печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І.В.,

при секретарі - Іванові Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «УСК «Гарант-Авто», третя
особа ОСОБА_2 про стягнення страхового
відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про стягнення з Публічного
акціонерного товариства «УСК
«Гарант-Авто» страхового
відшкодування. Свої вимоги обгрунтовує
тим, що 23 листопада 2013р. на пр-ті
Бажана,19 в м.Києві сталася
дорожньо-транспортна пригода,
внаслідок якої автомобіль «Тойота
Авенсіс» під керуванням ОСОБА_2
здійснив зіткнення з автомобілем
«Хюндай Акцент» під керуванням ОСОБА_1,
внаслідок якого було пошкоджено
транспортний засіб, належний позивачу.
Відповідно до постанови Дарницького
районного суду м.Києва від 20 грудня 2013р.
, залишеною без змін постановою
Апеляційного суду м.Києва від 10 лютого
2014р., ОСОБА_2 було визнано виним у
вчиненні адміністративного
правопорушення та піддано
адміністративному стягненню.
Відповідальність з настання
страхового випадку за участю
транспортного засобу «Тойота Авенсіс»
д.н.з. НОМЕР_1 застрахована відповідно
до договору обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів від 22.11.2013р. за
№АС/3865160 у ПАТ «УСК «Гарант-Авто».
Згідно полісу, відповідач як страховик
взяв на себе відповідальність з
наслідків настання страхового випадку
за участю застрахованного
транспортного засобу в межах ліміту
встановленого в розмірі 50000 грн. за
шкоду, заподіяну майну з розміром
франшизи в 1000 грн. Згідно з висновком
експертного автотоварознавчого
дослідження, матеріальна шкода,
завдана позивачу як власнику
пошкодженого траснпортного засобу,
становить 74176 грн. 89 коп., що є ринковою
вартістю автомобіля на момент ДТП.
Вартість автомобіля після
дорожньо-транспортної пригоди
становить 32000 грн. Таким чином, був
визначений розмір страхового
відшкодування в 41176 грн. 89 коп., що
становить різницю між ринковою
вартістю автомобіля та його вартістю
після ДТП, за вирахуванням франшизи в
розмірі 1000 грн. 19 березня 2014р. позивач
звернувся до відповідача з заявою про
виплату страхового відшкодування
Листом від 26.03.2014р. відповідач
повідомив про те, що позивачу буде
виплачено страхове відшкодування в
розмірі 41176 грн. 89 коп. Повторно
зазначене було підтверджено листом від
02.07.2014р. Разом з тим, на даний час
страхове відшкодування не виплачено і
тому позивач просить стягнути з
відповідача страхове відшкодування,
пеню за несвоєчасну виплату
відшкодування в розмірі 1633 грн. 24 коп.
та судові витрати.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні позов підтримали та
просили його задовольнити.

Представник відповідача позов не
визнав та зазначив, що дійсно страховою
компанією було складено страховий акт
та визначено розмір страхового
відшкодування в розмірі 41176 грн. 89 коп.,
які належить до виплати позивачу. Разом
з тим, оскільки в провадженні
Голосіївського районного суду м.Києва
знаходиться на розгляді позов ПАТ
«Страхова компанія «Соверен» за
наслідками данного ДТП, можливо судом
будуть встановлені обставини
невинуватості ОСОБА_2 у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди, що буде
підставою для відмови позивачу у
виплаті страхового відшкодування.

Представник третьої особи ОСОБА_2 позов
не підтримав та просив відмовити у його
задоволенні, оскільки ступінь вини
ОСОБА_2 в данному ДТП не визначена і
тому відсутні підстави для виплати
страхового відшкодування.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданні, 23
листопада 2013р. на пр-ті Бажана,19 в
м.Києві сталася дорожньо-транспортна
пригода, внаслідок якої автомобіль
«Тойота Авенсіс» д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 здійснив зіткнення з
автомобілем «Хюндай Акцент» д.н.з.
НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1,
внаслідок якого було пошкоджено
транспортний засіб, належний позивачу.

Відповідно до постанови Дарницького
районного суду м.Києва від 20 грудня
2013р., залишеною без змін постановою
Апеляційного суду м.Києва від 10 лютого
2014р., ОСОБА_2 було визнано виним у
вчиненні адміністративного
правопорушення та піддано
адміністративному стягненню.

Відповідальність з настання
страхового випадку за участю
транспортного засобу «Тойота Авенсіс»
д.н.з. НОМЕР_1 застрахована відповідно
до договору обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів від 22.11.2013р. за
№АС/3865160 у ПАТ «УСК «Гарант-Авто».
Згідно полісу, відповідач як страховик
взяв на себе відповідальність з
наслідків настання страхового випадку
за участю застрахованного
транспортного засобу в межах ліміту
встановленого в розмірі 50000 грн. за
шкоду, заподіяну майну з розміром
франшизи в 1000 грн.

Відповідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження,
матеріальна шкода, завдана позивачу як
власнику пошкодженого траснпортного
засобу, становить 74176 грн. 89 коп., що є
ринковою вартістю автомобіля на момент
ДТП. Вартість автомобіля після
дорожньо-транспортної пригоди
становить 32000 грн. Таким чином, був
визначений розмір страхового
відшкодування в 41176 грн. 89 коп., що
становить різницю між ринковою
вартістю автомобіля та його вартістю
після ДТП, за вирахуванням франшизи в
розмірі 1000 грн.

Зазначена сума страхового
відшкодування була погоджена
сторонами, що підтверджується листами
відповідача від 26.03.2014р., 02.07.2014р.

Пояснюючи невиплату позивачу
страхового відшкодування, представник
відповідача в судовому засіданні
посилався на наявність в провадженні
Голосіївського районного суду м.Києва
позову ПАТ «Страхова компанія
«Соверен» за наслідками данного ДТП, в
процесі розгляду якого суд може
встановити обставини невинуватості
ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди, що буде підставою для відмови
позивачу у виплаті страхового
відшкодування.

Разом з тим, на підставі всебічно і
повно досліджених доказів, наданих
сторонами, суд приходить до висновку
про обгрунтованість та законність
вимог позивача про стягнення суми
страхового відшкодування, виходячи з
наступного.

Вина третьої особи ОСОБА_2 у скоєнні
ДТП, внаслідок якої було пошкоджено
належний позивачу автомобіль була
встановлена судовим рішенням в справі
про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлені ці обставини. Крім
того, постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов»язкова для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 988 ЦК України
страховик зобов»язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором. Статтею 6 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну майну потерпілого.

В судовому засіданні було встановлено,
що позивач 19 березня 2014р. звернувся до
страховика з заявою про настання
страхового випадку, даний випадок був
визнаний таким та страховиком було
погоджено суму страхової виплати, про
що складено страховий акт. Зазначені
обставини сторонами у справі не
заперечувались. Посилання
представника відповідача на те, що на
даний час продовжують з»ясовуватись
обставини ДТП та його наслідки, про що
свідчить наявність іншого судового
спору, не можуть бути прийняті судом до
уваги і вони не можуть бути визнані
законною підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування.

Отже, відмова відповідача у виплаті
позивачу ОСОБА_1 страхового
відшкодування є неправомірною, а
позовна вимога про стягнення
спричиненої матеріальної шкоди в
розмірі 41176 грн. 89 коп. є доведеною та
такою, що підлягає задоволенню.

Також підлягає задоволенню вимога про
стягнення з відповідача пені за
порушення строків виплати страхового
відшкодування, оскільки п.36.5 ст.36
Закону України «Про обов»язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачено, що
за кожен день прострочення виплати
страхового відшкодування з вини
страховика особі, яка має право на
отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки НБУ. Розмір
страхового відшкодування було
узгоджено сторонами 26 березня 2014р.,
відповідач мав виплатити страхове
відшкодування до 10 квітня 2014р. Пеня
повинна бути нарахована за період з
11.04.2014р. по 24.07.2014р., що становить 75 днів і
її розмір необхідно визначити в 1633 грн.
24 коп.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача також необхідно стягнути
понесені позивачем витрати по сплаті
судового збору та витрати на правову
допомогу.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст. ст. 526,530,610,611, 979,988,990,992 ЦК
України, ст.ст.1,3,6,28,30 Закону України
«Про обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.ст. 10,11,60,61,212,213,215 ЦПК
України , суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «УСК
«Гарант-Авто», третя особа ОСОБА_2 про
стягнення страхового відшкодування -
задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «УСК «Гарант-Авто»
(ідентифікаційний код 16467237) на користь
ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3)
страхове відшкодування в розмірі 41176
грн. 89 коп., пеню в розмірі 1633 грн. 24 коп.,
витрати на правову допомогу в розмірі
2500 грн. та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 428 грн. 10 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Суддя
І. В.
Литвинова