Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4060/13-ц
Провадження № 2/553/77/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.06.2014м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в
складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Моторній М.В.,

за участю представника позивача ПАТ КБ
«ПриватБанк» за довіреністю -
Стрельника Р.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» в особі представника за
довіреністю Нємченка Володимира
Олександровича до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ
ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» в особі представника за
довіреністю Нємченка Володимира
Олександровича звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
№ б/н від 29 липня 2008 року на загальну
суму 51013,46 грн., посилаючись на те, що 29
липня 2008 року між ПУБЛІЧНИМ
АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ
БАНК «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № б/н,
відповідно до якого ОСОБА_2 отримав
кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. В порушення умов договору
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, в
зв'язку з чим станом на 31 серпня 2013 року
утворилась заборгованість в сумі 51013,46
грн..

28 січня 2014 року представник
позивача ПАТ КБ «ПриватБак» Стрельник
Р.М. звернувся до суду з уточненою
заявою про стягнення заборгованості , в
якій посилався на те, що відповідно до
укладеного договору № б/н від 29.07.2008
року ОСОБА_2 29 липня 2008 року отримав
кредит у розмірі 7 000 грн. 00 коп. у
вигляді встановленого ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 30,00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки. Поряд з цим, в даній заяві
вказав, що при укладенні договору
сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК
України. Згідно цієї статті ЦК
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією з сторін у
формулярах або інших стандартних
формах. Який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору вцілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору. В порушення умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, в зв'язку з чим станом на 31
серпня 2013 року утворилась
заборгованість в сумі 51013,46 грн. за
кредитним договором № б/н від 29.07.2008
року.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти задоволення позову заперечував в
повному обсязі та просив застосувати
строки позовної давності.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши
матеріали справи, вважає за необхідне
задовольнити заяву про
застосування строку позовної
давності та відмовити в
задоволенні позову за наступних
обставин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
зокрема: чи мали місце обставини, якими
обґрунтовуються вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
випливають зі встановлених обставин;
яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що 29 липня 2008
року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ
ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір № б/н, відповідно до
якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 7
000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 30 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. В
порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав, в зв'язку з
чим станом на 31 серпня 2013 року
утворилась заборгованість в сумі 51013,46
грн..

При укладенні кредитного
договору сторони керувались ч.1 ст. 634
ЦК України. Згідно цієї статті ЦК
договором приєднання є договір, умови
якого встановлені однією з сторін у
формулярах або інших стандартних
формах. Який може бути укладений лише
шляхом приєднання другої сторони до
запропонованого договору вцілому.
Друга сторона не може запропонувати
свої умови договору.

Встановлено, що термін дії
картки, виданої на підставі кредитного
договору №б/н від 29.07.2008 року ,
визначено 2 роки, таким чином строк дії
картки закінчився у 2010 році.

Судом встановлено, що відповідач з
грудня 2007 року перестав сплачувати
кошти на зазначену картку, в зв'язку з
чим у нього почалась накопичуватися
заборгованість, яка, згідно
розрахунків позивача, станом на 31
серпня 2013 року, утворилась
заборгованість в сумі 51013,46 грн. за
кредитним договором № б/н від 29.07.2008
року, яка складається з наступного:
14619,15 грн. - заборгованість за кредитом;
30115,58 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом; 3373,33 грн. -
заборгованість по комісії за
користуванням кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: 500,00 грн. -
штраф (фіксована частина), 2405,40 грн. -
штраф (процентна складова).

Зазначені вище обставини свідчать
про те, що позивач ще в 2008 році дізнався
про порушення своїх прав. Посилання
представника позивача на те, що
карткові рахунки відкриті на
невизначений строк та при закінченні
терміну дії картки, банк подовжував
строк дії картки на той же термін не
заслуговують на увагу, оскільки
відповідно до п. 9.1 «Умов та правил
надання банківських послуг» утримувач
картки поручає банку зупинити або
припинити дію картки, або відмовити у
її продовженні, заміні чи видачі нової
картки, якщо утримувач картки допустив
більше одного разу прострочку
погашення мінімального обов'язкового
платежу.

Крім того, п. 9.6 «Умов та правил
надання банківських послуг»
передбачає, що при ненадходженні
грошових коштів протягом 3 місяців з
моменту закінчення терміну дії картки
банк стягує комісію за обслуговування
карткового рахунку, якщо залишок менше
комісії, то розмір комісії
встановлюється в розмірі залишкових
коштів на картці. При нульовому залишку
коштів по неактивному рахунку останній
закривається.

Відповідно до п. 3.1.3 «Правил
користування платіжною карткою» при
закінченні терміну дії відповідної
картки подовжується на новий термін,
якщо раніше не надійшла заява про
закриття розрахунку, а також при умові
наявності грошових коштів на рахунку
та при виконанні інших умов
продовження, передбачених договором.

Таким чином, вбачається, що відповідач
порушив умови договору, не сплачував
платежі, а банк в свою чергу не виконав
умови договору, якими передбачено, що в
разі якщо утримувач картки більше
одного разу допустив прострочку
погашення мінімального обов'язкового
платежу, то утримувач картки поручає
банку зупинити або припинити дію
картки, відмовити в її подовженні,
заміні або видачі.

Поряд з цим, судом встановлено, у
відповідності до п. 3.1.3 Умов та правил
надання банківських послуг
передбачає продовження Банком строку
дії картки у разі наявності двох умов:
якщо до початку місяця закінчення
строку її дії не надійшла письмова
заява Держателя про закриття
картрахунку та при умові наявності
грошових коштів на картрахунку для
оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій по даному
рахунку.

Судом встановлено, що на рахунку
ОСОБА_2 грошових коштів немає, а по
закінченню строку дії картки йому нова
не видавалася.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає
з моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Статтею 256 ЦК України визначено,
що позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 4 статті 267 ЦК України
визначено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позивач ще в 2007 році
дізнався про порушення своїх прав, не
виконав умови п. 9.1 «Умов та правил
надання банківських послуг», тому
заява відповідача про застосування
строку позовної давності підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст. 10, 60,
61, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовити за
спливом позовної давності.

Апеляційну скаргу на рішення суду
першої інстанції може бути подано до
Апеляційного суду Полтавської області
через Ленінський районний суд м.
Полтави протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави Н. І. Крючко