Справа № 626/1028/14-ц
Провадження № 2/626/398/2014
РІШЕННЯ

Іменем України

19.05.2014 року Красноградський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючої судді Тарасенко
Л.І.,

при секретарі
Деревінській Л.М.

розглянувши у відкритому попередньому
судовому засіданні в м. Краснограді, у
відсутності сторін, цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив
право користування житловим
приміщенням, а саме: житловим будинком
АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 в
позовній заяві зазначила, що з
відповідачем по справі вони перебували
у зареєстрованому шлюбі з 01.05.1999 року.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.11.2004 року на підставі
договору дарування вона набула право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1. Після набуття
права власності на будинок вона
вселилась в нього та зареєструвалась в
ньому, як за місцем постійного
проживання. Відповідач також вселився
до її будинку та зареєструвався в ньому
як за місцем постійного проживання на
правах члена її сім'ї. Рішенням
Красноградського районного суду
Харківської області від 25.02.2013 року
шлюб між нею та відповідачем
розірваний. Про те, ще до розірвання
шлюбу, у березні 2011 року, відповідач
виселився з її будинку та виїхав на
інше постійне місце проживання в
АДРЕСА_2, де проживає до цього часу у
будинку своїх родичів, але добровільно
знятися з реєстрації у її будинку
відмовляється, чим порушує її право як
власника даного будинку на володіння,
користування та розпорядженням своїм
майном.

Від позивача ОСОБА_1 19.05.2014 року до суду
надійшла письмова заява в який просить
розглянути справу за її відсутності,
позовні вимоги підтримує в повному
об'ємі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, від нього 19.05.2014 року до суду
надійшла письмова заява про визнання
позову та розгляд справи за його
відсутності.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при
визнанні позову ухвалюється судове
рішення в порядку, встановленому ст. 174
цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК
України у разі визнання відповідачем
позову суд за наявністю для того
законних підстав ухвалює рішення про
задоволення позову.

Враховуючи те, що сторони належним
чином повідомлені про день та час
розгляду справи, суд вважає за можливе
відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України
розглянути справу у відсутності
сторін на підставі наявних у справі
доказів не здійснюючи фіксування
судового процесу.

Дослідивши письмові докази у справі,
суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що
підлягає задоволенню враховуючи
наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересі.

Судом встановлено, що сторони по справі
перебували у зареєстрованому шлюбі з
01.05.1999 року, який рішенням
Красноградського районного суду
Харківської області від 25.02.2013 року
розірваний, від шлюбу мають сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі Договору дарування жилого
будинку ОСОБА_1 стала власником
житлового будинку, що знаходиться по
АДРЕСА_1 (а.с.8-9).

З Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 20.11.2004
року видно, що домоволодіння по
АДРЕСА_1 зареєстроване на праві
власності за ОСОБА_1 на підставі
договору дарування від 10.11.2004 року (а.с.
10).

Інформацією Хрестищенської сільської
ради Красноградського району
Харківської області від 17.07.2013 року
підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрований відповідач по справі
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, але на даний час за
вказаною адресою не проживає. (а.с. 11).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року N 1382-IV громадянам
України, а також іноземцям та
особам без громадянства, які на
законних підставах перебувають в
Україні, гарантуються свобода
пересування та вільний вибір місця
проживання на її території, за винятком
обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця
перебування особи або її відсутність
не можуть бути умовою реалізації
прав і свобод, передбачених
Конституцією, законами чи міжнародними
договорами України, або підставою для
їх обмеження.

За вимогами ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» від 11
грудня 2003 року N 1382-IV зняття з
реєстрації місця проживання
здійснюється органами реєстрації,
зокрема, на підставі остаточного
рішення суду про позбавлення особи
права користування житловим
приміщенням.

За змістом ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи є житловий
будинок, квартира, інше приміщення,
придатне для проживання в ньому
(гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Згідно ст. ст. 316, 317 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб. Власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що
власник володіє, користується та
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України - власник майна
має право вимагати усунення перешкод
у здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Визнання пред'явленого позову не
суперечить вимогам закону та не
порушує права, свободи чи інші інтереси
осіб.

Таким чином судом встановлено, що
ОСОБА_2 не проживає в будинку по
АДРЕСА_1, який належить позивачці на
праві власності, але залишаються
зареєстрованими в ньому, чим порушує
її право власника на володіння та
користування будинком.

На підставі викладеного, суд вважає за
необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що
втратив право користування житловим
приміщення, а саме будинком АДРЕСА_1,
внаслідок відсутності його за місцем
проживання без поважних причин понад
встановлені законом строки.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 15, 16, 29, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3,4,
57-60, 130 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, визнати такими, що
втратив право користування житловим
приміщення, а саме будинком АДРЕСА_1,
який належить на праві власності
ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення в апеляційний суд
Харківської області через
Красноградський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя