Справа № 640/8199/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року Київський
районний суд м. Харкова у складі:

головуючого -
судді Попрас В.О.,

при секретарі -
Бутиріної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовом Агрофірми «Чугуївська»
товариства з обмеженою
відповідальністю до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач Агрофірма «Чугуївська» ТОВ
звернувся до суду з позовом, який в ході
судового розгляду уточнив, та просить
стягнути з відповідача ОСОБА_3
солідарно з відповідачем ОСОБА_2 на
користь Агрофірми «Чугуївська»
товариство з обмеженою
відповідальністю 153 927,27 доларів США, що
за курсом НБУ від 12.05.2014 р. складає 1785556,33
грн. Також просить стягнути з ОСОБА_3
солідарно з ОСОБА_2 на користь позивача
судові витрати. В обґрунтування
позовних вимог вказує, що Агрофірма
«Чугуївська» ТОВ та фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 31.10.2008 р. уклали
договір №31/10-08 (далі Договір 1) на
покупку соняшника загальною вагою 700 000
кг. вартістю 1100,00 грн. за одну тону на
загальну суму 770000 грн. Згідно договору
Агрофірма «Чугуївська» ТОВ
зобов'язалась передати у власність
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 700000
кг. соняшника, а Покупець сплатити
Продавцю 770000 грн. в строки та в порядку,
встановленому Договором. 25.11.2008 р. по
накладній №58 ФОП ОСОБА_2 отримав 736025 кг.
соняшника вартістю 1100 грн. за одну тону
на загальну суму 809627,50 грн. В
забезпечення виконання зобов'язання за
Договором 1 Агрофірма «Чугуївська» ТОВ
та ОСОБА_3 уклали Договір поруки 1 від
25.11.2008 року. Також Агрофірма
«Чугуївська» ТОВ та фізична особа -
підприємець ОСОБА_2 18.11.2008 р. уклали
договір №18/11-08 (далі Договір 2) на
покупку озимої пшениці загальною вагою
1300000 кг. вартістю 500,00 грн. за одну тону
на загальну суму 650000 грн. Згідно
договору Продавець зобов'язався
передати у власність Покупця 1300000 кг.
озимої пшениці, а Покупець сплатити
Продавцю 650000 грн. в строки та в порядку,
встановленому Договором. В
забезпечення виконання зобов'язання за
Договором 2 Агрофірма «Чугуївська» ТОВ
та ОСОБА_3 уклали Договір поруки 2 від
25.11.2008 року. 28.11.2008 р. по накладній №64 ФОП
ОСОБА_2 отримав 198340 кг. озимої пшениці
вартістю 500,00 грн. за одну тону на
загальну суму 99170 грн. Покупець не
оплатив своєчасно Продавцю грошові
кошти для погашення заборгованості по
обом Договорам та зобов'язання за
вказаними Договорами не виконав.
Відповідно до вимог ст.ст. 554, 610 ЦК
України поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник. Узгоджуючи суму
заборгованості, ОСОБА_3 самостійно
27.01.2009 р. написав гарантійну розписку, в
якій просив уточнити розмір
заборгованості по встановленим на
момент розрахунку ринковим цінам на
сільгосппродукцію (соняшник та озиму
пшеницю). 01.02.2009 р. ОСОБА_3 та Позивач,
попередньо проконсультувавшись з
трейдерами на ринку сільгосппродукції,
узгодили ціну на соняшник у розмірі
2200,00 грн. за одну тону, на озиму пшеницю
у розмірі 840,00 грн. за одну тону.
Відповідно до умов Договору поруки 1
позивачем було направлено на адресу
ОСОБА_3 письмову вимогу №99 від 16.02.2009 р.
із зазначенням невиконання зобов'язань
на суму 1619255,00 грн. Відповідно до умов
Договору поруки 2 позивачем було
направлено на адресу ОСОБА_3 письмову
вимогу №99 від 16.02.2009 р. із зазначенням
невиконання зобов'язань на суму 166605,00
грн. Згідно з Договорами поруки 1 та 2
поручитель ОСОБА_3 зобов'язаний
виконати зобов'язання, зазначені в
письмових вимогах кредитора протягом
трьох календарних днів з моменту її
отримання. Згідно розпису ОСОБА_3, він
отримав письмові вимоги 16.02.2009 р. та
будь яких заперечень по письмовим
вимогам позивачу не надавав. Таким
чином, позивач вважає, що Агрофірма
«Чугуївська» ТОВ та ОСОБА_3 узгодили в
гарантованої розписці від 01.02.2009 р., в
письмових вимогах №99 від 16.02.2009 р. по
Договорам 1 та 2 суму заборгованості по
соняшнику у розмірі 1619255,00 грн. (736025 кг. х
2,20 грн.), по озимій пшениці - 166605,60 грн.
