АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції - Сирбул О.Ф.
14 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:
головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Шиманського В.Й., Гаращенка Д.Р.
при секретарі: Круглик В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на
ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 18 липня 2014 року про відмову в
задоволенні заяви про забезпечення
позову у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
володінні і користуванні власністю
шляхом виселення без надання іншого
жилого приміщення, -
Ухвалою Дарницького районного суду м.
Києва від 18 липня 2014 року відмовлено в
задоволенні заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову.
Не погоджуючись з ухвалою суду позивач
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій
просить скасувати вказану ухвалу суду
та постановити нову, якою задовольнити
заяву про забезпечення позову.
Посилається на те, що судом першої
інстанції порушено норми
процесуального права, залишені поза
увагою письмові докази додані до заяви
про забезпечення позову, вказані види
забезпечення позову відповідають
предмету позовної заяви.
Представник позивача в судовому
засіданні апеляційного суду підтримав
доводи апеляційної скарги та просив її
Відповідач в судовому засіданні в
судове засідання не з'явився, про день
та час розгляду справи повідомлявся
належним чином, колегія суддів вважає
можливим розглянути справу у його
відсутності відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
Заслухавши доповідь судді Борисової
О.В., пояснення представника позивача,
обговоривши доводи скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про
забезпечення позову суд першої
інстанції виходив з того, що вказані у
заяві види забезпечення позову не
відповідають предмету позовної заяви,
а також наведені у заяві види
забезпечення щодо заборони
користування, експлуатації, проводити
будь-які будівельні роботи
відповідачем ОСОБА_3 не
підтверджуються письмовими доказами
за наявності яких можливо встановити
протиправність дій відповідача та
вчиняти відповідні дії щодо їх
Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в
якому просила усунути перешкоди у
володінні та користуванні квартирою
АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 без
надання йому іншого жилого приміщення.
Позивач звернулася до суду першої
інстанції із заявою про забезпечення
позову в якій просила: накласти арешт
на належну ОСОБА_2 квартиру за АДРЕСА_1;
заборонити ОСОБА_3 користуватися
квартирою АДРЕСА_1; заборонити
відповідачу експлуатувати квартиру
АДРЕСА_1; заборонити ОСОБА_3 або іншим
особам проводити будь-які будівельні
роботи в квартирі АДРЕСА_1; заборонити
ОСОБА_3 або іншим особам чинити
перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права
володіння, користування та
розпоряджання квартирою АДРЕСА_1.
Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Частиною 3 ст.151 ЦПК України визначено,
що забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.
У відповідності до ч.3 ст. 152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
спів вимірними із заявленими позивачем
Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 22 грудня 2006 року
«Про практику застосування судами
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
передбачено, що розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Колегія суддів вважає, що застосування
судом заходів забезпечення позову
шляхом заборони відповідачу
користуватися та експлуатувати спірну
квартиру та заборони відповідачу або
іншим особам чинити перешкоди у
здійсненні права володіти квартирою є
фактично вирішенням спору по суті.

Колегія суддів також погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на квартиру не відповідає
предмету позовних вимог.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заяви про забезпечення
позову.

З огляду на наведене, колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала
постановлена судом першої інстанції з
додержанням вимог закону, що
відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України є
підставою для відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали суду без
змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.
Києва від 18 липня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: