Справа №468/730/14-ц 28.08.2014 28.08.2014 28.08.2014
Провадження №22-ц/784/2432/14
Головуючий у першій інстанції-Янчук
Доповідач апеляційної
інстанції-Данилова О.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Коломієць В.В.,
Шолох З.Л.,

при секретарі - Шпонарській О.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2014
року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 та

ОСОБА_3

про стягнення коштів

У С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з
позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про
стягнення 6650 грн.

Позивач посилався на те, що у жовтні 2013
року він передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 500
доларів США в рахунок майбутньої
купівлі будинку АДРЕСА_1. Але договір
укладено не було з вини відповідачів,
які також відмовились і повернути
отримані гроші.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не
визнали, посилаючись на відмову ОСОБА_1
укласти договір купівлі-продажу
будинку, що звільняє їх від обов'язку
повернути завдаток.

Рішенням Баштанського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2014
року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив
рішення скасувати та задовольнити
позов. Апелянт посилався на те, що суд
невірно оцінив надані докази та
безпідставно відмовив у задоволенні
позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає скаргу такою, що
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
отримані відповідачами грошові кошти в
розмірі 500 доларів США є завдатком, а
оскільки договір купівлі-продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 не укладено
з вини ОСОБА_1, то він втратив право на
повернення цієї суми відповідно до
вимог статті 571 ЦК України.

Проте з таким висновком суду та
застосуванням норм цивільного
законодавства погодитись не можна.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що у жовтні 2013 року
сторони досягли попередньої
домовленості про купівлю-продаж
будинку АДРЕСА_1, який належав на праві
спільної часткової власності (по ?
частці) ОСОБА_2 та ОСОБА_3

8 жовтня 2013 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2
та ОСОБА_3 в рахунок наступних платежів
грошові кошти в розмірі 500 доларів США.
Передача коштів здійснена за
письмовою розпискою (а.с.4), в якій
передана сума зазначена як завдаток.

Відповідно до частини 1 статті 570 ЦК
України завдатком є грошова сума або
нерухоме майно, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів,
на підтвердження зобов'язання та на
забезпечення його виконання.

Зі змісту цієї норми вбачається, що
завдаток є доказом укладення договору,
забезпечує виконання обома сторонами
зобов'язання, що вже виникло, та є
частковим виконанням грошового
зобов'язання боржника перед
кредитором.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК
якщо не буде встановлено, що сума,
сплачена в рахунок належних з боржника
платежів, є завдатком, вона вважається
авансом.

Статтею 571 ЦК України передбачено
правові наслідки порушення або
припинення зобов'язання, забезпеченого
завдатком.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце лише у випадках наявності
зобов'язання, яке б мало випливати з
договору, укладеного сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що
договір купівлі-продажу житлового
будинку у письмовій формі з
нотаріальним посвідченням, що
передбачено статтею 657 ЦК України, між
сторонами укладено не було.

Враховуючи, що сторони лише домовились
про укладення договору, але у
передбаченій законом формі договір
купівлі-продажу не уклали, то і
передані ОСОБА_1 500 доларів США є
авансом, який підлягає поверненню
відповідно до статті 1212 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції
відповідачка пояснила, що отримані від
позивача кошти вони з ОСОБА_3 поділили
порівну.

Доводи відповідачів про те, що договір
купівлі-продажу не було укладено з вини
ОСОБА_1 не мають правового значення,
оскільки обов'язок повернути аванс не
залежить від вини тієї чи іншої
сторони. Визначення у розписці цієї
суми як завдатку само по собі не
визначає характер цього платежу та не
може бути підставою для застосування
наслідків, передбачених статтею 571 ЦК
України.

Оскільки суд першої інстанції не
звернув належної уваги на законодавче
визначення завдатку та помилково
застосував до спірних правовідносин
правила статей 570, 571 ЦК. Рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Виходячи з правил статті 192 ЦК та курсу
іноземних валют (а.с.6), грошовим
еквівалентом спірної суми є 6650 грн.,
які підлягають стягненню з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 в рівних частках по 3325 грн. з
кожної.

Відповідно до статті 88 ЦПК на користь
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних
частках підлягають стягненню судові
витрати, обґрунтовано понесені
позивачем - 365,4 (243,6 + 121,8) грн.

Керуючись статтями 309,316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Баштанського районного суду
Миколаївської області від 1 липня 2014
року скасувати та постановити нове
рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 по 3325 грн. з кожної.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 по 182,70 грн. судових витрат з
кожної.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді