Ухвала

іменем україни

20 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В.,
Парінової І.К.,

Умнової
О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості, звернення стягнення на
предмет іпотеки, за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 12
травня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2012 року публічне
акціонерне товариство «Державний
ощадний банк України» (далі - ПАТ
«Державний ощадний банк України»)
звернулося до суду із позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, мотивуючи свої
вимоги тим, що 21 березня 2008 року між
публічним акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України»
банком та ОСОБА_3 укладено договір №
82103, згідно якого останній отримав
кредит у сумі 120 000 грн зі сплатою 16,5 %
річних за користування кредитом
строком до 20 березня 2018 року. В той же
день в забезпечення виконання
боржником зобов'язань за кредитом між
банком та ОСОБА_5. та ОСОБА_4
укладено договір іпотеки № 1-772,
предметом якого є житловий будинок,
загальною площею 64,57 кв. м, житловою
площею 37,54 кв. м зі всіма невід'ємними
приналежностями та земельна ділянка
площею 0,1472 га, цільове призначення якої
обслуговування зазначеного вище
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, які розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 Оскільки відповідачі
свої зобов'язання належним чином не
виконують, позивач з урахуванням
уточнень, просив стягнути з ОСОБА_3
заборгованість за договором кредиту,
яка станом на 21 листопада 2013 року
становить 210 931 грн 63 коп., з
яких: 118 695 грн 07 коп. - заборгованість за
кредитом, 76 326 грн 13 коп. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом, 4 996 грн 86 коп. -
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
та 10 913 грн 57 коп. - пеня за несвоєчасне
погашення процентів; в рахунок
погашення заборгованості звернути
стягнення на предмет іпотеки за
іпотечним договором від 21
березня 2008 року № 1-772, що належить
майновим поручителям на праві
власності, встановивши початкову ціну
предмета іпотеки на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій;
визначити спосіб реалізації предмета
іпотеки шляхом проведення прилюдних
торгів; виселити ОСОБА_6, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. із житлового будинку, що є
предметом іпотеки зі зняттям з
реєстраційного обліку; а також змінити
умови кредитного договору від 21
березня 2008 року № 82103 щодо строку його
виконання, зокрема, визначити кінцевий
строк виконання грошового зобов'язання
за договором датою набрання рішенням у
справі законної сили.

Рішенням Рахівського районного суду
Закарпатської області від 15
січня 2014 року позов задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» (далі
- ПАТ «Державний ощадний банк України»)
в особі філії - Закарпатське обласне
управління ПАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованість за кредитним
договором від 21 березня 2008 року № 82103 у
розмірі 210 931 грн 63 коп., з яких: 118 695 грн 07
коп. - заборгованість за кредитом, 76 326
грн 13 коп. - заборгованість за
процентами за користування кредитом, 4
996 грн 86 коп. - пеня за несвоєчасне
погашення кредиту та 10 913 грн 57 коп. -
пеня за несвоєчасне погашення
процентів. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 12 травня
2014 року рішенням Рахівського
районного суду Закарпатської області
від 15 січня 2014 року скасовано в
частині відмови в задоволенні позову.
Ухвалено в цій частині нове рішення.
Звернуто стягнення на предмет іпотеки
за договором від 21 березня 2008 року №
1-772, укладеним між ВАТ
«Державний ощадний банк України» та
ОСОБА_6, ОСОБА_4., а саме: житловий
будинок НОМЕР_1, під літерою Б - літня
кухня, літера В - сарай, літера Г - сарай,
літера Д - пивниця, літера Е - вбиральня,
який має загальну площу 64,57 кв. м,
житлову площу - 37,54 кв. м, що знаходить за
адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка
площею 0,1472 га, цільове призначення - для
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд, яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, що
належить відповідачам - майновим
поручителям на праві власності, для
погашення заборгованості ОСОБА_3 за
кредитним договором від 21 березня 2008
року № 82103, розмір якої становить 210 931
грн 32 коп. Встановлено початкову ціну
предмета іпотеки за договором від 21
березня 2008 року № 1-772, укладеного між
ВАТ «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_6, ОСОБА_4., не
менше за звичайні ціни на цей вид майна
на підставі оцінки, проведеної
суб'єктом оціночної діяльності
незалежним експертом на стадії оцінки
майна під час проведення виконавчих
дій. Визначено спосіб реалізації
предмета іпотеки шляхом проведення
прилюдних торгів, кошти отримані від
реалізації предмета іпотеки направити
на погашення заборгованості ОСОБА_3 до
ПАТ «Державний ощадний банк України».
Виселено ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4., які
зареєстровані та проживають в
житловому будинку з приналежними до
нього будівлями та спорудами по
АДРЕСА_1. Змінено умови кредитного
договору від 21 березня 2008 року
№ 82103 щодо строку його виконання, а
саме: визначено кінцевий строк
виконання грошового зобов'язання за
договором, датою набрання рішення у
справі законної сили. В іншій частині
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4.
просять скасувати рішення
апеляційного суду в частині
задоволення позовних вимог про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення та зміни умови
кредитного договору, мотивуючи свої
вимоги порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права, і залишити в силі в цій частині
рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

За положеннями ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані(пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення указаним
вимогам закону повністю не відповідає.

