Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської
області в складі:

головуючого судді - Морозова В.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Швидкої І.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Циганенко
О.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Черкаси
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_3 до товариства з додатковою
відповідальністю страхова компанія
«Наста», товариства з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс-мова»,
третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Черкаського районного суду з
позовною заявою звернулася ОСОБА_3, в
якій просить стягнути на її користь з
відповідачів матеріальну шкоду,
штрафні санкції та пеню, стягнути з
товариства з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс-мова» 5000
грн. 00 коп. заподіяної моральної шкоди
та стягнути з відповідачів витрати на
правову допомогу у сумі 5500 грн.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 заявлені вимоги
підтримав повністю та зазначив, що
внаслідок ДТП 02.08.2013 року, яке сталося з
вини водія відповідача ОСОБА_4,
автомобіль позивачки отримав значні
механічні пошкодження, вартість
відновлювального ремонту якого склала
11207 грн. 96 коп. Цивільно-правова
відповідальність водія застрахована
товариством з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста», на адресу якої позивачкою
надіслано відповідний пакет
документів для отримання відповідного
страхового відшкодування, проте
зазначені вимоги не були задоволені,
страхова компанія отримала всі
документи проте з виплатою коштів
зволікає і на звернення позивачки не
реагує. Крім цього позивачка вважає, що
діями водія відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Савсервіс-мова» їй було завдано і
моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі
5000 грн., до суми позову нею також було
включено штрафні санкції, подвійну
облікову ставку нацбанку України, яка
діє протягом облікового періоду за
який нараховується пеня та пеню, крім
цього просила стягнути з відповідачів
на її користь 5500 грн. понесених витрат
на правову допомогу. З вище викладених
підстав та за обставин викладених у
позові, позивачка просила задовольнити
позовні вимоги повністю.

Представник відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Савсервіс-мова» у судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
позивача в частині стягнення з нього
відповідних коштів заперечив повністю
з мотивів викладених у запереченні на
позов.

Представник відповідача, товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста», у судове засідання
повторно не прибув, хоча відповідача
належним чином повідомлено про дату,
час та місце розгляду справи, тому за
таких обставин суд розглядає справу за
відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи у судове
засідання не прибув, причини неявки
суду не повідомив, хоча належним чином
повідомлявся про дату, час та місце
розгляду справи, суд вважає що його
неявка не перешкоджає подальшому
розгляду справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, оцінивши їх в сукупності,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови від 11 вересня
2013 року Соснівського районного суду м.
Черкаси ОСОБА_4 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
ККпАП та призначено адміністративне
стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. 00
коп., постанова суду набрала законної
сили.

За приписами п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Вищевказаним рішенням встановлено, що
ОСОБА_4 02.08.2013 року о 13 годині 30 хвилин в
с. Худяки по вул. Черкаській, керуючи
автомобілем ЗАЗ-110557 д.н.з. НОМЕР_1
відволікся від керування автомобілем,
виїхав на зустрічну смугу руху де скоїв
наїзд на припаркований на узбіччі
автомобіль марки Шевроле д.н.з НОМЕР_2
належний ОСОБА_3 Внаслідок ДТП
автомобілі отримали механічні
пошкодження.

На підтвердження вартості
відновлювального ремонту, позивачкою
замовлено авто товарознавчі
дослідження, відповідно до висновків
яких №93/13 від 12.08.2013 року та №142 від
05.09.2013 року, встановлено, що сума
матеріальних збитків, нанесених
власнику автомобіля «Шеврове еванда»
д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його
пошкодження при ДТП становить 11218 грн. 36
коп. та 11207 грн. 96 коп. і саме останню
суму позивачка просить стягнути.

Судом досліджено акт виконаних робіт
№СА-0001233 від 05.09.2013 року, відповідно до
якого та товарних чеків №1429 та №7592,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля позивачки становить 11300 грн.
00 коп.

В судовому засіданні представник
позивачки посилався на те, що вона
зверталась до страхової компанії в
якій застрахована цивільно-правова
відповідальність власника
транспортного засобу, яким їй
спричинено шкоду, проте належного їй
відшкодування вона не отримала.

Судом досліджено та перевірено
зазначений факт та встановлено
наступне.

Цивільно-правова відповідальність
власника автомобіля ЗАЗ-110557 д.н.з.
НОМЕР_1 застрахована в ТДВ «СК «Наста»,
відповідно до поліса №АЕ/0547614 від 09.03.2013
року. Зазначеним полісом визначена
страхова сума на одного потерпілого у
розмірі 100 тисяч гривень за шкоду
заподіяну життю і здоров'ю та 50 тисяч
гривень за шкоду заподіяну майну.

