Справа № 711/6214/14-ц
Провадження № 2/711/1994/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року Придніпровський
районний суд м.Черкаси в складі :

головуючого судді
-Михальченко Ю.В.

при секретарі -
ТерезюкС.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Черкаси цивільну справу
за позовом ПАТ "Дельтабанк" до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Дельта Банк» звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення заборгованості, в
обґрунтування своїх вимог вказували,
що Публічне Акціонерне Товариство
«Дельта Банк» та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
уклали кредитний договір № 004-23059-080607.
Відповідно пункту 1.1. вищевказаного
Договору, Позивач зобов'язується
надати відповідачеві кредит у сумі 2548,91
грн. на придбання певного майна/послуг,
на умовах визначених Договором.
Відповідно до п.2.3 Договору за
користування Кредитом Відповідач
сплачує Кредитору проценти в розмірі
0.01 % в рік. А також за ведення кредитної
справи Відповідач сплачує Кредитору
плату в розмірі 0.0 % в місяць, п.2.5
Договору. Позивач свої зобов'язання за
Договором виконав, надавши
Відповідачеві кредит у сумі 2548,91 грн.,
про що свідчить меморіальний ордер №
19833431 від 08.06.2007 року і рахунок-фактура №
СФСНА-08.06.2007 року. Відповідач не
виконував належним чином зобов'язання
за кредитним договором внаслідок чого
виникла прострочена заборгованість,
яка станом на 31.03.2014 року складає 1784
грн. 02 коп. А тому вони змушені
звернутись до суду та просять стягнути
з ОСОБА_1 заборгованість по кредитному
договору на загальну суму 1784,02 грн. та
покласти на останнього судові витрати.

В наданій до суду заяві
представник позивача просив суд
розглянути справу в його відсутність,
позов задоволити.

Відповідач звернувся до суду з
заявою про застосування строку
позовної давності, та просив відмовити
у задоволенні позову в зв'язку з
пропуском позивачем при пред'явленні
даного позову. Подав до суду заяву про
розгляд справи в його відсутність.

Сторони в судове засідання не
з»явились, про час і місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини, що
регулюються нормами цивільного
законодавства.

Стаття 526 ЦК України встановлює, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що згідно
кредитного договору № 004-23059-080607 від
08.062007 року, укладеного між товариством
з обмеженою відповідальністю
«Комерційний банк «Дельта»
(правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»)
та відповідачем, останньому було
надано кредит в розмірі 2548 гривень 91
коп. на придбання майна (послуг), зі
сплатою процентів, виходячи зі ставки
0,01 % в рік та плати за ведення кредитної
справи в розмірі 0% в місяць, з кінцевим
терміном повернення та сплати всіх
плат не пізніше 07 квітня 2008 року.

З меморіального ордеру №19833431 від 08.06.2007
року вбачається, що відповідач одержав
в кредит кошти в сумі 2548.91 грн, на
придбання товару.

З матеріалів справи вбачається, що банк
повністю виконав свої зобов'язання за
кредитним договором, в той час, як
позичальник несвоєчасно вносив
платежі по кредиту, внаслідок чого
утворилася заборгованість.

Судом встановлено, що відповідач
перерахував на рахунок банку в
погашення кредитної заборгованості
наступні суми: 09 липня 2007- 254 грн. 98 коп.;
08 серпня 2007 - 254 грн. 98 коп.; 24 вересня 2007 -
254 грн. 98 коп. Всього764 грн. 94 коп.

Відповідно до п.2.2. кредитного договору
моментом погашення кредиту вважається
день зарахування на відповідні рахунки
кредитора в повному обсязі: суми
кредиту, нарахованих процентів за його
користування, всіх інших плат
передбачених цим договором, та
можливих штрафних санкцій за
невиконання або неналежне виконання
позичальником умов цього договору.

Пункт 2.8. договору передбачає, що
починаючи з місяця, що слідує за
місяцем, в якому наданий кредит,
позичальник щомісячно до 08 числа
кожного місяця сплачує кредитору
рівними частинами суму грошових
коштів, яка включає заборгованість за
кредитом, заборгованість по сплаті
процентів та плати за ведення
кредитної справи, у розмірі 255 гривень.

Згідно п.2.11. договору сума платежу
спрямовується кредитором на погашення
заборгованості позичальника в такому
порядку: в першу чергу - штрафи та пені,
в другу чергу - заборгованість по платі
за ведення кредитної справи, в третю -
заборгованість за нарахованими
процентами, а четверту - заборгованість
за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за
кредитним договором сума боргу
відповідача перед позивачем станом на
31 березня 2014 року складає 1784 грн. 02 коп.,
з яких: заборгованість за сумою кредиту
- 1783 грн. 97 коп.; заборгованість за
відсотками - 0,05 грн.; заборгованість за
комісіями - 0 грн.

Враховуючи викладене, вимоги банку
щодо стягнення наявної у ОСОБА_1
заборгованості по кредитному договору
є обґрунтованими та вмотивованими.

Проте, відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно п. 10.1. строк дії договору
встановлюється з дня його підписання
сторонами та діє до повного виконання
позичальником зобов'язань за цим
договором.

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України
строком договору є час протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Ч.4 ст.631 ЦК України передбачено, що
закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, що мало місце під час дії
договору, однак при цьому слід
враховувати строки позовної давності,
що передбачені ст. ст. 257, 258, 259 ЦК
України.

Виходячи з 3-ох річного строку позовної
давності, строк подання позову є 24.09.2010
року, а фактично позов подано 13.06.2014
року, тобто через 3 роки 8 місяців по
спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст.266 ЦК України,
застосування позовної давності до
додаткових вимог, зі спливом позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 267 ЦК України, позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В даному випадку кредит надавався на
споживчі цілі, а тому згідно положення
п. 31 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» та
враховуючи положення пункту 7 частини 11
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів», відповідно до яких
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту, строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовна давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо),
положення пункту 7 частини тринадцятої
статті 11 Закону України «Про захист
прав споживачів» застосовуються й до
додаткових вимог банку (іншої
фінансової установи).

Згідно роз'яснень, які містяться у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 18.12.2009 № 14 "Про судове
рішення у цивільній справі»,
встановивши, що строк для звернення з
позовом пропущено без поважної
причини, суд у рішенні зазначає про
відмову в позові з цих підстав, якщо про
застосування позовної давності
заявлено стороною у спорі, зробленою до
ухвалення ним рішення, крім випадків,
коли позов не доведено, що є
самостійною підставою для цього.

Тому, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог в
зв»язку зі спливом строку позовної
давності.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України не
підлягають стягненню на користь
позивача й понесені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212,
214-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 253-255, 256-257,
260,267, 526, 527, 530, 611, 1054, 1055 ЦК України,
Законом України «Про захист прав
споживачів», Постановою Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають з кредитних
правовідносин» суд -

В
И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ПАТ
"Дельтабанк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 08 червня 2007 року з підстав спливу
строку позовної давності.

Апеляційну скаргу на рішення суду може
бути подано апеляційному суду
Черкаської області через
Придніпровський районний суд м.Черкаси
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

СУДДЯ
Ю.В.МИХАЛЬЧЕНКО