Віньковецький районний суд
Хмельницької області
Справа № 670/492/14-ц
Провадження № 2/670/162/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
смт. Віньківці

Віньковецький районний суд
Хмельницької області у складі:

головуючого - судді Потапова О.О.,

при секретарі Білій Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Віньківці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
третя особа - Віньковецька районна
державна адміністрація, відділ служби
у справах дітей, про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди батька,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до ОСОБА_4., просить надати їй
дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон
малолітнього сина без згоди батька у
супроводі матері та у супроводі інших
осіб, уповноважених матір'ю за
нотаріально посвідченою згодою, без
згоди та супроводу батька, а також про
надання дозволу на виготовлення та
оформлення проїздних документів для
виїзду з України за кордон
малолітнього сина - ОСОБА_5, уродженця
та жителя АДРЕСА_1 без згоди батька -
ОСОБА_4. Стягнути з відповідача на її
користь витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивачка
вказала, що з 27 грудня 2002 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_5 Від даного шлюбу у
них є син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Зазначила, що в період спільного
проживання подружжя із сином переважно
проживали на території Російської
Федерації. Там син розпочав навчання і
на даний час навчається у
Нововолковскій основній
загальноосвітній школі, яка
знаходиться за адресою: « Московская
область, Рузский район, д. Нововолково,
ул. Центральная, д.6.» За згодою та
домовленістю батьків із школою
укладено довгостроковий договір про
навчання сина у школі.

Після розірвання шлюбу позивачка разом
із сином проживає у АДРЕСА_2,
знаходиться у цивільному шлюбі з
громадянином Росії - ОСОБА_7. Вони
матеріально утримують та належним
чином піклуються про здоров'я дитини,
її фізичний, духовний та моральний
розвиток. Позивачка на території Росії
проживає законно, оформлено міграційну
картку на неї та сина. Міграційною
службою видано патент Серії НОМЕР_1 від
24.01.2014 року, сплачуються податки у
вигляді фіксованого авансового
платежу. Відповідач проживає у м. Києві
з іншою сім'єю, на сина нерегулярно
сплачує аліменти, але заборгованості
не має. Відповідач не цікавиться
дозвіллям, інтересами сина, фактично
ухиляється від участі в його вихованні.
У 2013 році він дав дозвіл на вивезення
сина у Росію без проблем. У 2014 році
безпідставно не дає дозвіл на
вивезення сина у Росію, отже, є
складнощі в отриманні згоди
відповідача на виїзд дитини за кордон.
Незабаром 1-ше вересня, сину необхідно
відвідувати школу.

Згоди відповідача на проживання дитини
з позивачкою не досягнуто, у зв'язку з
цим подано позов до Віньковецького
районного суду про визначення його
місця проживання.

ЇЇ неодноразові прохання надати дозвіл
на виїзд за кордон та оформлення
проїзного документу неповнолітній
дитині відповідачем ігноруються, а
тому це питання в добровільному
порядку між ними не врегульовано.

Оскільки батько дитини безпідставно не
дає дозволу на її виїзд за кордон на
навчання, при цьому жодних вагомих
аргументів, які б обґрунтовували
відмову, не наводить, просить дозволити
дитині без згоди батька оформити
документи та надати дозвіл на
тимчасовий виїзд на навчання за межі
України до Російської Федерації .

В судовому засідання позивачка та її
представник вимоги підтримали, просять
їх задовольнити. Повідомляють, що
дитина вчиться на території Російської
Федерації 3 роки. В цьому році батько
добровільно не надає згоду на виїзд
дитини на навчання за кордон та на
оформлення проїзних документів -
закордонного паспорту та інших, при
цьому ставить умову передачі йому
спільно нажитого майна. Надана
представником відповідача в
останньому судовому засіданні
нотаріально посвідчена згода не
задовольняє позивачку, оскільки вона
не має можливості отримати без згоди
батька закордонний паспорт на ім'я
сина, а батько такого дозволу не дав.
Вона має бажання привезти дитину на
Новий рік на Україну і не зможе її
вивезти без закордонного паспорта з 2015
року до Нововолковської
загальноосвітньої школи. Окрім того,
відповідач неодноразово погоджувався
дати згоду на виїзд дитини. Вони
узгоджували проблемні питання,
призначали дату зустрічі, вона
купувала білети з м. Москви,
відпрошувалась з роботи, а він
переносив дату і вона несла втрати
матеріальні та втрати психологічного
характеру. Послалась на СМС
повідомлення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, хоча про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, просив розглядати
справу в його відсутності.

Його представник заперечувала проти
задоволення позову. Повідомила, що у
позові не зазначено терміну вивезення
дитини за кордон, не вказано державу.
Вважає, що відсутній спір між
сторонами. В останньому судовому
засіданні надала оригінал нотаріально
посвідченої заяви, в якій ОСОБА_4 надає
згоду на виїзд сина в Росію з 25 серпня
2014 року до 30 травня 2015 року з метою
навчання.

Третя особа - представник
Віньковецької районної державної
адміністрації, відділ служби у справах
дітей представника до суду не
надіслала. Надала до канцелярії суду
письмову заяву, в якій проти
задоволення позову не заперечує та
просить справу розглянути за їх
відсутності.

Перевіривши та оцінивши наявні у
справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 27.12.2002 року по 20
вересня 2012 року сторони перебували у
зареєстрованому шлюбі. Від даного
шлюбу у них є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2
(свідоцтво про народження НОМЕР_2).

Відповідно до актового запису про
народження ОСОБА_5, виданого відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Віньковецького районного управління
юстиції 18.07.2005 року, його матір'ю є
позивач ОСОБА_1, а батьком - ОСОБА_4.

