Справа № 645/5298/14
Провадження № 2/645/1820/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Алтухової О.Ю.,

секретар судових засідань - Анацька
К.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за договором
позики , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_3 заборгованості за договором
грошового займу від 28 лютого 2014 року в
сумі 709 387 грн. 30 коп. та неустойки в сумі
21 926 грн. 75 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 28
лютого 2014 року між ОСОБА_2, як
позикодавцем, та ОСОБА_3, як
позичальником, було укладено Договір
грошової позики (далі - Договір позики),
відповідно до п.1.1. якого позикодавець
зобов'язується надати позичальнику
грошові кошти у розмірі 44 070, 63 Євро, що
на день підписання договору по курсу
НБУ складає еквівалент 601 000,00 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
позичальнику таку ж суму грошових
коштів. Згідно п.2.1. Договору позики
позика надається шляхом передачі
готівкових грошових коштів від
позикодавця до позичальника. Факт
надання грошових коштів позикодавцем
та факт їх отримання в повному обсязі
позичальником підтверджується
підписанням даного договору обома
сторонами. Відповідно до п. 3.1. Договору
позики позика повинна бути повернута у
строк не пізніше 31 травня 2014 року
шляхом передачі готівкових грошових
коштів від позичальника до
позикодавця. Станом на день складення
позовної заяви - 01 липня 2014 року - сума
заборгованості за офіційним курсом НБУ
складає 709 387, 30 грн. Відповідно до п. 4.3.
Договору позики за несвоєчасне
повернення грошових коштів
позичальник зобов'язаний сплатити
позикодавцю неустойку у розмірі 0,1 % від
суми неповернутих (несвоєчасно
повернутих) грошових коштів за кожен
день прострочення. Згідно розрахунку
позивача розмір неустойки за період
прострочення з 01 червня 2014 року по 01
липня 2014 року складає 21 926, 75 грн.
Враховуючи те, що відповідач своїх
зобов'язань за договором не виконав,
позивач звернувся до суду із вказаним
позовом.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_4,
яка діє на підставі договору про
надання прозової допомоги, у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, просила суд їх
задовольнити. Надала пояснення по суті
позовних вимог так, як про це зазначено
вище в даному рішенні. Додатково
зазначила, що оскільки відповідачем не
заперечується факт існування договору
позики і факт його підписання, то
підписавши договір відповідач
підтвердив факт отримання ним суми
коштів, зазначеної в п. 1.1. Договору.
Відповідно до п.3.1. Договору позика
повинна бути повернута не пізніше 31
травня 2014 року шляхом передачі готівки
від позичальника до позикодавця.
Реквізити сторін зазначені у договорі,
що не позбавляло права відповідача
здійснити виконання договору по місцю
проживання позивача, проте відповідач
не вчинив жодної дії на виконання
договору. Окрім того, представник
позивача зазначила, що положення ч. 2 ст.
524 ЦК України дозволяють сторонам
зобов'язання визначити його грошовий
еквівалент в іноземній валюті. Таким
чином, враховуючи, що законом
встановлена презумпція правомірності
правочину, посилання відповідача на
невідповідність закону договору
грошової позики від 28 лютого 2014 року є
безпідставним.

Представник позивача - ОСОБА_5, який діє
на підставі довіреності, у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав в
повному обсязі та пояснив, що до
позовної заяви не надано жодного
доказу на підтвердження отримання
відповідачем грошових коштів по
договору грошової позики від 28 лютого
2014 року. Окрім того, даний договір не
відповідає вимогам закону, оскільки у
ньому не зазначено місце його
виконання і зобов'язання за договором
виражене в іноземній валюті. Також,
представник відповідача зазначив, що
договір грошової позики від 28 лютого 2014
року є вираженням господарських
відносин між ТОВ «Кепітал Гроуф»,
засновником якого є ОСОБА_3, та ТОВ
«Пролів», одним із засновників якого є
позивач.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду. дослідивши надані
сторонами докази в їх сукупності,
приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 28 лютого 2014 року
між ОСОБА_2, як позикодавцем, та ОСОБА_3,
як позичальником, було укладено
Договір грошової позики (далі - Договір
позики), відповідно до п.1.1. якого
позикодавець зобов'язується надати
позичальнику грошові кошти у розмірі 44
070, 63 Євро, що на день підписання
договору по курсу НБУ складає
еквівалент 601 000,00 грн., а позичальник
зобов'язується повернути позичальнику
таку ж суму грошових коштів (а.с. 4).

