Справа №522/7157/14-ц
Провадження №2/522/5700/14
РІШЕННЯ

Іменем України

« 23» липня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого - судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання -
Мітяєвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Одеської міської ради про визнання
права власності на спадщину в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною
вимогою про визнання за нею, ОСОБА_1
права власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1, в порядку спадкування за
законом після смерті її чоловіка
ОСОБА_3, посилаючись на такі обставини.
На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 30 вересня 2008
року № 209811 ОСОБА_1 та її чоловікові -
ОСОБА_3 в рівних частках кожному,
належить на праві власності квартира
за адресою: АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво
про смерть від 14.11.2012 року. Позивачка
звернулася до Шостої одеської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини свого
чоловіка, втім, нотаріус пояснив, що не
може видати їй свідоцтво про право на
спадщину, оскільки право власності на
1/2 частину квартири, яка належала йому
на підставі свідоцтва про право
власності на житло, не було за ним
зареєстровано в реєстрі прав власності
на нерухоме майно. У зв'язку із
зазначеним позивач змушений
звернутися до суду із зазначеними
вимогами.

Представник відповідача з'явився,
поданий позов не визнав, вказуючи на те,
що померлий не набув права власності на
зазначене житло, тому майно не може
бути успадкованим.

Під час оголошення перерви по справі
сторони надали заяви про розгляд
справи за їхньої відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовна заява
підлягає задоволенню. Судом
установлені такі фактичні обставини на
підставі представлених стороною та
витребуваних судом письмових доказів.

У відповідності до свідоцтва про
одруження від 24 серпня 1965 року ОСОБА_3
та ОСОБА_1 одружились 24 серпня 1965 року,
про що зроблено відповідний запис за №
944. Після одруження ОСОБА_1 обрала
прізвище «ОСОБА_1», яка є позивачем у
цій справі.

На підставі свідоцтва про право
власності на житло від 30 вересня 2008
року № 209811 ОСОБА_1 та її чоловіку -
ОСОБА_3 в рівних частках кожному
належить на праві власності квартира
за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене свідоцтво про право
власності видане на підставі
розпорядження органу приватизації від
30 вересня 2008 року №209811 за заявою
ОСОБА_3.

Згідно довідки з Адресного реєстру
міста Одеси юридичного департаменту
Одеської міської ради про
відповідність адреси об'єкта
нерухомого майна № 358963/2 від 28 травня 2014
року, квартира за адресою: АДРЕСА_1
відповідає зареєстрованій в Адресному
реєстрі міста Одеси адресі: АДРЕСА_1 на
підставі рішення Одеської міської ради
від 09.11.2005 року, № 4858-IV; від 21.12.2012 року №
2508-VI.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, про що
свідчить свідоцтво про смерть від
14.11.2012 року, видане Відділом державної
реєстрації актів цивільного стану у
місті Одесі Одеського міського
управління юстиції.

Позивачка, як спадкоємець першої черги,
звернулася до Шостої одеської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті свого чоловіка.

Втім, як вбачається з відповіді
нотаріуса від 23.04.2014 року №1104/02-14,
свідоцтво про право на спадщину видати
неможливо, оскільки право власності на
1/2 частину квартири, яка належала
померлому на підставі свідоцтва про
право власності на житло, не було за ним
зареєстровано в Реєстрі прав власності
на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» приватизація державного
житлового фонду - це відчуження квартир
(будинків), житлових приміщень у
гуртожитках, призначених для
проживання сімей та одиноких осіб,
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, та належних до них
господарських споруд і приміщень
державного житлового фонду на користь
громадян України.

Згідно відповіді КП «Міське агентство
з приватизації житла» від 30.09.2008 року №
778-К ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно
приватизували в рівних частках
квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Згідно
вказаної довідки розпорядження органу
приватизації і свідоцтво про право
власності на житло зареєстровані в
журналах реєстрації, підписані
начальником Управління
житлово-комунального господарства і
паливно-енергетичного комплексу
виконавчого комітету Одеської міської
ради та завірені гербовою печаткою
управління.

Таким чином, ОСОБА_3 за час свого життя
належним чином реалізував своє право
на приватизацію житла - відповідної
частини квартири, набувши її у
власність, але - з незалежних від його
волі причин - не встиг це право
власності зареєструвати у
відповідному Єдиному державному
реєстрі.

Виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що в іншого з подружжя
позивачки - ОСОБА_3 фактично виник
охоронюваний законом інтерес, що
полягає в праві вимагати визнання за
ним усіма особами та органами та
набуття ним права на зазначену частину
квартири.

Під час розгляду справи та вирішення
спору підлягає обов'язковому
застосуванню правова позиція,
сформульована колегією суддів
Верховного Суду України у справі за №
6-121 цс 13, за якою право на приватизацію
квартири, яка належить до державного
житлового фонду, мають особи, які
постійно проживають у цій квартирі. Для
отримання права власності на житло
особа повинна звернутись до
відповідного органу приватизації з
належно оформленною заявою, яка
підлягає розгляду вказаним органом у
строк, передбачений чинним
законодавством. У тому разі, коли
громадянин, який висловив волю на
приватизацію займаної ним квартири,
помер до прийняття компетентним
органом рішення про приватизацію, але
після збігу встановленого частиною
третьою статті 8 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" строку, до його спадкоємців у
порядку спадкування переходить право
вимагати визнання за ними права
власності на таку квартиру.

Про вказану обставину опосередковано
свідчить також та обставина, що ОСОБА_1
належним чином зареєстроване своє
право власності на ? частину квартири
за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить
витяг з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень №22518375 від 03.06.2014.

Згідно зазначеного витягу підставою
виникнення права власності на спірне
майно є свідоцтво про право власності
на житло від 30 вересня 2008 року № 209811,
тобто свідоцтво, за яким ОСОБА_3 набув
права власності на іншу ? частину
квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи, що чоловік
позивачки набув майнове право на
відповідну частину квартири та оформив
його належним чином, про що свідчить
свідоцтво про право власності на житло
від 30 вересня 2008 року № 209811, але це
право не було зареєстроване за його
життя, суд вважає за можливе позовні
вимоги задовольнити у повному обсязі.

За правилом ст.1261 ЦК України у першу
чергу право на спадкування за законом
мають діти спадкодавця, у тому числі
зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, згідно відповіді Шостої
Одеської державної нотаріальної
контори від 27 червня 2014 року №1678/01-16
інші спадкоємці із заявами про
прийняття або про відмову від
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_3 не звертались.

Таким чином, позивачка є єдиним
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_3 щодо майна померлого, інших
спадкоємців судом та нотаріусом не
встановлено.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець,
який бажає прийняти спадщину, але на
час відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати
нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою.

При цьому, судом визнається доведеною
належність спірної частини квартири
померлій особі на момент смерті,
оскільки процедуру приватизації
спірної частини квартири завершено,
про що свідчить відповідне свідоцтво
про право власності.

Позивач вправі на свій розсуд
скористатися одним із передбачених
законом способів захисту свого
порушеного (тут - невизнаного) права,
оскільки позбавлений правової
можливості оформити спадщину в
загальному порядку нотаріусом.

Таким чином, враховуючи, що позивач не
має можливості отримати свідоцтво про
право на спадщину у загальному порядку,
ОСОБА_1 у відповідності до
законодавства подано заяву про
прийняття спадщини, інших спадкоємців
першої черги не встановлено, суд вважає
за можливе позовні вимоги
задовольнити, визнавши за ОСОБА_1 право
власності на спірну частину квартири у
порядку спадкування за законом.

Втім, суд вважає за необхідне в частині
задоволення заяви про порядок
виконання рішення відмовити, оскільки
вказане рішення не є підставою для
видачі нотаріусом свідоцтва про право
на спадщину, а є самостійною підставою
для реєстрації права власності на
спадщину у відповідній реєстраційній
службі.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має
право звернутися в суд за захистом
свого цивільного права у випадку його
порушення з вимогою про визнання права.

Керуючись ст. ст. 392, 1217, 1269 ЦК України,
ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 Цивільного
процесуального кодексу України, СУД -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради
про визнання права власності на
спадщину в порядку спадкування за
законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті її
чоловіка ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ
С.О. ПОГРІБНИЙ

23.07.2014