Як вбачається з довідки від 23 травня 2014
року Нововолковскої основної
загальноосвітньої школи Московської
області, ОСОБА_5 являється учнем 3-го
класу цієї школи.

Згідно ст.141 СК України, батьки мають
рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України, батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Судом також встановлено, що позивачка,
турбуючись про навчання, духовний та
моральний розвиток дитини, має бажання
та можливість виїзду за кордон, де може
забезпечити належне навчання дитини.
Вона перебуває на обліку міграційної
служби Російської Федерації - патент
серії НОМЕР_3 працює, забезпечена
житлом. Вона та відповідач підписали зі
школою договір 01 вересня 2011 року про
навчання сина у Нововолковській
основній загальноосвітній школі, яка
знаходиться за адресою: Московська
область, Рузский район, с. Нововолково,
вул. Центральна, буд.6. Син протягом
трьох останніх років навчається на
відмінно в цій школі. Період навчання
триває з 01 вересня до 30 травня
слідуючого року. Окрім навчання, за
бажанням, дитина до 20 червня може
відвідувати дитячий табір.

До 23 липня 2014 року батько давав усний
дозвіл на виїзд дитини за кордон під
умовою вирішення особистого спору з
матір'ю про поділ спільно нажитого
майна на свою користь, що підтвердили
свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Після 23.07.2014
року він надав письмовий дозвіл на
виїзд сина в Росію на період з 25.08.2014
року до 30 травня 2015 року, але ним не
надано дозвіл на оформлення проїзних
документів - закордонного паспорту на
дитину, що є обмеження прав дитини на
вільне перетинання прикордонної
території інших держав. Також ним не
враховано період можливого
перебування сина в дитячому таборі.

До показань свідка ОСОБА_10 в частині
дачі згоди дитині на виїзд без
будь-яких умов зі сторони батька суд
відноситься критично, оскільки
нотаріально посвідчена згода, надана
батьком, лише 23 серпня 2014 року в процесі
розгляду даної справи. Також судом не
приймається позиція представника
відповідача про відсутність спору по
справі, оскільки, період навчання
закінчується 30 травня 2015 року, а, як
повідомили свідки, до 20 червня 2015 року
діти після шкоди перебувають в
дитячому таборі. Тобто, батько не
спілкуючись з сином і матір'ю і без
його згоди щодо необхідності та
можливості відвідувати дитиною табір
праці та відпочинку при школі, фактично
обмежив сина у праві на спілкування з
однокласниками протягом часу
відпочинку. Тому суд вважає можливим
продовжити час перебування ОСОБА_5 в
Російській федерації до 21 червня 2015
року.

Посилання сторони відповідача на
обмеження в цьому випадку прав батька
не приймається, оскільки із показань
свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 слідує, що
бабуся навпаки сприяє спілкуванню
хлопчика з батьком.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла шістнадцяти років, має право на
виїзд за межі України лише за згодою
батьків (усиновлювачів),
піклувальників та в їхньому супроводі
або в супроводі осіб, які уповноважені
ними.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України», за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і
видачі паспортів громадянам України
для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою КМ України № 231 від 31
березня 1995 року, з наступними змінами і
доповненнями, за відсутністю згоди
одного з батьків виїзд неповнолітнього
за кордон може бути дозволений за
рішенням суду.

Із аналізу доказів слідує, що
відповідач безпідставно не надавав до
23.07.2014 року дозволу на виїзд дитини за
кордон, а наданий дозвіл не охоплює
період відпочинку дитини. Таким чином,
інтересам дитини відповідає
тимчасовий виїзд у супроводі позивачки
чи інших уповноважених нею осіб до
Російської Федерації на період
навчання сина у Нововолковській
основній загальноосвітній школі
Московської області, що буде всебічно
сприяти його інтелектуальному,
моральному, культурному, духовному і
соціальному розвитку.

На час розгляду справи дитина проживає
з бабусею - ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 і бабуся
супроводжує дитину, тому правомірна
вимога матері про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон
малолітнього сина без згоди батька у
супроводі інших осіб, уповноважених
матір'ю за нотаріально посвідченою
згодою, без згоди та супроводу батька.

Судові витрати відповідно до вимог ст.
88 ЦПК України у виді судового збору в
розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з
відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. 313 ЦК України, ст. 4 п. 2
Закону України Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України, ст. ст. 150, 154 СК України, ст.ст.10,
60, 88, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа -
Віньковецька районна державна
адміністрація, відділ служби у справах
дітей про надання дозволу на
тимчасовий виїзд за кордон малолітньої
дитини без згоди батька -задовольнити
частково.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення
та оформлення проїзних документів
дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, для
виїзду за кордон без згоди батька
ОСОБА_4.

Дозволити ОСОБА_5 тимчасовий виїзд до
Російської Федерації без згоди батька
ОСОБА_4 у супроводі матері ОСОБА_1, а
також у супроводі інших осіб,
уповноважених ОСОБА_1 за нотаріально
посвідченою згодою, без згоди та
супроводу батька - ОСОБА_4, на період
навчання ОСОБА_5, починаючи з 25 серпня
2014 року, але не раніше дня набрання
рішенням суду законної сили, і до 21
червня 2015 року.

Дозволити без згоди батька оформити
документи для тимчасового виїзду на
період навчання неповнолітньому сину
ОСОБА_5 за межі України до Російської
Федерації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243
грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене
позивачем у загальному порядку до
апеляційного суду Хмельницької
області через Віньковецький районний
суд шляхом подання апеляційної скарги
на рішення суду протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя О.О.
Потапов