Судом встановлено, що між ВАТ
«Державний ощадний банк України» в
особі філії - Закарпатського обласного
управління «Державний ощадний банк
України» та ОСОБА_3 укладено кредитний
договір від 21 березня 2008 року
№ 82103, за яким останній отримав кредит у
розмірі 12 0000 грн зі сплатою 16,5 % річних
за користування кредитом строком до 20
березня 2018 року. В той же день, з метою
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника, між банком та ОСОБА_6,
ОСОБА_4. укладено іпотечний договір №
1-772, згідно умов якого останні передали
в іпотеку банку належне їм на праві
власності нерухоме майно, а саме:
житловий будинок з господарськими
будівлями і спорудами, загальною
площею 64,57 кв. м, житловою площею 3754 кв. м
та земельну ділянку площею 0,1472 га, що
розташовані по АДРЕСА_1

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним
договором не виконує, у зв'язку з чим
станом на 21 листопада 2013 року
утворилася заборгованість у розмірі 210
931 грн 63 коп., з яких: заборгованість за
кредитом - 118 695 грн 07 коп.,
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 76 326 грн 13
коп., пеня за несвоєчасне погашення
кредиту - 4 996 грн 86 коп., пеня за
несвоєчасне погашення процентів - 10 913
грн 57 коп.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив, що позичальник не
виконує свої зобов'язання за кредитним
договором, внаслідок чого виникла
заборгованість, яка підлягає стягненню
на користь ПАТ «Державний ощадний банк
України». Відмовляючи в позові в
частині звернення стягнення на предмет
іпотеки, суд виходив з того, що не може
одночасно стягнути заборгованість за
кредитним договором та звернути
стягнення на предмет іпотеки, оскільки
такі вимоги є окремими способами
захисту порушеного права; оскільки
вимоги про виселення є похідним від
вимог про звернення стягнення на
предмет іпотеки, такі також не
підлягають задоволенню. Також суд
відмовив в задоволенні вимог щодо
зміни умов кредитного договору в
частині строку його виконання,
виходячи з недоведеності.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволенні позову та звертаючи
стягнення на предмет іпотеки,
апеляційний суд, виходив із того, що
особа позичальника є відмінною від
особи іпотекодавця. Щодо задоволення
позовних вимог про зміну умов
кредитного договору в частині строку
його виконання рішення суду не містить
будь-яких обґрунтувань.

Повністю погодитися з висновком
апеляційного суду не можна з огляду на
таке.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
ст. 12 цього Закону.

Згідно з п. 42 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
роз'яснив, що суд не може одночасно
звернути стягнення на предмет іпотеки
та стягнути суму заборгованості за
кредитним договором. У такому випадку
суд має зазначити в резолютивній
частині рішення лише про звернення
стягнення на предмет іпотеки із
зазначенням суми заборгованості за
кредитним договором, а сам розрахунок
суми заборгованості має наводитись у
мотивувальній частині рішення.
Винятком є ситуація коли особа
позичальника є відмінною від особи
іпотекодавця з урахуванням положення
ст. 11 Закону України «Про іпотеку» (або
ст. 589 ЦК щодо заставодавця).

Визнавши, що боржником порушено умови
кредитного договору, у зв'язку із чим
виникла заборгованість за кредитом,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про наявність підстав для
задоволення позову банку про стягнення
заборгованості з ОСОБА_3, а також
звернення стягнення на предмет
іпотеки, що належить на праві власності
ОСОБА_6 та ОСОБА_4., виходячи з
того, що особа позичальника відмінна
від осіб іпотекодавців.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про задоволення
позову в частині зміни умови
кредитного договору від 21 березня 2008
року № 82103 щодо строку його виконання, а
саме: визначення кінцевого строку
виконання грошового зобов'язання за
договором датою набрання рішення у
справі законної сили, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України
однією із загальних засад цивільного
законодавства встановлено свободу
договору.

За змістом ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 631 ЦК України визначено,
що строком договору є час, протягом
якого сторони можуть здійснити свої
права і виконати свої обов'язки
відповідно до договору.

Згідно зі ст. 339 ЦПК України
встановивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Таким чином, правильним є висновок суду
першої інстанції про відмову в позові
ПАТ «Державний ощадний банк України» в
частині зміни умов кредитного договору
від 21 березня 2008 року № 82103 щодо
визначення кінцевого строку виконання
грошового зобов'язання за договором,
ураховуючи, що такі умови відповідають
принципу свободи договору,
закріпленому у ч. 3 ст. 3, ст. 627 ЦК
України.

Оскільки, суд першої інстанції
правильно визначився з характером
спірних правовідносин в частині вимог
щодо зміни умов договору кредиту та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
про відмову в задоволенні вказаних
вимог, рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню в цій частині із
залишенням у силі в цій частині рішення
суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду
Закарпатської області від 12 травня
2014 року скасувати в частині
задоволення вимог публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» стосовно зміни
умов кредитного договору від 21 березня
2008 року № 82103 щодо визначення кінцевого
строку виконання грошового
зобов'язання за договором, та залишити
в силі в цій частині рішення
Рахівського районного суду
Закарпатської області від 15 січня 2014
року.

В іншій частині рішення апеляційного
суду Закарпатської області від 12
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.С. Висоцька

Судді:
О.В. Кафідова

І.К.
Парінова

О.В.
Умнова

І.М.
Фаловська