Справа № 490/2135/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Аслановій Е.Е.,

за участю представаника позивачки
ОСОБА_1, відповідачки, її представників
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представника Служби у
справах дітей ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до
ОСОБА_7 про зобов'язання не чинити
перешкоди у спілкуванні з дитиною та
визначення способу участі у
спілкуванні з онуком, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2014 року позивачі звернулися
до суду із позовом до відповідачки про
усунення перешкод у спілкуванні з
неповнолітнім онуком ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, й визначення способу їх
участі у вихованні дитини, а саме
зобов'язати ОСОБА_7 надавати дитну їм на
виховання та оздоровлення за їх
адресою проживання не менше дві доби на
тиждень та на всі шкільні канікули до
досягнення повноліття.

У першому судовому засіданні позивачка
, в наступних - її представник ОСОБА_1
вимоги позову підтримали та пояснили,
що відповідачка перешкоджає їй у
побаченні та спілкуванні з онуком,
оскільки методично і систематично
підбурює внука проти бабусі та дідуся.
Така повіденка відповідачки порушує
права дитини, розриває родинні зв'язки
онука, що може призвести до негативних
наслідків для самої дитини.

Відповідачка та її представники в
судовому засіданні не визнала вимоги
позову в повному обсязі. Зазначили, що
ОСОБА_7, ніколи не чинила перешкод
синові у спілкуванні з бабусею та
дідусем, останнім часом ОСОБА_3 сам не
бажав їхати до бабусі, оскільки вона
говорила вкрай негативні речі на
адресу його матері(відповідачки у
справі). З листопада 2013 року позивачі
самі не вчиняли жодних дій щодо
побачення з дитиною, а навпаки
приходили до його школи і вчиняли
сварки на очаху однокласників ОСОБА_3.
Вважали, що немає підстав для
задоволення позову, оскільки немає
доказів перешкоджання з її боку у
спілкуванні сина з бабусею, також
просили врахувати, що ОСОБА_3 в силу
його віку вже неможливо примусити до
спілкування.

Представник органу опіки та піклування
виконкому Миколаївської міської ради
просила суд прийняти рішення, виходячи
насамперед з інтересів дитини.

Вислухав пояснення сторін, вивчивши
доводи позову і матеріали справи, судом
встановлені наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_8 , який є рідним сином позивачів ,
та відповідачка перебували в
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
неповнолітнього сина ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 квітня 2006 року шлюб
між ними розірвано.

На теперішній час , ОСОБА_8 за рішенням
Суду Риму від 17 березня 2014 року отримав
статус біженця і перебуває в Італії.

За рішенням Заводського районного суду
м.Миколаєва від 07 жовтня 2010 року , яке
набрало законної сили 26.01.2011 р., місце
проживання малолітньої дитини ОСОБА_9
визначено разом з матір'ю ; визначено
порядок спілкування батька ОСОБА_8 з
дитиною шляхом побачень кожний перший
та третій тиждень місяця з 17 години
п'ятниці до 17.00 години неділі та два
тижді під час літніх канікул.

Актом обстеження житлово-побутових
умов ОСОБА_7 від 03.06.2014 р.
підтверджується відповідність
санітарно-гігієнічних умов житла
належним нормам та створення добрих
умов для виховання та розвитку дитини;
сім'я ( мати, дитина і чоловік
відповідачки ОСОБА_3) проживає в
двокімнатній квартирі, добре дбають
про дитину.

Згідно Соціально-психологічного
висновку Миколаївського міського
центру Соціальних служб для сім'ї ,
дітей та молоді представника відділу
опіки та піклування від 26 липня 2013 року,
наявний тісний емоційний зв'язок
ОСОБА_9 з матір'ю та дідусем, з боку
матері дитина відчуває підтримку та
турботу. За результатами дослідження
встановлено, що у ОСОБА_9 склалися
складні стосунки з бабусею , з одного
боку він прагне до спілкування з нею, а
з іншого - відчуває почуття страху та
роздратованості до неї. Через
напружені стосунки між бабусею та
матір'ю , негативні оцінки особистостей
одна одної, сварки між ними , погрози з
боку бабусі на адресу матері, ОСОБА_9 на
даний час висловлює зовнішню відмову
від спілкування з бабусею, проте в той
самий час готов зустрічатися та
спілкуватися з нею та дідусем: "Я можу
бачитися з ними один раз на два тиждні у
вихідний день, гуляти з ними, проте я не
хочу залишатися в них вдома".

Згідно характеризуючих матеріалів, що
містяться в матеріалах цивільної
справи, ОСОБА_9 за місцем навчання
характеризується позитивно, проживає в
дружній сім'ї, батьки приділяють
належну увагу вихованню сина.
Відповідачка за місцем проживання
характеризується позитивно.

ОСОБА_3 відвідує спортивну секцію Дзюдо
у миколаївському дитячоу спортивному
клубі "Мужність" за наступним графіком:
вівторок-четвер з 16.00 до 18.00год., субота -
з 9.00 до 12.00 годин; навчається в шостому
класі ЗОШ № 53.

