Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/775/14-ц

14.07.2014
смт.
Богородчани

Богородчанський
районний суд Івано-Франківської
області в складі:

головуючої
судді: Круль І.В.

з участю
секретаря: Рогів Т.Р.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Богородчани, цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про стягнення боргу за договором
позики, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Богородчанського
районного суду Івано-Франківської
області з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення боргу за договором позики,
посилаючись на те, що 02 лютого 2011 року
уклав з відповідачем договір позики
на суму 14000 грн. терміном на три місяці
до 01 травня 2011 року та за користування
грошима зобов"язався сплатити 24%
річних. ОСОБА_2 дав розписку, яка
свідчить про одержання грошових
коштів у розмірі 14000 грн. та
зобов"язання сплатити за користування
грошима 24% річних. Однак відповідач
свої зобов"язання не виконав, грошові
кошти не повернув. Просить стягнути з
відповідача суму боргу 14000 грн. та 11
760 грн. за користування коштами, а також
три проценти річних від простроченої
суми 2 511, 60 грн.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги зменшив, просить стягнути борг з
відповідача в сумі 22000 грн. та судові
витрати в сумі 282, 71 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов
визнав, підтвердивши про борг перед
позивачем.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову, суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, які подані в
розпорядження суду, з'ясувавши
фактичні обставини справи, суд прийшов
до висновку, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону та не
порушує прав, свобод чи інтересів інших
осіб, а тому позов підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів.

Судом встановлено, що 02 лютого 2011 року
сторони уклали договір позики на суму
14000 грн. терміном на три місяці до 01
травня 2011 року та за користування
грошима відповідач зобов"язався
сплатити 24% річних. ОСОБА_2 дав
розписку, яка свідчить про одержання
грошових коштів у розмірі 14000 грн. та
зобов"язання сплатити 24% річних за
користування грошима . Однак
відповідач свої зобов"язання не
виконав, грошові кошти не повернув.

Згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст.625 цього
Кодексу, частиною 2 якої встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягала б сума боргу за договором
позики, з урахуванням трьох процентів
річних від простроченої суми, що
становить 28 271 грн., але враховуючи,
що сторони визнали суму боргу 22 000
грн. то з ОСОБА_2 її слід стягнути.

Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК
України слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного, ст.625, 1046-1050 ЦК
України, керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22
000 грн. боргу та 282,71 грн. судових
витрат.

Термін оскарження рішення до
апеляційного суду в
Івано-Франківській області через суд
першої інстанції 10 днів з дня
оголошення.

Головуюча

Круль І.В.