Справа №300/90/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів - Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі - Гаврилко В.С.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Воловецького районного суду
Закарпатської області від 2 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
треті особи Синевирська сільська рада
та Міжгірська державна нотаріальна
контора Закарпатської області про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю та
свідоцтва про право на спадщину за
законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2013 року позивач ОСОБА_4 в
інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_3, в якому просив
визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ЗК №010322, виданий Синевирською
сільською радою Міжгірського району
Закарпатської області на підставі
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів від 30 січня 1998 року ОСОБА_6 на
земельну ділянку площею 0,29 га для
обслуговування житлового будинку,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за № 89 в частині
передачі у власність 0,14 га які були в
постійному користуванні позивача, а
також визнати недійсним свідоцтво про
право на спадщину за законом видане
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,29
га, що розташована на території
Синевирської сільської ради і
належала ОСОБА_6 на підставі державного
акта на право приватної власності на
землю серії ІІ-ЗК №010322, виданого
Синевирською сільською радою
Міжгірського району Закарпатської
області на підставі рішення 18 сесії 22
скликання Синевирської сільської ради
народних депутатів від 30 січня1998 року
за призначенням для обслуговування
житлового будинку.

Позов мотивовано тим, що позивач ОСОБА_5
є спадкоємцем майна свого діда ОСОБА_7,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року залишивши
заповіт згідно з яким все своє майно
заповів позивачу, який був його внуком.
ОСОБА_5 успадкував майно за адресою
АДРЕСА_3 до складу якого ввійшов
житловий будинок з господарськими
спорудами. Біля будинку розташована
земельна ділянка за рішенням загальних
зборів колгоспу «Червона Зірка» с.
Синевир від 20 червня 1989 року була
передана в постійне користування
позивача ОСОБА_5

30 січня 1998року Синевирська сільська
рада прийняла рішення №3 про передачу у
приватну власність ОСОБА_6 земельної
ділянки площею 0,29 га для
обслуговування житлового будинку
АДРЕСА_1, в той час як частина цієї
земельної ділянки площею 0,14 га вже
перебувала у постійному користуванні
позивача ОСОБА_5

На підставі рішення від 30 січня 1998 року
Синевирська сільська рада 25 лютого 1998
року видала ОСОБА_6 державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,29 га.

У 2005 році ОСОБА_6 помер, його майно разом
із земельною ділянкою площею 0,29 га
успадкувала дружина ОСОБА_3,яка
отримала нотаріально посвідчене
свідоцтво про право на спадщину за
законом 13 січня 2009 року.

Згідно з постановою Воловецького
районного суду від 19.10.2012 року в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_5 до Синевирської сільської ради
Міжгірського району Закарпатської
області, третя особа ОСОБА_3 про
визнання незаконним та скасування
рішення суд визнав незаконним та
скасував рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради №3 від 30
січня 1998 року про передачу у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,30 га для обслуговування
житлового будинку АДРЕСА_2 у частині, що
порушує права ОСОБА_5 щодо передачі
зазначеним рішенням у приватну
власність ОСОБА_6 земельної ділянки
площею 0,14 га, яка перебувала в
користуванні ОСОБА_5 за цільовим
призначенням для будівництва і
обслуговування жилого будинку в
АДРЕСА_3

Позивач вважає, що його право
користування земельною ділянкою
площею 0,14 га було порушене спочатку
рішенням Синевирської сільської ради
від 30 січня 1998 року, яким передано у
приватну власність земельну ділянку
ОСОБА_6, на підставі якого ОСОБА_6
передано цю земельну ділянку у
приватну власність, а після його смерті
ця земельна ділянка незаконно перейшла
у власність відповідачки ОСОБА_3

Заявою від 30.04.2014 року позивач уточнив
позовні вимоги і просив скасувати
державний акт в цілому та визнати
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, згідно з яким
земельна ділянка площею 0,29 га з
частиною земельної ділянки перейшла у
власність відповідачки ОСОБА_3

Рішенням Воловецького районного суду
Закарпатської області від 2 червня 2014
року позовні вимоги задоволено.

