Справа № 2-1212/10 Головуючий у 1 інстанції:
Івасюта Л.В. Провадження № 22-ц/773/1200/14
Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справах
апеляційного суду Волинської області в
складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Янко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ) «УкрСиббанк» до ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про стягнення кредитного боргу,
за апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_1 на повторне заочне рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 листопада 2010
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 22 листопада 2010
року в даній справі позов ПАТ
«УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 в
користь акціонерного комерційного
інноваційного банку «УкрСиббанк»
заборгованість за кредитним договором
№ 0 в розмірі 495510,90 грн.,
заборгованість за кредитним договором
№ 0 в сумі 81885,74 грн.,
заборгованість за кредитним договором
№ 0 від 24.07.2008року в сумі 1 132 194,05
грн.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

Не погоджуючись із постановленим
судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на незаконність рішення
через недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, та порушення норм
матеріального і процесуального права,
просив його скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову в позові.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачі належним чином не виконали
взяті на себе зобов'язання за
кредитними договорами та договорами
поруки, а тому суд задовольнив позовні
вимоги банку та стягнув з відповідачів
на користь позивача заборгованість за
кредитними договорами.

Дослідивши обставини справи,
перевіривши рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу відповідача слід
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами, яким суд
дав правильну правову оцінку, що 25
квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_1 був укладений договір про
надання споживчого кредиту № 0,
згідно з умовами якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 60 000 доларів
США, що еквівалентно 303 000 грн. Згідно
додатку № 1 до даного договору
щомісячна сума погашення повинна
становити не менш як 500 доларів США.

24 липня 2008 року між банком та ОСОБА_1 був
укладений договір про надання
споживчого кредиту № 0, згідно з
умовами якого банк надав позичальнику
кредит в сумі 10 000 доларів США, що
еквівалентно 48407 грн. Згідно додатку № 1
до даного договору щомісячна сума
погашення повинна становити не менш як
83,33 доларів США.

24 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк»
та ОСОБА_1 був укладений договір про
надання споживчого кредиту № 0,
відповідно до умов якого банк надав
позичальнику кредит в сумі 13 000 доларів
США, що еквівалентно 629291 грн. Згідно
додатку № 1 до даного договору
щомісячна сума погашення повинна
становити 1083,33 долари США.

Також судом встановлено, що 30 січня 2009
року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1
були укладені додаткові угоди до
вищевказаних кредитних договорів, за
умовами яких відповідачам було
перенесено терміни погашення
прострочених процентів та перенесено
прострочену заборгованість по кредиту
на рахунки строкової. У відповідності
до зазначених угод позичальник
зобов'язувався повертати кредит та
сплачувати проценти шляхом сплати
ануїтетних платежів у розмірі 705
доларів США за кредитним договором №
0, у розмірі 130 доларів США за
кредитним договором № 0 та в
розмірі 1665 доларів США за кредитним
договором № 0.

Відповідно до умов укладених договорів
та додаткових угод до них відповідач
зобов'язався повернути кредит в
терміни та розмірах, що встановлені
графіком погашення кредиту, а також
сплатити штрафні санкції та здійснити
інші платежі згідно з умовами договору.
У випадку невиконання позичальником
своїх зобов'язань, банк набуває право
вимоги на дострокове повернення
кредиту та нарахованої плати за кредит.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1
своїх зобов'язань за кредитними
договорами між АКІБ «УкрСиббанк» та
ОСОБА_2 були укладені договори поруки:

- № 0/01 від 25 квітня 2008 року та
додаткову угоду № 1 від 30 січня 2009 року
до нього на виконання кредитного
договору № 0 від 25 квітня 2008 року,

- № 0/01 від 24 липня 2008 року та
додаткову угоду № 1 від 30 січня 2009 року
до нього на виконання кредитного
договору № 0 від 24 липня 2008 року,

- № 0/01 від 24 липня 2008 року та
додаткову угоду № 1 від 30 січня 2009 року
до нього на виконання кредитного
договору № 0 від 24 липня 2008 року.

За умовами укладених договорів поруки
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, за всіма зобов'язаннями
останнього, відповідальність
поручителя і боржника є солідарною.

За кредитним договором, як передбачає
стаття 1054 ЦК України, банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором,
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статті 553, 554 ЦК України передбачають, що
за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку, у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Судом встановлено, і дана обставина не
заперечується відповідачами, що
позичальник ОСОБА_1 неналежним чином
виконував свої зобов'язання за умовами
вищевказаних кредитних договорів, в
зв'язку з чим виникла заборгованість
відповідачів перед позивачем згідно
наданого розрахунку банку (а.с. 7-14).

З огляду на викладене та з урахуванням
того, що боржник ОСОБА_1 належним чином
не виконав взяті на себе зобов'язання
по поверненню кредиту, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про солідарне стягнення з боржника і
поручителів заборгованості за
кредитними договорами.

Доводи апеляційної скарги не впливають
на правильність рішення суду, яке
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
оскільки є власним тлумаченням норм
чинного законодавства та обставин
справи і не підтвердженні належними та
допустимими доказами.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, підстав для його
скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Повторне заочне рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 22 листопада 2010 року в даній
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: