Справа № 380/886/13 Головуючий у І
інстанції Косович Т.П. Провадження №
22-ц/780/4125/14 Доповідач у 2
інстанції ФінагєєвКатегорія 18
УХВАЛА

Іменем України

15 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Матвієнко Ю.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за апеляційною скаргою
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приват Банк» на
рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 27 червня 2013 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом та просив стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість у розмірі 29 150 грн. 34 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
липні 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у
сумі 2 457 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 12 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. У зв'язку з порушенням
зобов'язань за кредитним договором у
відповідача утворилася
заборгованість, яка станом на 05.04.2013
року становить 29 150 грн. 34 коп.

Рішенням Тетіївського районного суду
Київської області від 27 червня 2013 року
у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват
Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції через порушення норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи та ухвалити нове
рішення, яким позов задовольнити. В
обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначає, що суд безпідставно
застосував строк позовної давності.
Відповідач надав згоду на умови
кредитного договору. Кредитний договір
є змішаним та містить в собі елемент
договору про збільшену позовну
давність. Закінчення строку дії
договору не звільняє сторони від
відповідальності за порушення умов
договору. Кредитний договір був
укладений в письмовій формі та
сторонами були узгоджені всі істотні
умови. Під час розгляду справи судом
першої інстанції було допущено ряд
процесуальних порушень.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Судом встановлено, що 23 липня 2008 року
між ПАТ «Комерційний банк «Приват
Банк» та ОСОБА_1 було укладено
кредитний договір № К2XRRX04780079,
відповідно до умов якого позичальнику
було надано строковий кредит у розмірі
2 457 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 12 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення по 23.07.2009 року включно.

Вказаний договір був укладений шляхом
отримання банком підписаної та
заповненої відповідачем заяви від
09.10.2006 року, відповідно до якої
відповідач погоджується з умовами
надання банківських послуг, правилами
користування платіжною карткою.

Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ
«Приватбанк», заборгованість ОСОБА_1 за
договором № К2XRRX04780079 від 23.07.2008 року
станом на 05.04.2013 року складає 29 150 грн. 34
коп., з яких: заборгованість за кредитом
- 1 360 грн. 21 коп.; заборгованість по
процентах за користування кредитом - 80
грн. 42 коп.; заборгованість по комісії
за користування кредитом - 265 грн. 44 коп.;
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 25 579 грн. 97
коп.; штраф - 500 грн. фіксована частина та
1 364 грн. 30 коп. процентна складова.

Ухвалюючи рішення про відмову у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 отримав в банку кредит, однак в
обумовлений договором строк не
повернув його. У зв'язку з цим, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Статтею 259 ЦК України передбачено,
що позовна давність, встановлена
законом, може бути збільшена за
домовленістю сторін. Договір про
збільшення позовної давності
укладається у письмовій формі.

В апеляційній скарзі позивач
зазначає, що згідно п. 5.5 Умов надання
споживчого кредиту, терміни позовної
давності по вимогах про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені,
штрафів за даним договором
встановлюються сторонами тривалістю 5
років.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги збільшенням строку позовної
давності за домовленістю сторін, ПАТ КБ
«Приватбанк» не надав суду належних
доказів на підтвердження того, що
ОСОБА_1 був ознайомлений саме з Умовами
надання споживчого кредиту, за якими
строк позовної давності визначений
сторонами в п'ять років.

Відсутність підпису відповідача на
самих умовах надання споживчого
кредиту фактично надає можливість
банку надавати умови в будь-якій
редакції, з будь-яким строком позовної
давності та стверджувати, що зазначені
умови погоджені з відповідачем.

За таких обставин, зазначення в заяві
на видачу кредиту про ознайомлення
відповідача з умовами надання кредиту,
без ідентифікації самих умов, як таких,
що погоджені підписом відповідача, не
може бути належним доказом
ознайомлення та погодження
відповідача саме з тією редакцією умов,
на якій наполягає банк.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про сплив
встановленого законом трирічного
строку позовної давності 23.07.2012 року.

Посилання апелянта на порушення
судом норм процесуального права, а
саме, вимог ст.ст. 119-121, 207 ЦПК України, на
думку суду, є безпідставними. Так,
відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, якщо це порушення
призвело до неправильного вирішення
справи.

Крім того, відповідно до вимог ст.
ст. 60, 137 ЦПК України саме на позивача
покладається обов'язок надати суду
докази, якими він обґрунтовує свої
вимоги, а суд може витребувати докази,
якщо у позивача є складнощі щодо їх
отримання. Однак, всупереч вимог закону
ПАТ КБ «Приват Банк» не було надано
доказів того, що позичальник був
ознайомлений під підпис саме з умовами
надання споживчого кредиту, згідно
яких позовна давність становить п'ять
років.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду ухвалене з
дотриманням норм матеріального права,
висновки суду доводами апеляційної
скарги не спростовуються, а тому вимоги
апелянта задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 27 червня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:
Фінагєєв В.О.

Судді:
Матвієнко Ю.О.

Яворський М.А.