Номер провадження: 22-ц/785/6280/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Виноградової Л.Є.,

Гайворонського С.П.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ОСОБА_3 про роз'яснення
судового рішення апеляційного суду
Одеської області від 27 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за
зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення незаконно отриманих
аліментів за апеляційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від 15
травня 2014 року,

встановила:

05 грудня 2013 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом, в якому ставила питання

про стягнення коштів з ОСОБА_3 на
утримання сина ОСОБА_5, 1995 року
народження, аліментів в розмірі 1/4
частки усіх його доходів щомісячно до
закінчення ним навчання.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
07 червня 1997 року вона уклала шлюб з
ОСОБА_3, від спільного подружнього
життя вони мають 3-х дітей, двоє з яких є
неповнолітніми: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, досяг повноліття.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 17.11.2010 р. з
відповідача на її користь було
стягнуто аліменти на утримання всіх 3-х
дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів
заробітку відповідача щомісячно до
повноліття найстаршої дитини чи до
зміни матеріального, сімейного стану
сторін. ІНФОРМАЦІЯ_8 найстаршому синові
ОСОБА_5 виповнилось 18 років, але він на
момент досягнення повноліття і дотепер
є студентом Одеської національної
академії харчових технологій, а тому
потребує коштів для свого утримання.
Але відповідач на теперішній час
матеріальної допомоги на утримання
цієї дитини не надає, а їй одній важко
навчати сина за свій рахунок.

Посилаючись на вищевказане, позивач
просила задовольнити її позовні
вимоги.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав та пояснив
суду, що він є пенсіонером МВС, його
звільнено на пенсію за станом здоров'я,
він отримує пенсію в розмірі 2140 грн.
Разом з ним проживає неповнолітній син
ОСОБА_6, який хворіє і потребує
систематичного, профілактичного
лікування. Разом з сином їх прожитковий
мінімум повинен складати суму у
розмірі 2462 грн., а його доходи нижче
цього мінімуму.

Крім того, він сплачує аліменти на
дочку ОСОБА_7, а також на його утриманні
перебуває його матір, яка є особою
похилого віку. Зазначені обставини
роблять неможливою його участь в
утриманні сина ОСОБА_5, що навчається.

Разом з тим, 23 грудня 2013 року ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому ставив питання про
стягнення на його користь із ОСОБА_4
незаконно отриманих аліментів у сумі
11737 грн. 28 коп. на утримання сина ОСОБА_6.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 17.11.2010 р. з нього на
користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти
на утримання всіх 3-х дітей в розмірі 1/2
частки зі всіх видів його заробітку.
Але рішенням органу опіки та
піклування Саратської районної
державної адміністрації від 22.06.2011 р.
разом з ним визначено місце проживання
сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 Отже, він
повинен був виплачувати аліменти
тільки на двох дітей, але з нього на
підставі рішення суду продовжували
стягувати аліменти на трьох дітей у
розмірі 1/2 частки доходів.

10 жовтня 2011 р. він звернувся до суду з
позовом про зменшення розміру
аліментів, але справа розглядалась два
роки, а потім його позов було залишено
без розгляду. 27 березня 2013 р. він
повторно звернувся до суду з
аналогічним позовом.

Рішенням Саратського районного суду
Одеської області від 23 серпня 2013 р.
його позовні вимоги були задоволені
частково.

Вищевказане рішення було оскаржено в
апеляційному порядку. Але до грудня 2013
року з нього продовжували стягувати
аліменти на сина ОСОБА_6, який з травня
2011 року знаходився на його утриманні. В
результаті цього, з червня 2011 року по
грудень 2013 року ОСОБА_4 незаконно
отримала від нього аліменти в розмірі
11737,28 грн.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_3
просив його позовні вимоги
задовольнити.

ОСОБА_4 у судовому засіданні
зустрічних позовних вимог не визнала,
та пояснила суду, що отримані кошти
витрачались в інтересах дітей, які
перебували на її утриманні, на ремонт
та облаштування житла, а не на її
особисті потреби.

Рішенням Татарбунарського суду
Одеської області від 15 травня 2014 року
у позові ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний
позов ОСОБА_3 задоволено частково, а
саме:

стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
незаконно отримані аліменти за період
з червня 2011 року по березень 2013 року
включно у сумі 8187 грн.27 коп.;

стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
судовий збір у розмірі 229 грн.40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставила
питання про скасування вищевказаного
рішення суду та ухвалення нового, яким
її позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, вимоги зустрічного
позову ОСОБА_3 залишити без задоволення
та направити справу на розгляд до суду
першої інстанції в іншому складі,
посилаючись на те, що рішення суду
ухвалено із порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 27 червня 2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_4 було задоволено
частково.

Рішення Татарбунарського районного
суду Одеської області від 15 травня 2014
року, в частині відмови в позові ОСОБА_4
до ОСОБА_3, скасовано та ухвалено в цій
частині нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_4 були задоволені
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця с. Незаможник
Великомихайлівського району Одеської
області, на користь ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_7, аліменти на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/6 частини від
усіх доходів ОСОБА_3, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на період
навчання, але не більше як до
досягнення ОСОБА_5 23 років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_9.

03.07.2014 року від ОСОБА_3 надійшла заява
про роз'яснення вказаного рішення суду
апеляційної інстанції в частині
зазначення дати, з якої належить
стягувати вищевказані аліменти (а.с.264).

У зв'язку з цим, розгляд заяви було
призначено на 22.07.2014 року, про що особи,
які беруть участь у справі, були
повідомлені належним чином (а.с.257-259).

Однак, будучи належним чином
повідомленими про час і місце судового
засідання, до суду апеляційної
інстанції особи, які беруть участь у
справі, не з'явились, у зв'язку з чим
колегія суддів розглянула справу у
відсутність осіб, без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, як того вимагає ч. 2
ст. 197 ЦПРК України.

У відповідності до ст. 221 ЦПК України,
якщо рішення суду є незрозумілим для
осіб, які брали участь у справі, або для
державного виконавця, суд за їхньою
заявою постановляє ухвалу, в якій
роз'яснює своє рішення, не змінюючи при
цьому його змісту.

Враховуючи, що в рішенні суду
апеляційної інстанції від 27 червня 2014
року дійсно не зазначено дату, з якої
належить стягувати аліменти з ОСОБА_3
на користь ОСОБА_4 на утримання
повнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/6 частини від
усіх доходів ОСОБА_3, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на період
навчання, але не більше як до
досягнення ОСОБА_5 23 років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_9, колегія суддів вважає за
необхідне роз'яснити рішення та
вказати дату, з якої необхідно
стягувати зазначені аліменти.

Правовідносини щодо обов'язку батьків
утримувати своїх неповнолітніх дітей,
регулюються Главою 16 СК України та
статтями 198 - 201 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 201 ЦПК України до
відносин між батьками і дочкою, сином
щодо надання їм утримання
застосовуються норми статей 187, 189-192 і
194-197 цього Кодексу.

Так, згідно ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

З цих підстав, колегія суддів вважає за
необхідне роз'яснити рішення суду
апеляційної інстанції і вказати, що
аліменти належить стягувати з моменту
звернення позивачкою ОСОБА_4 до суду з
позовом, тобто з 05 грудня 2013 року.

Керуючись ст.ст. 221, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Роз'яснити рішення апеляційного суду
Одеської області від 27 червня 2014 року
та вказати, що з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
уродженця с. Незаможник
Великомихайлівського району Одеської
області, належить стягувати аліменти
на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, на
утримання повнолітнього сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/6 частини від
усіх доходів ОСОБА_3, але не менше, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, на період
навчання, але не більше як до
досягнення ОСОБА_5 23 років, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_9, починаючи з дня звернення
ОСОБА_4 до суду з позовом, тобто з 05
грудня 2013 року.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

Л.Є. Виноградова

С.П. Гайворонський