Також суд встановив, що позивачка
зверталася до ТДВ «СК «Наста» з заявою
про виплату страхового відшкодування
від 13 березня 2014 року, яка надсилалася
відповідачу рекомендованим листом з
повідомленням про вручення та з описом
вкладень до листа. Зазначені документи
відповідачем отримані про що свідчить
підпис відповідальної особи
відповідача. За таких обставин суд
вважає, що відповідачем ТДВ «СК «Наста»
не виконано взятих на себе зобов'язань
з виплати страхового відшкодування.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України
визначено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» N 1961-IV від 1 липня 2004 року (далі -
Закон №1961) обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 4 Закону №1961 визначено, що
суб'єктами обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
страхувальники та інші особи,
відповідальність яких застрахована,
страховики, Моторне (транспортне)
страхове бюро України (далі - МТСБУ),
потерпілі.

Відповідно до ст. 5 Закону №1961 об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно ст. 6 Закону №1961 страховим
випадком є дорожньо-транспортна
пригода, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу,
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону №1961
страхова сума - це грошова сума, у межах
якої страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування.

У відповідності до п. 9.2. ст. 9 Закону
№1961розмір страхової суми за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно п. 22.1. ст. 22 Закону №1961 у разі
настання страхового випадку страховик
у межах страхових сум, зазначених у
страховому полісі, відшкодовує у
встановленому цим Законом порядку
оцінену шкоду, заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Приписами п. 22.2 ст. 22 Закону №1961
встановлено, що відповідно до цього
Закону потерпілим - юридичним особам
страховик, а у випадках, передбачених
цим Законом, - МТСБУ відшкодовує
виключно шкоду, заподіяну майну.

Згідно ст. 29 Закону №1961 у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу

з урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того

власника чи законного користувача
транспортного засобу, який керував
транспортним засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються
також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону №1961
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),
керуючись нормами цього Закону,
приймає

вмотивоване рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) або про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).
Рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
приймається у

зв'язку з визнанням майнових вимог
заявника або на підставі рішення
суду, у разі якщо спір про
здійснення страхового відшкодування
(регламентної виплати) розглядався в
судовому порядку. Якщо розмір
заподіяної шкоди перевищує страхову
суму, розмір страхової виплати
(регламентної виплати) за таку шкоду
обмежується зазначеною страховою
сумою.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону №1961
визначено, що страховик (МТСБУ)
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на

отримання відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35
цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими - прийняти

рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму
визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми

податку, здійснюється за умови
отримання страховиком (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону,
- МТСБУ) документального підтвердження
факту оплати проведеного ремонту. Якщо
у зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата

страхового відшкодування
(регламентна виплата) здійснюється у
розмірі шкоди, оціненої страховиком
(МТСБУ). Страховик має право
здійснювати виплати без проведення
експертизи (у тому числі шляхом
перерахування коштів особам, які
надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду

пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог
заявника або з підстав, визначених
статтями 32 та/або 37 цього Закону, -
прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону
№1961 за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ)

особі, яка має право на отримання
такого відшкодування, сплачується
пеня з розрахунку подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діє протягом періоду, за
який нараховується пеня.

З огляду на вищенаведені норми судом
встановлено обов'язок товариства з
додатковою відповідальністю «Страхова
компанія «Наста» відшкодувати
матеріальну шкоду завдану джерелом
підвищеної небезпеки, що становить 11207
грн. 96 коп. - безпосередня вартість
відновлювального ремонту та беручи до
уваги ту обставину, що страховою
компанією безпідставно не проводиться
страхова виплата позивачці належних
страхових сум за період з 15.01.2014 року по
14.04.2014 року та за період з 15.04.2014 по 27.06.2014
року, тому суд вважає вимоги позивачки
про стягнення відповідної пені за
даний період, законними та
обґрунтованими, згідно приписів п. 36.5
ст. 36 Закону №1961 та виходить з
наступного розрахунку: сума
заборгованості становить 11207 грн. 96
коп., за 1 період прострочення кількість
днів становить - 90, розмір облікової
ставки НБУ становив 6,5000%, розмір
подвійної облікової ставки в день 0,036%,
тобто на суму 359 грн. 27 коп., а за 2 період
на цю ж суму кількість днів
прострочення складала 74 дні, розмір
облікової ставки НБУ 9,5000%, розмір
подвійної облікової ставки в день
складав 0,052%, тобто на суму 431 грн. 74 коп.