Згідно п.2.1. Договору позики позика
надається шляхом передачі готівкових
грошових коштів від позикодавця до
позичальника. Факт надання грошових
коштів позикодавцем та факт їх
отримання в повному обсязі
позичальником підтверджується
підписанням даного договору обома
сторонами.

Таким чином, суд вважає безпідставним
посилання відповідача на відсутність
підтвердження факту отримання ним
коштів за Договором позики, оскільки у
судовому засіданні представник
відповідача не заперечував факту
підписання ОСОБА_3 договору, а
підписавши договір відповідач, тим
самим, підтвердив факт отримання ним
грошових коштів, визначених у п. 1.1.
Договору позики.

Відповідно до положень ст. 532 ЦК України
місце виконання зобов'язання
встановлюється в договорі. Якщо таке не
встановлено в договорі, виконання за
грошовим зобов'язанням проводиться за
місцем проживання кредитора.

Відповідно до п. 3.1. Договору позики
позика повинна бути повернута у строк
не пізніше 31 травня 2014 року шляхом
передачі готівкових грошових коштів
від позичальника до позикодавця.

У розділі № 7 Договору позики
«Реквізити сторін» містяться дані про
місце проживання кредитора - ОСОБА_2, в
зв'язку із чим посилання відповідача на
невідповідність договору позики
закону через не зазначення в ньому
місця виконання договору є
безпідставними.

Відповідно до положень ст. 524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні.
Проте, згідно ч. 2 даної статті сторони
можуть визначити грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті.

Своїм правом, закріпленим у ч. 2 ст. 524 ЦК
України сторони скористувалися, що
підтверджується п. 1.1. Договору позики,
де закріплено грошовий еквівалент
предмету договору в іноземній валюті.
При цьому, з п. 3.3. Договору вбачається,
що у разі повернення суми
заборгованості у гривневому
еквіваленті сума заборгованості
підлягає перерахунку відповідно до
офіційного курсу Євро, встановленому
НБУ на день повернення заборгованості.

Станом на 01 липня 2014 року за офіційним
курсом НБУ до іноземної валюти - Євро,
розмір заборгованості складає 709 387, 30
грн.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за
порушення зобов'язання встановлено
неустойку, то вона підлягає стягненню в
повному обсязі, незалежно від
відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4.3. Договору позики за
несвоєчасне повернення грошових
коштів позичальник зобов'язаний
сплатити позикодавцю неустойку у
розмірі 0,1 % від суми неповернутих
(несвоєчасно повернутих) грошових
коштів за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позивача розмір
неустойки за період прострочення з 01
червня 2014 року по 01 липня 2014 року
складає 21 926, 75 грн.

Доказів на підтвердження виконання
зобов'язання за Договором позики
відповідачем суду не надано. Отже, до
теперішнього часу відповідач не
виконав свого зобов'язання щодо
повернення боргу позивачу, в зв'язку із
чим позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Питання щодо судового збору суд
вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України. З відповідача на користь
позивача підлягає стягненню
документально підтверджені витрати по
сплаті судового збору.

На підставі ст.ст. 204, 509, 524, 526, 530, 532, 627-629,
1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11,
60, 212-215, ч. 3 ст. 209 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про стягнення заборгованості за
договором позики - задовольнити
повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2)
заборгованість за договором грошового
займу від 28 лютого 2014 року в сумі 709 387
(сімсот дев'ять тисяч триста вісімдесят
сім) грн. 30 коп. та неустойку в сумі 21 926
(двадцять одна тисяча дев'ятсот
двадцять шість) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) судовий
збір у сумі 3 654 (три тисячі шістсот
п'ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення рішення
шляхом подання апеляційної скарги.
Особами, які брали участь у справі, але
не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення рішення
може бути подана апеляційна скарга
протягом 10-ти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо воно
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: