АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4749/2014
Головуючий у І інстанції - Сирбул О.Ф.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Мікітчак А.Л.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького
районного суду м. Києва від 22 січня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, про
визнання договору купівлі-продажу
удаваним правочином, витребування
майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року позивач ОСОБА_2
звернувся до суду з зазначеним позовом
до відповідачів, мотивуючи свої вимоги
тим, що 27.01.2009 року в період шлюбу з
ОСОБА_4 ним для проживання сім'ї була
придбана квартира АДРЕСА_1 за його
кошти, які ним були заощаджені протягом
життя. За наполяганням ОСОБА_4 та її
матері, ОСОБА_5, квартиру було придбано
на ім'я ОСОБА_5 Метою укладення саме
такого договору було приховати в
подальшому це майно від дітей
позивача від першого шлюбу щоб в
майбутньому вони не могли заявити
права на нього. 23.02.2009 року ОСОБА_5
подарувала ОСОБА_4 зазначену квартиру.
Позивач просив визнати договір
купівлі-продажу квартири від 27.01.2009
року удаваним правочином, визнавши
його недійсність у частині покупця.
Визнати, що 27.01.2009 року був укладений
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, покупцем за яким був ОСОБА_2
Витребувати у ОСОБА_4 спірну квартиру.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 22 січня 2014 року в задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі
представник позивачпросить скасувати
рішення суду та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі, посилаючись на те, що
суд неповно з'ясував обставини справи,
зібраним доказам не дав належної
оцінки та допустив порушення норм
матеріального і процесуального закону
.

В судовому засіданні представник
апелянта просила апеляційну скаргу
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, позовні вимоги
задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не
зявилися, про час та місце розгляду
справи були належним чином
повідомлені, причини неявки суду не
повідомили.

На підставі ст.. 305 ч.2 ЦПК України
колегія суддів прийшла до висновку про
розгляд справи за відсутності осіб, що
не з'явилися.

Розглянувши справу в межах
доводів апеляційної скарги,
перевіривши законність і
обгрунтованість постановленого
рішення в цій частині, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає із
наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.07.2004 року між
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відділом реєстрації
актів цивільного стану
Шевченківського районного управління
юстиції м. Києва за актовим записом № 500
був зареєстрований шлюб (т.1 а.с.14).

Від шлюбу народилася дитина ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.15).

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 21.03.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 розірвано (т.1 а.с.16).

27.01.2009 року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Монтажспецстрой» та
ОСОБА_5 було укладено договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (т.1
а.с.67-68).

Як вбачається з квитанції № 35 від 27.01.2009
року ОСОБА_5 було повністю сплачено
вартість спірної квартири в сумі 924 000
грн.

Право власності ОСОБА_5 на квартиру
АДРЕСА_1 зареєстроване в установленому
порядку, що підтверджується
реєстраційним посвідченням № 028337 (т.1
а.с.157).

Згідно з заявою ТОВ «Монтажспецстрой»
ОСОБА_5 здійснила повний розрахунок за
договором купівлі-продажу квартири від
27.01.2009 року (т.1 а.с.160).

Як вбачається з нотаріально
засвідченої заяви ОСОБА_8 (чоловік
ОСОБА_5) від 21.01.2009 року йому відомо про
наміри ОСОБА_5 здійснити купівлю
квартири у місті Києві (т.1 а.с.152).

30.01.2009 року між ОСОБА_5 та ТОВ фірма
«КОМПАС» укладено договір № 299/18-А про
надання комунальних послуг та послуг з
утримання будинку та прибудинкової
території у відповідності до Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» (т.1 а.с.73 - 78).

Згідно з договором дарування квартири
від 23.02.2009 року ОСОБА_5 подарувала
ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.80).

З матеріалів справи вбачається, що на
дарування квартири ОСОБА_4 була
отримана нотаріальна згода чоловіка
ОСОБА_5 - ОСОБА_8 (т.1 а.с.165).

Проаналізувавши всі вищевикладені
докази у їх сукупності, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що позивачем не надано
достовірних та належних доказів того,
що договір купівлі-продажу спірної
квартири, укладений між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Монтажспецстрой» та ОСОБА_5 був
удаваним правочином.

Відповідно до ст.. 236 ЦК України
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину який сторони
насправді вчинили.

Доказів того, що укладаючи договір
купрівлі-продажу, сторони мали намір
приховати інший правочин, позивач не
надав, крім того, ним не оспорюється той
факт, що спірна квартира була дійсно
придбана на підставі саме договору
купівлі-продажу.

Удаваний правочин може бути оспорений
лише в частині прав і обов'язків сторін
правочину, а не в частині сторони
правочину, а саме покупця.

Визнання недійсним договору
купівлі-продажу в частині покупця є
іншою правовою підставою, з якою
позивач не звертався до суду, тому в
задоволенні позовних вимог з тих
підстав, з яких заявлено позов, було
відмовлено правильно.

Посилання позивача та його
представника на ту обставину, що при
укладанні договору купівлі-продажу
були сплачені його кошти, а не ОСОБА_8,
не мають правового значення для
вирішення спору з тих правових підстав,
на які посилається позивач, який не
позбавлений можливості звернутися до
суду із іншими позовними вимогами з
інших підстав.

За таких обставин суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам дав
належну оцінку і прийшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасоване з підстав,що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308 , 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду
м.Києва від 7 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
ним законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :