РІШЕННЯ

Іменем України

06.08.2014 року Франківський
районний суд м.Львова

в складі : головуючого судді -
Ванівського Ю.М.

при секретарі - Радченко
О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Франківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
третя особа - Департамент житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради про визнання
права на користування житлом,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в
якому просить визнати за ним право на
користування квартирою АДРЕСА_1 та
зобов'язати Франківську районну
адміністрацію Львівської міської ради
укласти з ОСОБА_1 договір житлового
найму на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що з 2007-го року
проживав однією сім'єю з ОСОБА_2 як
чоловік та дружина без реєстрації
шлюбу в квартирі АДРЕСА_1.

Спільно з ними проживала мати ОСОБА_2 -
ОСОБА_4

ОСОБА_2 та її мати - ОСОБА_4 були
наймачами зазначеної квартири ще до
моменту вселення в неї позивача.

Зазначає, що з моменту поселення в
квартиру, з дружиною та її матір'ю вели
спільне господарство, були пов'язаний
спільним побутом, позивач проводив в
квартирі ремонтні роботи.

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 балансоутримувач
будинку - ЛКП «Магістральне» та
Франківська районна адміністрація
Львівської міської ради намагаються
виселити позивача, зазначаючи, що він
немає права на проживання в цій
квартирі.

Позивач зазначає, що згідно ст. 64, 65
Житлового кодексу України набув право
користування квартирою, згідно ст. 106
Житлового кодексу України, Ухвали
Львіської міської ради № 3704 від 08.07.2010р.
«Про розмежування повноважень між
виконавчими органами Львівської
міської ради» відповідач зобов'язаний
укласти з ним договір житлового найму
зазначеної квартири.

У судовому засіданні позивач та його
адвокат позовну заяву підтримали,
надали пояснення, аналогічні змісту
позовної заяви.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив,
зазначаючи, про недоведеність
позивачем обставин, на які він
посилається в позовній заяві.
Представник зазначив, що долучені до
справи квитанції про оплату
житлово-комунальних послуг не
підтверджують виникнення в позивача
прав наймача квартири. Згідно ст. 58
Житлового кодексу України - єдиною
підставою для вселення є ордер.
Відповідно до ст. 61 Житлового кодексу
України - користування жилим
приміщенням в будинках державного і
громадського житлового фонду
здійснюється відповідно до договору
найму, який укладається на підставі
ордера.

Враховуючи відсутність зазначених
документів, просив в задовленні позову
відмовити.

Третя особа явку представника в судове
засідання не забезпечила, жодних
клопотань не подала, хоча була належним
чином повідомлена про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши думку осіб, які беруть
участь у справі, враховуючи повторну
неявку відповідача суд керуючись ст.
ст. 158, 224 ЦПК України розглянув справу
заочно та встановив:

Згідно довідки з місця проживання про
склад сім'ї і прописки ЛКП
«Магістральне» від 27.02.2014р. квартира
АДРЕСА_1 державна, власник - ОСОБА_4
згідно рішення № 482 від 03.09.1992р., в
квартирі зареєстрована ОСОБА_2.

Згідно технічного паспорта на квартиру
АДРЕСА_1: квартира розташована на 2-му
поверсі 5-ти поверхового будинку та
складається з двох кімнат площею 29,7
кв.м., в тому числі 1-а кімната 13,5 кв.м.,
2-га кімната 16,2 кв.м., кухні площею 5,2
кв.м., ванної кімнати площею 2,1 кв.м.,
вбиральні площею 0,9 кв.м., коридору
площею 5,2 кв.м., комірки площею 0,2 кв.м.,
балкону площею 0,9 кв.м. Загальна площа
квартири 44,2 кв.м.

Згідно Свідоцтва таїнства подружжя
виданого Українською Автокефальною
Православною церквою
священномучеників Бориса і Гліба
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обвінчалися 19.07.2008р.

З копій паспортів позивача та ОСОБА_2
випливає відсутність відмітки про
перебування зазначених осіб у
зареєстрованому шлюбі з іншими
особами.

Відповідно до свідоцтв про смерть
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 71
рік; ОСОБА_2 померлаІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53
роки. Відповідно до довідки про причину
смерті виданої Львівським обласним
бюро судово- медичних експертиз ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_2, причина смерті -
гіпертрофічна кардіоміопатія.

Договором - замовленням на організацію
та проведення поховання від 17.02.2014р.
підтверджується замовлення позивачем
захоронення ОСОБА_2 Свідоцтвом про
поховання від 17.02.2014р. підтверджується
захоронення позивачем ОСОБА_2
Довідками ЛКП
«Виробничо-реставраційний комбінат
обрядових послуг» підтверджено
захоронення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
Голосківському кладовищі. Квитанцією
про оплату обрядових послуг
підтверджується оплати витрат на
захоронення.

Допитані в судовому засіданні свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
підтвердили проживання Позивача з
ОСОБА_2 як подружжя в квартирі АДРЕСА_1 з
2007-го року.

Так, свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили,
що є сусідами позивача та проживають в
АДРЕСА_1, знають позивача давно та
підтверджують його проживання в
АДРЕСА_1 з 2007-го року по даний час. Після
смерті ОСОБА_2 позивач надалі проживає
в зазначеній квартирі. Свідки
повідомили, що були в зазначеній
квартирі у позивача та ОСОБА_2, бачили
там речі позивача. Позивач проводив
ремонт квартири.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що являється
батьком покійної ОСОБА_2 Позивач був
чоловіком його покійної дочки ОСОБА_2
та проживав з нею в квартирі АДРЕСА_1, де
проживає і надалі.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що знає позивача
давно, оскільки його батько, який
проживає в будинку АДРЕСА_2,
підтримував дружні стосунки з родиною
ОСОБА_2, та підтверджує проживання
позивача в квартирі АДРЕСА_1 як
чоловіка ОСОБА_2

Наявними в справі копіями поштової
кореспонденції доводиться отримання
позивачем пошти за адресою квартира
АДРЕСА_1. Позивачем додано до справи
копії паспортів та акт реєстрації
лічильників води, які встановлено в
його присутності, товарний чек на
придбання металевих дверей та акт про
їх встановлення, чеки на придбання
будівельних матеріалів, договори на
користування електричною енергією та
про надання послуг з газопостачання,
які укладалися в його присутності.

Довідкою ЛКП «Магістральне» від
07.03.2013р. підтверджено проживання
позивача проживає без реєстрації в
квартирі АДРЕСА_1.

Долученим до справи квитанціями
підтверджується сплата за
житлово-комунальні послуги.

Позивач долучив до справи копії
особистих документів ОСОБА_2 та її
матері ОСОБА_4, зокрема копії паспорта,
свідоцтв про народження, свідоцтво про
одруження ОСОБА_4, свідоцтво про смерть
бабці ОСОБА_2, - ОСОБА_9, яка була
основним квартиронаймачем зазначеної
квартири до смерті, копії документів
про освіту та з місця роботи ОСОБА_2,
копії документів про хворобу та
присвоєння 2 - ї групи інвалідності
ОСОБА_2, довідки про доходи ОСОБА_2, що
свідчить про його близьків відносин з
покійною та поінформованість про
обставини її життя, про її родину.

Наявними в справі фотографіями
квартири характеризується стан
квартири.

За таких умов суд приходить до
висновку, що позивач поселявся в
зазначену квартиру як член сім'ї
квартиронаймачів та проживає в ній на
законних підставах.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до ЦПК України, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Стаття 124 Конституції України
передбачає, що до юрисдикції судів
віднесено всі правові відносини, що
виникають у державі. Відповідно до ч.1
ст.15 ЦПК України, суди розглядають в
порядку цивільного судочинства справи
про захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
а також з інших правовідносин, крім
випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання, оспорювання. Відповідно до
ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту
цивільних прав та інтересів
передбачено визнання права, примусове
виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України
- кожен має право на житло. Держава
створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Ніхто не може бути
примусово позбавлений житла інакше як
на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України -
сім'ю складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки.

В силу ст. 65 Житлового кодексу України -
наймач вправі в установленому порядку,
за письмовою згодою всіх членів сім'ї,
які проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. Особи, що вселилися в жиле
приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між цими
особами, наймачем та членами його сім'ї,
які проживають з ним, не було іншої
угоди про порядок користування жилим
приміщенням.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу
України - членами сім'ї наймача може
бути визнано й інших осіб, якщо вони
постійно проживають разом з наймачем і
ведуть з ним спільне господарство.

Сама по собі відсутність реєстрації
позивача в квартирі АДРЕСА_1 не може
виключати проживання позивача в цій
квартирі. Зокрема, Пленум Верховного
суду України в п. 15 Постанови № 9 від
01.11.1996р. «Про застосування Конституції
України при здійсненні правосуддя»
зазначає з урахуванням
конституційного положення про те, що
ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду (ст. 47
Конституції), судам слід при вирішенні
житлових спорів виходити з
неприпустимості виселення в
адміністративному порядку за санкцією
прокурора осіб, які самоуправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.

При розгляді спорів про право
користування жилим приміщенням
необхідно брати до уваги, що ст. 33
Конституції гарантує кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, свободу пересування
та вільний вибір місця проживання. Це
означає, що наявність чи відсутність
прописки самі по собі не можуть бути
підставою для визнання права
користування жилим приміщенням за
особою, яка там проживала чи вселилась
туди як член сім'ї наймача (власника)
приміщення, або ж для відмови їй у
цьому.

Суд критично оцінює посилання
відповідача на відсутність у позивача
ордера та не укладення ним договору
найму виходячи з наступного:

Згідно ст. 58 Житлового кодексу України
є єдиною підставою для вселення в жиле
приміщення, в ч. 2 зазначеної статті
вказано, що ордер видається тільки на
вільне жиле приміщення.

З наявних у справі доказів випливає, що
позивач вселявся в дану квартиру в
якості члена сім'ї основного
квартиронаймача, що виключає
можливість видачі позивачу ордера на
вселення в цю квартир, оскільки така на
момент вселення позивача не була
вільною.

Не слід застососувати до даної справи
положення ст. 61 Житлового кодексу
України. Так відповідно до ч. 2
зазначеної статті договір найму
жилого приміщення в будинках
державного і громадського житлового
фонду укладається в письмовій формі
на підставі ордера на жиле
приміщення між наймодавцем -
житлово-експлуатаційною організацією
(а в разі її відсутності - відповідним
підприємством, установою,
організацією) і наймачем -
громадянином, на ім'я якого видано
ордер. Оскільки видача ордера позивачу
на момент його поселення була
неможливою у зв'язку з тим, що квартира
не була вільною, та використовувалася
на умовах найму іншими особами, підстав
для укладення ще одного договору найму
з позивачем на зазначену квартиру не
було. Чинним законодавством не
передбачено можливості укладення на
одну квартиру окремих договорів найму
з кожним з мешканців цієї квартири.

Разом з тим, згідно ст. 106 Житлового
кодексу України - повнолітній член
сім'ї наймача вправі за згодою наймача
та інших членів сім'ї, які проживають
разом з ним, вимагати визнання його
наймачем за раніше укладеним договором
найму жилого приміщення замість
попереднього наймача. Таке ж право у
разі смерті наймача або втрати ним
права на жиле приміщення належить
будь-якому членові сім'ї наймача.

У разі відмови наймодавця у визнанні
члена сім'ї наймачем за договором найму
спір може бути вирішено в судовому
порядку.

Згідно п. 2.11. розділу VI. Ухвали
Львівської міської ради № 3704 від
08.07.2010р. «Про розмежування повноважень
між виконавчими органами Львівської
міської ради» до повноважень районних
адміністрацій Львіської міської ради
належить зміна договору найму житлових
приміщень та укладення договору найму
з фактично зареєстрованими і
проживаючими мешканцями житлових
приміщень.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 209, 212, 214, 215, 218,
ЦПК України, на підставі ст. ст. 33, 47, 124
Конституції України, ст.ст. 61, 64, 65, 106
Житлового кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити:

Визнати за ОСОБА_1 право на
користування квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язати Франківську районну
адміністрацію Львівської міської ради
укласти з ОСОБА_1 договір житлового
найму на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Франківський районний суд м. Львова
шляхом подачі протягом десяти днів з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги або в порядку ч.1 ст.294 ЦПК
України.

Суддя:
Ванівський Юрій Михайлович