Суд вважає безпідставними вимоги
позивачки до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Савсервіс-мова» в частині стягнення
солідарно матеріальної шкоди, завданої
внаслідок настання страхового випадку,
штрафних санкцій та пені за неналежне
виконання страховою компанією свої
зобов'язань, оскільки в даному випадку
підлягають застосуванню спеціальні
норми Закону №1961, а не норми ЦК України,
щодо стягнення шкоди завданої джерелом
підвищеної небезпеки. Суд зауважує, що
цивільна відповідальність товариства
з обмеженою відповідальністю
«Савсервіс-мова» може настати лише у
випадку передбаченому ч. 1 ст. 1194 ЦК
України.

Згідно ч. 1 ст. 1196 ЦК України особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Приписами п. 23.1 ст. 23 Закону №1961
встановлено, що шкодою, заподіяною
життю та здоров'ю потерпілого
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, є моральна шкода, що полягає у
фізичному болю та стражданнях, яких
потерпілий - фізична особа зазнав у
зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України встановлено,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України
моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 статті 1167 ЦК України
визначено, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від вини
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим, органу
місцевого самоврядування, фізичної або
юридичної особи, яка її завдала якщо
шкоди завдано каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок дії джерела
підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 3 Постанови
Пленуму Верховного суду України №4 від
31.03.1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» визначено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість

продовження активного громадського
життя, порушенні стосунків з
оточуючими людьми, при настанні інших
негативних наслідків.

Аналізуючи вищезазначені норми
та надані суду матеріали справи, що
обґрунтовують позов в частині
стягнення моральної шкоди суд
зазначає, що позивачкою не надано
доказів, що підтверджують наявність у
неї такого ушкодження здоров'я, яке
завдало позивачці значних моральних
страждань, а посилання позивачки на
незручності у зв'язку з неможливістю
користуватися її автомобілем через
його пошкодження суд не вважає таким що
має істотне значення для визначення
розміру відшкодування, а тому за таких
обставин заявлена вимога щодо
стягнення моральної шкоди до
задоволення не підлягає.

Щодо вимоги позивачки стягнути
витрати на правову допомогу у сумі 5500
грн., суд вважає що дана вимога підлягає
до часткового задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про граничний розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
та адміністративних справах» N 4191-VI від
20 грудня 2011 року розмір компенсації
витрат на правову допомогу у цивільних
справах, в яких така компенсація
виплачується стороні, на користь якої
ухвалено судове рішення, іншою
стороною, а в адміністративних справах
- суб'єктом владних повноважень, не
може

перевищувати 40 відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правову допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

Судом досліджено журнали судових
засідань та встановлено, що правова
допомога позивачці надавалась
представником на протязі 1 год. 06 хв.
(безпосередня участь у судових
засіданнях), таким чином дотримуючись
вимоги закону судом проведено
відповідний розрахунок та визначено
розмір витрат на оплату правової
допомоги у сумі 535 грн. 92 коп., які
підлягають стягненню з відповідача -
товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Наста» (1218 грн. х 40% х 1 год. 06 хв. = 535,92).

Судові витрати необхідно розподілити
на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 213-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з товариства з додатковою
відповідальністю страхова компанія
«Наста», що зареєстроване за адресою м.
Київ, Залізничне шосе, 6, на користь
ОСОБА_3 проживаючої АДРЕСА_1 суму
страхового відшкодування у розмірі 11207
(одинадцять тисяч двісті сім) грн. 96 коп.

Стягнути з товариства з додатковою
відповідальністю страхова компанія
«Наста» на користь ОСОБА_3 791 (сімсот
дев'яносто одну) грн. 01 коп. пені.

Стягнути з товариства з додатковою
відповідальністю страхова компанія
«Наста» на користь ОСОБА_3 535 (п'ятсот
тридцять п'ять) грн. 92 коп. понесених
судових витрат на оплату правової
допомоги.

Стягнути з товариства з додатковою
відповідальністю страхова компанія
«Наста» на користь держави 243 грн. 60
коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційні скарги на рішення можуть
бути подані протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Черкаської області через районний суд.

Повний текст рішення
виготовлений 02 вересня 2014 року.

Суддя: В. В. Морозов