Визнано недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
серії ІІ-ЗК №010322, виданий Синевирською
сільською радою Міжгірського району
Закарпатської області на підставі
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів від 30 січня 1998 року ОСОБА_6 на
земельну ділянку площею 0,29 га для
обслуговування житлового будинку,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №89.

Визнано недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом видане ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 0,29 га, що
розташована на території Синевирської
сільської ради і належала ОСОБА_6 на
підставі державного акта на право
приватної власності на землю серії
ІІ-ЗК№010322,виданого Синевирською
сільською радою Міжгірського району
Закарпатської області на підставі
рішення 18 сесії 22 скликання
Синевирської сільської ради народних
депутатів від 30 січня 1998 року за
призначенням для обслуговування
житлового будинку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
судові витрати в сумі 117,79 грн.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, якою просить
скасувати рішення Воловецького
районного суду Закарпатської області
від 02 червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовити повністю, мотивуючи це
неповним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи та
порушенням норм матеріального і
процесуального права.

У судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав.

Представник позивача проти
задоволення апеляційної скарги
заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія приходить до наступного
висновку.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що на підставі рішення 18
сесії 22 скликання Синевирської
сільської ради №3 від 30 січня 1998 року
ОСОБА_6. 25 лютого 1998 року видано
державний акт на право приватної
власності серії ІІ-ЗК №010322 на земельну
ділянку площею 0,29 га для
обслуговування житлового будинку в
АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер.
Спадкоємцем майна померлого ОСОБА_6 є
відповідач ОСОБА_3, якій 13.01.2013 року
державним нотаріусом Міжгірської
державної нотаріальної контори видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом на спадкове майно, що
складається із земельної ділянки, яка
належала ОСОБА_6 згідно вищевказаного
державного акту.

Позивач у справі неодноразово
звертався до суду з позовом про про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю та
свідоцтва про право на спадщину за
законом.

Позови з вказаного предмету між тими ж
сторонами і з тих же підстав
розглядалися судами.

Так, правомірність видачі
оспорюваного державного акту
встановлена рішенням Міжгірського
районного суду від 24.12.2002 року у справі
№ 2-575/2002 р., яке набрало законної сили
27.02.2003 року згідно з ухвалою
апеляційного суду Закарпатської
області в справі № 2-357/2003 р.

Також, рішенням Міжгірського районного
суду від 16.12.2008 року було відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_5 до
Синевирської сільської ради та ОСОБА_3
про визнання недійсним державного акту
на право власності на земельну ділянку.

18.05.2010 року Міжгірським районним судом
Закарпатської області ОСОБА_5
відмовлено у відкритті провадження у
справі за аналогічним позовом.

Що стосується постанови Воловецького
районного суду від 19.10.2012 року, яка
набрала законної сили 25.07.2013 року і якою
скасовано рішення сесії Синевирської
сільської ради від 30.01.1998 року, то
вказана обставина є, скоріш, підставою
для перегляду судового рішення в
порядку Глави 4 Розділу V ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий суд порушив норми
процесуального права, неповно з'ясував
обставини, які мають значення для
справи, його висновки не відповідають
обставинам справи. Ухвалення рішення
про задоволення позовних вимог є
необгрунтованим і передчасним.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319
ЦПК України, судова колегія, -

Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, -
задовольнити.

Рішення Воловецького районного суду
Закарпатської області від 2 червня 2014
року- скасувати, ухвалити по справі
нове рішення, яким в задоволенні позову
ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
треті особи Синевирська сільська рада
та Міжгірська державна нотаріальна
контора Закарпатської області про
визнання недійсним державного акта на
право приватної власності на землю та
свідоцтва про право на спадщину за
законом - відмовити.

Рішення набирає законної сили
з моменту її постановлення і може бути
оскаржена на протязі двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: