У х в а л а

21 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І.,
Лесько А.О.,

Хопти С.Ф., Червинської М.Є.,

розглянувши заяву приватного
підприємства «Граніт-Запоріжжя» про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 вересня 2013 року у справі за
позовом приватного підприємства
«Граніт-Запоріжжя» до ОСОБА_3, який діє
згідно з переуступкою боргу ОСОБА_4,
третя особа - ОСОБА_5, про визнання
правочину у формі гарантійного
зобов'язання недійсним,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року приватне підприємство
«Граніт-Запоріжжя» (далі -
ПП «Граніт-Запоріжжя») звернулося до
суду з указаним позовом, посилалось
на те, що частка ОСОБА_5 на момент
підписання гарантійного зобов'язання
становила 17,3 % статутного фонду
підприємства, повноваження, пов'язані з
реалізацією і відчуженням майна,
підприємством ОСОБА_5 не передавались,
рішення з даного питання засновниками
підприємства не приймалось.

З урахуванням викладеного, позивач
просив визнати гарантійне зобов'язання
без номера та дати його видачі,
підписане директором Запорізького
підприємства «Агропромсервіс» ОСОБА_5,
недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 11 квітня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Запорізької області
від 4 червня 2013 року, у задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 вересня 2013
року судові рішення залишені без змін.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява ПП
«Граніт-Запоріжжя» про перегляд ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 19 вересня 2013 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме п. 1 ч. 5
ст. 41, ст. ст. 59, 62 Закону України «Про
господарські товариства», що потягло,
на думку заявника, ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України заява
про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Як приклад неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, ПП «Граніт-Запоріжжя»
наводить постанову Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року.

У п. 9 постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року
№ 11 «Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України» роз'яснено, що
судовими рішеннями, на які заявник
посилається на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 355 ЦПК, можуть бути, зокрема, рішення
судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції.

Оскільки постанова Верховного Суду
України від 25 грудня 2013 року прийнята
Верховним Судом України не як судом
касаційної інстанції, тому на них не
може здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Оскільки наведені заявником доводи не
містять ознак, які згідно з вимогами
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України є підставами
для перегляду судових рішень, то у
допуску справи до провадження слід
відмовити.

Керуючись ст. ст. 354, 355, 360 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом приватного
підприємства «Граніт-Запоріжжя» до
ОСОБА_3, який діє згідно з переуступкою
боргу ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання правочину у формі
гарантійного зобов'язання недійсним за
заявою приватного підприємства
«Граніт-Запоріжжя» про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 вересня 2013
року до провадження Верховного Суду
України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С. Ф. Хопта

М.Є. Червинська