Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №279/249/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового засідання
Жовновській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Коростенського міськрайонного суду
Житомирської області від 05 червня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення
факту проживання однією сім'єю
чоловіка та жінки без шлюбу, розподіл
набутого майна під час спільного
проживання,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 05 червня 2014 року в
задоволені позову відмовлено
внаслідок пропуску строку позовної
давності.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує
питання про скасування постановленого
по справі рішення і ухвалення нового
рішення про задоволення позову.
Апелянт посилається на
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення судом
норм матеріального і процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та вивчивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суд першої інстанції застосувавши
строк позовної давності зазначив, що
позов подано позивачем після спливу
трьох років.

З даним висновком не погоджується
колегія суддів, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до 2002 року проживали
спільно без реєстрації шлюбу в
квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи, не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно
до цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

За змістом позовних вимог, ОСОБА_2
просила встановити факт її проживання
з відповідачем однією сім'єю без
реєстрації шлюбу та розподілити
сумісно набуте майно, визнавши за нею
право власності на 1/2 ідеальну частину
квартири АДРЕСА_1.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно свідоцтва про право власності
на житло від 03.04.1995 року ОСОБА_3 є єдиним
власником квартири АДРЕСА_1.

Судом при розгляді справи
встановлено, що ОСОБА_2 на даний час
приватизація вказаної квартири не
оспорювалась.

Вирішуючи спір, суд першої
інстанції не звернув уваги на те, що
позивачкою не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
істотного збільшення вартості майна
(квартири) внаслідок спільних трудових
та грошових затрат обох сторін після
оформлення права власності на ім'я
відповідача. Відтак, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, відповідно
до ст.309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову - з інших підстав.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Коростенського
міськрайонного суду Житомирської
області від 05 червня 2014 року скасувати,
ухваливши нове рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про встановлення факту проживання
однією сім'єю чоловіка та жінки без
шлюбу, розподіл набутого майна під час
спільного проживання - з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді