УХВАЛА

18 червня 2014 року Суддя
Дзержинського міського суду Донецької
області Бабенко С.С., розглянув заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ :

17.06.2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про
встановлення факту проживання однією
сім'єю та визнання права власності.

Одночасно з вказаною заявою,
ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення
позову, в якій просить вжити заходи
забезпечення поданого нею позову до
ОСОБА_2 у вигляді накладення арешту на
житловий будинок із надвірними
спорудами за адресою : АДРЕСА_1, яке
надійшло в провадження судді 18.06.2014
року.

На підтвердження зазначеної
вимоги позивачка зазначила, що на
теперішній час їй стало відомо, що
28.02.2014 року відповідач без її відома та
участі оформив на своєї ім'я свідоцтво
про право власності на спірний будинок
за адресою : АДРЕСА_1, та здійснив його
державну реєстрацію. Також він
намагається продати спірний будинок,
та прийняв заходи для виселення її з
будинку.

Оскільки поведінка відповідача
ОСОБА_2 дає право обґрунтовано
припускати, що останній має намір
провести дії, пов'язані з відчуженням
спірного майна, що у подальшому може
утруднити, чи взагалі зробити
неможливим виконання рішення суду по
цій цивільній справі, просить вжити
заходи забезпечення поданого нею
позову у вигляді накладення арешту на
спірне майно.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що заява підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити заходи
забезпечення позову.

Згідно з ч.2 ст. 151 ЦПК України у
заяві про забезпечення позову повинно
бути зазначено причини, у зв'язку з
якими потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК
України, позов забезпечується
накладанням арешту на майно або кошти,
що належать відповідачеві і
знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року «Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовними вимогами.

З огляду на викладене, суд вважає,
що між сторонами дійсно виник спір й
існує реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання рішення суду та у
даному випадку такий вид забезпечення
позову, як заборона відчуження
житлового будинку, який належить на
праві власності ОСОБА_2, буде
відповідати обсягу позовних вимог і не
порушить інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст.151 - 153 ЦПК України,
Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 22 грудня 2006 року «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову»,

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок із
надвірними спорудами за адресою :
АДРЕСА_1, який належить на праві
власності ОСОБА_2 (свідоцтво про право
власності на нерухоме майно від 28.02.2014
року індексний номер 18407000) та
заборонити його відчуження.

Ухвала може бути оскаржена протягом
п'яти днів з дня її винесення.

Суддя :