АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2225/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 2 Свитка С. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
Сіренко Ю. В. УХВАЛА
21 серпня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоСіренка Ю. В.суддівМагди Л.
Ф. , Міщенка С. В. при секретаріРибасюк
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 20 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог: реєстраційна служба
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції про визнання права
власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними
господарського-побутовими спорудами в
порядку спадкування ,-
в с т а н о в и л а :
7 травня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із вказаним позовом, посилаючись
на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати
- ОСОБА_8, після смерті якої, відкрилася
спадщина, до складу якої входить
житловий будинок з надвірними
господарсько-побутовими спорудами,
який розташований в АДРЕСА_1.
Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
27 лютого 2013 року у цивільній справі №
2310/2052/2012 задоволено його позов до
ОСОБА_6, з участю третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог:
Корсунь-Шевченківської державної
нотаріальної контори про визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину за законом та визнано
частково недійсним свідоцтво про право
на спадщину за законом, видане 14 грудня
2007 року Корсунь-Шевченківською
державною нотаріальною конторою
ОСОБА_6 та зареєстроване в реєстрі за №
1-3773, яке ухвалою апеляційного суду
Черкаської області від 24 жовтня 2013 року
залишено без змін.

Позивач вказує, що рішенням
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 27 лютого 2013
року було встановлено, що спадкоємцями
першої черги є ОСОБА_7 та ОСОБА_6 Також
даним рішенням встановлено, що
ОСОБА_7 протягом шести місяців після
смерті матері вступив у володіння
спадковим майном, тобто спадкоємці
прийняли спадщину у рівних частинах, а
саме по 1/2 кожен.

Однак, постановою державного нотаріуса
Корсунь-Шевченківської державної
нотаріальної контори від 26 березня 2014
року йому було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/2 частину житлового будинку
з відповідною частиною надвірних
споруд, що розташований в АДРЕСА_1,
оскільки відповідач не визнає його
право на спадщину.

В зв'язку з цим позивач звернувся до
суду з даним позовом та просив: визнати
за ним - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем
с. Пішки Корсунь-Шевченківського
району Черкаської області, паспорт
серії НОМЕР_2 виданий
Корсунь-Шевченківським РВ УМВС України
в Черкаській області 4 лютого 2005 року,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1, право
власності на 1/2 житлового будинку з
надвірними господарсько-побутовими
спорудами, який розташований по
АДРЕСА_1 в порядку спадкування після
смерті матері ОСОБА_8; судові витрати
покласти на відповідача.

Рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
20 червня 2014 року позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6
з участю третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог: реєстраційної
служби Корсунь-Шевченківського
районного управління юстиції про
визнання права власності на 1/2 частину
житлового будинку з надвірними
господарського-побутовими спорудами в
порядку спадкування задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_6
оскаржила його в апеляційному порядку,
де посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 20 червня 2014
року по даній справі і ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_7 відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги, та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
відхилення, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін, виходячи
з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку- позовної
давності, тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженій наявних, у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності. Результати
оцінки доказів суд відображає в
рішенні, в якому наводяться мотиви їх
прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Суд повно і всебічно дослідив та
оцінив обставини у справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
постановив правильне по суті і
справедливе рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що сторони у справі є двома
спадкоємцями за законом однієї черги, у
зв'язку з чим долі їхні у спадковому
будинку є рівними, тобто по 1/2 частині
вказаного будинку та належних до нього
споруд.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
вважаючи їх обґрунтованими та такими,
що відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Встановлено, що предметом спору є
спадщина, що відкрилась після смерті -
ОСОБА_8, яка помела ІНФОРМАЦІЯ_2 та яка
була власником житлового будинку з
надвірними господарсько-побутовими
спорудами, що розташовані по
АДРЕСА_1.

Заповіту нею складено не було.

Сторони у справі є дітьми спадкодавця,
тобто є спадкоємцями першої черги
відповідно до положень ст. 1261 ЦК
України, проте реалізувати своє право
на спадщину позивач ОСОБА_7 не може у
зв'язку із тим, що 14 грудня 2007 року
відповідач ОСОБА_6 отримала у
Корсунь-Шевченківській державній
нотаріальній конторі свідоцтво про
право на спадщину за законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є дітьми
померлої ОСОБА_8, то вони належать до
спадкоємців першої черги за законом.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Корсунь-Шевченківського
районного суду Черкаської області від
27 лютого 2013 року визнано частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 14 грудня 2007
року Корсунь-Шевченківською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_6 та
зареєстроване в реєстрі за № 1-3773, яке
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Черкаської області від 24 жовтня 2013 року
залишене без змін.

Крім того, із матеріалів справи
вбачається, що постановою
Корсунь-Шевченківської державної
нотаріальної контори від 26 березня 2014
року відмовлено ОСОБА_7 у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, оскільки свідоцтво про право
на спадщину на вказаний будинок, що
видане на ім'я ОСОБА_6, рішенням
Корсунь-Шевченківського районного
суду не визнано недійсним повністю, а
право на спадщину на «1/2» частину
вказаного майна гр. ОСОБА_7 не
визнається другою стороною ОСОБА_6

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведеності перед
судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ЦПК
України.

Обов'язок доказування та подання
доказів, встановлений ст. 60 ЦПК
України, в якій зазначено, що кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК
України.

З огляду на вищевикладене, доводи
апелянта про те, що судом не
застосовано позовну давність при
вирішенні даної справи не підлягають
до задоволення, оскільки як вбачається
із матеріалів справи та вставлено в
судовому засіданні, що рішенням
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 27 лютого 2013
року визнано частково недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, що видане 14 грудня 2007
року Корсунь-Шевченківською державною
нотаріальною конторою ОСОБА_6, яке
ухвалою апеляційного суду було
залишене без змін, а тому із цього часу
рахується строк позовної давності.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Посилання апелянта, що рішення
суду першої інстанції є незаконним не
підтверджено доказами та не наведено
підстав, визначених ст. 309 ЦПК України,
які б давали підстави для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення по справі.

Виходячи з викладеного, доводи
апелянта носять суб'єктивний характер,
не знайшли свого підтвердження в
матеріалах справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Таким чином судова колегія
приходить до висновку, що судом
правильно встановлені фактичні
обставини справи, вірно застосовано
матеріальний закон та дотримана
процедура розгляду, передбачена ЦПК
України, а тому колегія суддів не
вбачає підстав для скасування рішення
суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315,
317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 -
відхилити, а рішення
Корсунь-Шевченківського районного
суду Черкаської області від 20 червня 2014
року у даній справі - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :