АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/5447/14
Головуючий 1 інстанції - Жмуд М.Н.
Справа № 629/1887/14-ц
Доповідач -Коровін С.Г.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі :

Головуючого: -
Коровіна С.Г.

Суддів : - Сащенко І.С.,
Довгаль А.П.

при секретарі: - Костенко Я.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. особі представника
Харкові цивільну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк» на заочне
рішення Лозівського міськрайонного
суду Харківської області від 04 червня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Приватбанк»
до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості
за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И
Л А :

У травні 2014 року ПАТ «Приват банк»
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5
та просили стягнути заборгованість за
кредитним договором. В обґрунтування
позовних вимог посилалися на те, що 04
грудня 2007 року між ПАТ «Приват банк» та
ОСОБА_5 був укладений кредитний
договір, за яким відповідач отримала
кредитні кошти у розмірі 4272 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 12% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
ОСОБА_5 в порушення умов кредитного
договору свої зобов'язання не виконала,
в результаті чого утворилася
заборгованість перед ПАТ «Приват
банк», яка станом на 15 квітня 2014 року
становила 16 417 грн. 11 коп.. У зв'язку з цим
позивач був вимушений звернутися до
суду з таким позовом.

04 червня 2014 року до суду першої
інстанції надійшла заява від
представника позивача, який просив
вищезазначену справу розглянути у його
відсутність, позов задовольнити в
повному обсязі та не заперечував проти
ухвалення заочного рішення по даній
справі.

Відповідач до суду першої інстанції не
з'явилася та заперечень на позовну
заяву ПАТ «Приватбанк» не подавала.

Заочним рішенням Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 04 червня 2014 року у
задоволенні позову ПАТ «Приватбанк» до
ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - відмовлено в
повному обсязі, з посиланням на те,що
позивачем пропущена позовна давність.

В апеляційній скарзі, поставлено
питання про скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі, стягнувши з
ОСОБА_5 на користь ПАТ «Приватбанк»
заборгованість у розмірі16419 грн. 11 коп.
за кредитним договором від 04 грудня 2007
року.

Апелянт стверджує, суд першої
інстанції безпідставно застосував
позовну давність і відмовив у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, відповідача,
перевіривши обставини справи колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Згідно ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 та ПАТ «Приват Банк» уклали
договір згідно якого ОСОБА_5 отримала
кредит в сумі 4272 грн. зі сплатою 12% на
рік на суму залишку заборгованості.
Кредит було надано на 24 місяці. При
укладенні договору сторони не
обумовили збільшення строку позовної
давності.

Із заяви позичальника від 04 грудня 2007
року та Умов надання споживчого
кредиту вбачається, що термін дії
договірних відносин становить з 04.12.2007
року по 04.12.2009 рік. ПАТ «Приватбанк»
звернувся до суду з позовом 05 травня 2014
року.

Відмовляючи у задоволені позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не здійснювалася
відповідна сплата за користування
кредитом, про що позивачу було відомо.

Крім того, позивач раніше звертався до
Лозівського міськрайонного суду
Харківської області з заявою про
видачу судового наказу, яка судом була
задоволена та видано судовий наказ 10
серпня 2009 року про стягнення з ОСОБА_5
суми заборгованості у розмірі 11 699 грн.
96 коп..

В матеріалах справи відсутні докази
того, що після ухваленого судом рішення
від 18 березня 2009 року про стягнення
боргу позивачем приймалися заходи у
межах загального строку позовної
давності, щодо стягнення будь-якої
іншої нарахованої відповідачу
заборгованості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.509 ЦК України
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема зміна
умов зобов'язання, сплата неустойки,
відшкодування збитків та моральної
шкоди. Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Суд першої інстанції обґрунтовано
зазначив, що одним із видів порушення
зобов'язання є прострочення -
невиконання зобов'язання в обумовлений
сторонами строк.

Законодавством визначено поняття
«строк дії договору» і «строк (термін)
виконання зобов'язання».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
ч.4 ст.267 ЦК України. Загальна позовна
давність встановлена в три роки. Про
збільшення цього строку сторони
домовленості не укладали.

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Для позивача у справі позовна давність
почалася з того часу, як боржник
припинив виконувати зобов'язання.

Відповідно до правил користування
кредитом «Розстрочка», яка є складовою
кредитного договору, він діє в межах
визначеного строку. За таким договором,
що визначає щомісячні платежі
погашення кредиту та кінцевий строк
повного погашення кредиту перебіг
позовної давності (ст.257 ЦК України)
щодо місячних платежів починається
після несплати чергового платежу, а
щодо повернення кредиту в повному
обсязі зі спливом останнього місяця
дії картки, а не закінченням строку дії
договору.

У відповідності до вимог ч.3 ст.267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. З матеріалів справи
вбачається, що справу розглянуто
заочно без участі відповідача і заява
про застосування позовної давності у
спорі від відповідача до винесення
рішення судом не надходила. Не надійшло
такої заяви і до апеляційного суду,
хоча відповідач належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Крім того згідно п.5.5 Умов надання
споживчого кредиту фізичним особам
(Розстрочка) (Стандарт) (а.с.8-14)
сторонами при укладенні договору
визначено термін позовної давності
тривалістю 5 років. Таким чином сторони
у письмовій формі домовились про
збільшення строку позовної давності,
що не протерічіть правилам ст. 259 ЦК
України. При таких обставинах суд
першої інстанції безпідставно вважав,
що до спірних правовідносин можливо
застосовувати трирічну позовну
давність. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки позовна давність встановлена
сторонами п'ять років і відповідач не
заявив вимог про застосування позовної
давності, то у суду першої інстанції не
було підстав за власної ініціативи
застосовувати позовну давність і
відмовляти у задоволенні позову з цих
підстав.

Враховуючи, що судом першої інстанції
встановлено,що відповідач не виконував
належним чином умови договору і на
15.04.2014 року у відповідача виникла
заборгованість за кредитом в розмірі
15161,06 грн., крім того у відповідності до
п.5.3 Умов та правил надання банківських
послуг з відповідача необхідно
стягнути 500 грн. штрафу (фіксована
частина) та 758,05 штрафу (процентна
складова).

Таким чином з позивача підлягає
стягненню заборгованість за договором,
укладеним 04.12.2007 року в сумі 16417 грн. 11
коп.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути судові
витрати в розмірі 243 грн. 60. коп.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319
ЦПК України судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Заочне рішення Лозівського
міськрайонного суду Харківської
області від 04 червня 2014 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.
Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»
задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Приватбанк»
заборгованість в розмірі 15161 грн.06 коп.
штраф в розмірі 1258 грн.05 коп. Судові
витрати в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -