДРЕСА_2 як
частку в спільному майні подружжя та
право власності в порядку спадкування
за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
чоловіка ОСОБА_3 на ? (одну другу)
частину житлового будинку АДРЕСА_2,
житловий будинок, загальною площею 91,9
м2, житловою площею 55,0 м2, вартістю 130372
гривні.

В судове засідання позивач не прибула,
до суду подала заяву, в якій позовні
вимоги підтримала, просить справу
розглядати без її участі.

Представник відповідача -
Ставищенської селищної ради в судове
засідання не прибув, до суду від
селищної ради надійшла заява, в якій
позовні вимоги вона визнає, справу
просить розглядати без участі її
представника.

Третя особа: ОСОБА_2 в судове засідання
не прибула, до суду подала заяву, в якій
не заперечує проти задоволення
позовних вимог.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заяву відповідача про визнання
вказаного позову та дослідивши
письмові докази, вважає, що визнання
відповідачем позову не суперечить
закону та не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Матеріалами справи встановлено, що 01
листопада 1968 року відділі ЗАГС
виконавчого комітету Ставищенської
районної Ради депутатів трудящих
зареєстровано шлюб між позивачем та
ОСОБА_3, про що в книзі записів актів
громадянського стану про одруження
зроблено відповідний запис №40, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження.

Згідно рішення №9 виконавчого комітету
Ставищенської селищної ради депутатів
трудящих від 10 лютого 1972 року «Про
відвід земельної ділянки під
будівництво індивідуального будинку
ОСОБА_3» виділено земельну ділянку під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 площею 800 м2 із земель селищної
ради.

Відповідно до рішення №32 виконавчого
комітету Ставищенської районної ради
депутатів трудящих від 07 березня 1972
року «Про відвід земельної ділянки під
будівництво індивідуального будинку
ОСОБА_3» виділено земельну ділянку під
будівництво житлового будинку по
АДРЕСА_1 площею 800 м2 із земель селищної
ради.

Як видно з технічного паспорта на жилий
будинок, 10 серпня 1979 року проведена
технічна інвентаризація житлового
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_2, 1976 року побудови.

Вказаний житловий будинок з
господарськими спорудами згідно
статей 22, 28 Кодексу про шлюб та сім'ю
Української РСР був спільною сумісною
власністю подружжя і в разі поділу
належав би у рівних частках ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, оскільки побудований в період
шлюбу за спільні кошти подружжя.

Рішенням виконавчого комітету
Ставищенської селищної ради народних
депутатів №140 від 25 жовтня 1995 року
ОСОБА_3 приватизовано земельну ділянку
площею 0,12 га по АДРЕСА_2, що
підтверджується архівним витягом
№06-04/133 від 18.07.2013 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, спадщину
після смерті якого прийняла його
дружина - позивач, та спадкоємиця за
законом першої черги згідно статті 529
ЦК України (1963 р.), яка отримала 13 жовтня
2003 року в Ставищенській районній
державній нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину, що
підтверджується спадковою справою
№358,2003 року.

Як вбачається з довідки №401 від 07.02.2014
року комунального підприємства
Київської обласної ради «Південне бюро
технічної інвентаризації»
Ставищенська селищна рада свідоцтва
про право власності до 01.01.2013 року на
ім'я померлого не видала і право
власності на житловий будинок АДРЕСА_2
до 01.01.2013 року не було зареєстроване, що
позбавляє позивача можливості
оформити свої спадкові права в
нотаріальній конторі.

Житловий будинок загальною площею 91,9
м2, житловою площею 55,0 м2, вартістю 130372
гривні. На земельній ділянці по АДРЕСА_2
розташовані: житловий будинок «А-1»,
погріб з шийкою «В/пг», прибудова «а»,
сарай-прибудова «б», сарай «Б-1»,
убиральня «б1», гараж «Г-1», ганок «а1»,
ворота «№1», хвіртка «№2», огорожа «№3»,
огорожа «№4».

Право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого права, а не підставою
його виникнення (постанова Верховного
Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс
12).

У відповідності до вимог статей 100, 101 ЦК
УРСР (1963 року) чинних на час виникнення
правовідносин, в особистій власності
громадян можуть бути предмети вжитку,
особистого споживання, комфорту і
підсобного домашнього господарства,
жилий будинок і трудові заощадження. В
особистій власності громадянина може
бути один жилий будинок (або частина
його).

Згідно статті 524 ЦК України (1963 р.)
спадкоємство здійснюється за законом і
за заповітом. Спадкоємство за законом
має місце, коли і оскільки воно не
змінено заповітом. У відповідності зі
ст. 529 ЦК України (1963 р.) при
спадкоємстві за законом спадкоємцями
першої черги є, в рівних частках, діти (у
тому числі усиновлені), дружина і
батьки (усиновителі) померлого. Як
видно із статті 548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини.

У відповідності до вимог статтей 22, 28
КпШС України майно, нажите подружжям за
час шлюбу є його спільною сумісною
власністю. Кожен з подружжя має рівні
права володіння, користування і
розпорядження цим майном. В разі поділу
майна, яке є спільною сумісною
власністю подружжя, їх частки
визнаються рівними.

Статтею 12 Закону України «Про
власність», який набрав чинності 15
квітня 1991 року, визначено, що у
приватній власності громадян можуть
перебувати жилі будинки, збудовані на
відведеній у встановленому порядку
земельній ділянці або придбані на
законних підставах.

Видача свідоцтв про право власності на
житлові будинки належала до
делегованих повноважень органів
місцевого самоврядування і
покладалася на них Законом
Української РСР "Про місцеві Ради
народних депутатів Української РСР та
місцеве самоврядування", п.п.10 пункту
«б» статті 30 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
статтями 6.1 Тимчасового положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України № 7/5 від 7
лютого 2002 року.

З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст. 392 ЦК
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності. За
змістом наведених норм права потреба в
такому способі захисту виникає тоді,
коли наявність суб'єктивного права
власника не підтверджена відповідними
доказами (документами), підлягає
сумніву, не визнається іншими особами
або ними оспорюється.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 (за
свого життя) набув право власності на ?
частину вищевказаного будинку. Після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 спадщину за
законом на вказаний житловий будинок
набула ОСОБА_1 і оскільки відповідачем -
Ставищенською селищною радою позов
визнається, то він підлягає
задоволенню.

Оскільки Ставищенська селищна рада до
пред'явлення позову про визнання права
на спадщину на житловий будинок і в
судовому засіданні не оспорювала цього
права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК
України на неї не може бути покладений
обов'язок по відшкодуванню судових
витрат.

Керуючись ст. ст. 100, 101, 524, 529, 548 ЦК УРСР,
ст. ст. 15, 392, 1220, 1223 ч. 2, 1261, 1269, 1270
Цивільного Кодексу України, ст. 12
Закону України «Про власність» від 15
квітня 1991 року ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
власності на ? (одну другу) частину
житлового будинку АДРЕСА_2 як частку в
спільному майні подружжя та право
власності в порядку спадкування за
законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
чоловіка ОСОБА_3 на ? (одну другу)
частину житлового будинку АДРЕСА_2, -
житловий будинок, загальною площею 91,9
м2, житловою площею 55,0 м2, вартістю 130372
гривні.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до Апеляційного суду
Київської області через Ставищенський
районний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення рішення, протягом десяти
днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано у строк,
встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
Р. В. Гуртовенко