Згідно Акту обстеження умов проживання
від 20.02.2014 року , складеного Службою у
справах дітей Ленінського району ММР,
позивачів за адресою АДРЕСА_1 - створені
умови для виховання та розвитку дитини,
бабуся з дідусем бажають спілкуватися
з онуком дві доби на тиждень та на всі
шкільні канікули.

Як пояснили допитані в судовому
засіданні свідки ОСОБА_12, яка є класним
керівником ОСОБА_9, та ОСОБА_13, яка є
близькою подругою матері дитини, між
відповідачкою та позивачкою ОСОБА_5 є
неприязнені стосунки. ОСОБА_3 останнім
часом сам не бажає спілкуватися з
бабусею через складний характер
останньої та її негативні
висловлювання на адресу матері. Мати не
перешкоджає ОСОБА_3 спілкуватися з
бабусею чи дідусем. Бабуся з дідусем
неодноразхово приходили до школи, де
навчається ОСОБА_13, заважали учбовому
процесу, класний керівник помітила, що
дитина побоюється позивачів і не бажає
йти до них, спілкуватися з ними.

Відповідно до ч. 7 та 8 ст. 7 СК України,
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України, Конвенцією про
права дитини, Регулювання сімейних
відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї. Сімейні відносини
регулюються на засадах справедливості,
добросовісності та розумності,
відповідно до моральних засад
суспільства.

Відповідно до ст. 257 СК України, баба,
дід мають право спілкуватися зі своїми
внуками , брати участь у їх вихованні.
Батьки чи інші особи, з якими проживає
дитина, не мають права перешкоджати у
здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо
виховання внуків. Якщо такі перешкоди
чиняться, баб, дід мають право на
звернення до суду з позовом про їх
усунення.

На підставі викладеного, у
відповідності до ст. ст. 157-159, 257, 263 СК
України, суд дійшов до висновку, що
вимоги про усунення перешкод у
спілкуванні позивачів з неповнолітнім
онуком підлягають задоволенню, так як
в ході розгляду справи встановлено, що
дійсно існують особисті неприязнені
стосунки між позивачкою ОСОБА_5 та її
колишньою невісткою, відповідачкою по
справі.

Стосовно вимог позивачів щодо
зобов'язання відповідачки надавати
дитину позивачам на виховання та
оздоровлення , то вони не відповідають
передбаченому законом способу
захисту порушеного права , оскільки
дитина не є предметом, який можна
пересувати без її на те згоди.

При цьому суд , враховуючи вік дитини ,
його психологічний стан, зайнятість у
навчанні та спорті, вважає, що в
інтересах дитини зустрічі позивачів з
онуком мають бути без ночівлі два
тиждні на місяць , а саме, кожної першої
та третьої суботи місяця з 15.00 год. до 19
.00 год. та кожної першої та третьої
неділі місяця з 11.00 год. до 16.00 год. за
адресою їх проживання АДРЕСА_1 або в
іншому місці за їх спільною
домовленістю з дитиною . Що стосується
вимог позивачів про надання їм
можливості виховувати та
оздоровлювати дитину за адресою їх
проживання на всі шкільні канікули , то
суд вважає, що вони підлягають
частковому задоволенню, а саме надати
їм право проводити з дитиною щорічно 10
днів влітку. Також враховуючи вік
дитини , суд вважає за необхідне
зазначити, що зустрічі з позивачами та
проживання у них влітку слід проводити
з врахуванням бажання неповнолітнього
ОСОБА_9 .

Що стосується вимог позивачів щодо
забезпечення примусового виконання
рішення суду органами ДВС України для
запобігання спротиву та симуляції з
боку відповідачки, то відповідно до ст.
14 ЦПК України встановлена
обов'язковість для виконання рішення
суду, тому зазначення про таке в
рішенні суду є зайвим, а порядок
примусового його виконання чітко
регламентований ЗУ "Про виконавче
провадження".

Таким чином, позов підлягає
задоволенню частково.

В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір
підлягає стягненню з відаовідачки на
користь позивачів в рівних частках.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спілкуванні з
неповнолітнім внуком ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити участь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у
вихованні та спілкуванні з
неповнолітнім ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
встановивши наступний порядок
побачень з дитиною: кожної першої та
третьої суботи місяця з 15.00 год. до 19 .00
год. та кожної першої та третьої неділі
місяця з 11.00 год. до 16.00 год. за адресою
їх проживання АДРЕСА_1 або в іншому
місці за їх спільною домовленістю з
дитиною, а також надати їм право
проводити з дитиною щорічно 10 днів
влітку - з врахуванням бажання
неповнолітнього ОСОБА_9.

Надати право ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7
змінювати порядок побачень з
неповнолітнім ОСОБА_9 за їх взаємною
згодою.

Стягнути з ОСОБА_7 по 60 грн. 50 коп.
судового збору на користь ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 кожному.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ
Гуденко О.А.