(198340 кг. х 0,84 грн.). В гарантованої
розписці від 01.02.2009 р. ОСОБА_3 зазначає,
що з сумою боргу згоден при існуванні
Банковській довідки. Позивач отримав
від ПАТ «Державний експортно-імпортний
банк України» довідку за вих.№095-15 від
27.06.2014 р., де вказується, що на момент
початку проплати по боргам, тобто на
10.04.2009 р. один долар США за курсом
Національного Банку України становив
7,70 грн. Таким чином, заборгованість
відповідачів станом на 10.04.2009 р. по
соняшнику становила 210292,85 долара США
(1619255,00 грн. : 7,70 грн). по озимій пшениці -
21637,00 долара США (166 605,00 грн. : 7,70 грн.).
Всього існував борг на загальну суму
231929,85 долара США. Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в термін
передбачений договором, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається, боржник не звільняється
від відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання. Виконуючи свої
зобов'язання по Договору 1 та Договору 2,
Покупець - ФОП ОСОБА_2 10.04.2009 р. сплатив
20000 грн., 20.05.2009 р. сплатив 30000 грн., 19.06.2009
р. сплатив 30000 грн., 20.07.2009 р. сплатив 50000
грн., 26.08.2009 р. сплатив 300000 грн., 27.11.2009 р.
сплатив 300000 грн., 28.09.2012 р. сплатив 82000
грн., 11.10.2012 р. сплатив 41000 грн., 29.10.2012 р.
сплатив 41000 грн., а всього сплатив 89400
грн., що еквівалентно 112820,58 долара США
за встановленим курсом Національного
банку України на дату оплати, тому має
заборгованість, яка на дату подання
позову складає 119109,276 доларів США. В
зв'язку з порушеннями зобов'язань за
Договором 1 покупець ФОП ОСОБА_2 станом
на 12.05.2014 р. має заборгованість 153927,27
долар США, яка складається з
наступного: заборгованості за
Договором - 119 109,27 доларів США; штрафу у
розмірі 2% від суми від якої ФОП ОСОБА_2
безпідставно відмовився - 2365 доларів
США; пені у розмірі 0,5 % від суми
несплаченого платежу за кожний день
просрочки по Договору 1 - 32453 доларів
США. Не дивлячись на всі зазначені вище
обставини, вимога по Договору 1, що була
пред'явлена до поручителя щодо
виконання забезпеченого зобов'язання,
залишена без задоволення. Зобов'язання
за Договором поруки від 25.11.2008 р. на
даний час залишаються невиконаними, що
порушує законні права позивача.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, просив позов
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 позов не
визнав, просив відмовити в його
задоволенні, посилаючись на те, що
заборгованість перед позивачем
виникла при неналежному виконані умов
двох договорів: Договору №31/10-08 від
31.10.2008р. купівлі-продажу соняшнику в
кількості 700 000 кг. за ціною 1100 грн. за 1
тону, вартість партії товару 770 000 грн.
та Договору №18/11-08 від 18.11.2008 р.
купівлі-продажу озимої пшениці в
кількості 1300000 кг., за ціною 500 грн. за 1
тону, вартість партії товару 650 000 грн. В
якості доказів виконання зобов'язання
та факту отримання товарів за
вказаними договорами, позивач надав
наступні документи: накладну №58 від
25.11.2008 р. на реалізацію соняшника 713735
кг., за ціною 1100 грн. за тону загальною
вартістю 785108,50 грн.; накладну №58 від
25.11.2008 р. на реалізацію соняшника 22290 кг.,
за ціною 1100 грн. за тону загальною
вартістю 24519 грн. Всього реалізовано
соняшника в кількості 736 025кг., загальна
вартість 809627,50 грн.; накладну №64 від
28.11.2008 р. на реалізацію озимої пшениці
198340 кг., за ціною 500 грн. за тону
загальною вартістю 99170 грн. Всього
реалізовано товарів на загальну суму
908797,50грн. за двома вказаними
Договорами. Відповідач не погоджується
з викладеними у позові обставинами про
те, нібито він та позивач,
проконсультувавшись з трейдерами на
ринку сільгосппродукції, узгодили ціну
на соняшник станом на лютий 2009 року у
розмірі 2200 грн. за 1 тону, а вартість на
озиму пшеницю у розмірі 840 грн. за 1 тону.
Для оплати товарів позивач надає
рахунки-фактури №74 від 06.02.2009 р. про
реалізацію соняшника в кількості 736025
кг., за ціною 2200 грн. за 1 тону загальна
вартість 1619255 грн. та №64 від 06.02.2009 р. про
реалізацію озимої пшениці в кількості
198340 кг., за ціною 840 грн. за 1 тону
загальна вартість 166605,60 грн. Вказані
доводи позивача спростовуються
наступними обставинами: Договори між
ФОП ОСОБА_2 та Агрофірма «Чугуївська»
були укладені в письмовій формі. Умови
договорів не змінювались, тобто
вартість відвантаженого товару була
узгоджена між сторонами за договором
та не була змінена протягом дії
вказаних договорів. Додаткові угоди до
договорів від 31.10.2008 р. та від 18.11.2008 р. не
укладались. Ніякі консультації з ФОП
ОСОБА_2 стосовно ціни товару не
проводились. Ціна товару визначена у
рахунках-фактурах від 06.02.2009 р. не
відповідає цінам на товари, визначені у
період 2008 р. ФОП ОСОБА_2 переглянув
статті з інтернету на період 2008-2009
років та з'ясував, що ціна на соняшник
та пшеницю визначена у накладних на
відвантаження товарів повністю
відповідала цінам на вказану
продукцію. На адресу ФОП ОСОБА_2
позивачем були направлені рахунок №58
від 25.11.2008 р. на реалізацію соняшника
736025 кг., за ціною 1100 грн. за тону
загальною вартістю 809627,50 грн. та
рахунок №64 від 28.11.2008 р. на реалізацію
озимої пшениці 198 340 кг., за ціною 500 грн.
за тону загальною вартістю 99170 грн.
Таким чином, відповідачу відвантажено
товарів на загальну суму 909797,50 грн. Крім
того, Агрофірма «Чугуївська» ТОВ
виписала та надала ФОП ОСОБА_2
податкові накладні: №104 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245340 кг. на суму
269874,00 грн., №104 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245340 кг. на суму
269874,00 грн., №113 від 25.11.2008 р. про
реалізацію озимої пшениці 19840 кг. на
суму 99170,00 грн., №138 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245 345 кг. на суму
269879,50 грн. Вказані документи також
підтверджують про реалізацію товарів
саме на загальну суму 909 797,50 грн., а не
іншу суму. Про існування
рахунків-фактур №74 від 06.02.2009 р. про
реалізацію соняшника загальною
вартістю 1619255 грн. та №64 від 06.02.2009 р. про
реалізацію озимої пшениці загальною
вартістю 166605,60 грн. ФОП ОСОБА_2 нічого не
відомо, він їх не отримував, а зміна
ціни з ним не узгоджувалась. При
укладені договорів від 31.10.2008 р. та від
18.11.2008 р. сума на товар була визначена в
гривні України та не була пов'язана з
доларом США чи його еквівалентом.
Відповідач вважає, що застосуванню у
позові ціни на товар у доларах США не
відповідає вимогам закону та умовам
укладених між сторонами договорів.
Вказує, що сума боргу ним була погашена,
що підтверджується наданими позивачем
копіями прибутково-касових ордерів на
загальну суму 894000 грн., що свідчить про
виконання зобов'язань та є підставою
про відмові у задоволені позову. Також
посилається на те, що пройшов строк
позовної давності за стягненням
вказаних сум, та на його адресу
протягом дії договору і в подальшому
ніяких вимог, претензій з боку позивача
не надходило. Стосовно складання
розписок ОСОБА_3 відповідачу ФОП
ОСОБА_2 нічого не відомо, тому він
заперечує проти їх використання в
якості доказів існування боргу.

Представник відповідача ОСОБА_3
позовні вимоги не визнав, просив
відмовити в задоволенні позову,
пояснивши, що в позовні заяві
визначено, що нібито ОСОБА_3 та позивач
проконсультувавшись з трейдерами на
ринку сільгосппродукції, узгодили ціну
на соняшник у розмірі 2200 грн. за 1 тону,
на озиму пшеницю у розмірі 840 грн. за 1
тону. З такою позицією позивача
погодитися не можливо, оскільки
відсутні докази погодження зімни ціни
між сторонами за договором. Ціна товару
встановлена п.3.1 Договору від 31.10.2008 р.
та становить загальну суму 770000 грн.
станом на 31.10.2008 р.. аналогічно
узгоджена вартість озимої пшениці 500
грн. за 1 тону. Згідно ч.1 ст.524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні, що
відповідає умовам Договорів від 31.10.2008
р. та 18.11.2008 р., якими не передбачають
визначення грошового еквіваленту
вартості товару в іноземній валюті, у
тому числі доларах США, а намагання
позивача стягнути грошову суму
заборгованості з визначенням
еквіваленту суми в доларах США є
порушеннями вимог закону та вимог
договору, укладеного між сторонами.
Згідно ч.3 ст.632 ЦК України зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається. Як стверджує позивач в
2008 році виконані зобов'язання по
відвантаженню продукції на загальну
суму 908797,50 грн. а саме: накладна №58 від
25.11.2008 р. на реалізацію соняшника 713735
кг., за ціною 1100 грн. за тону загальною
вартістю 785108,50 грн.; накладна №58 від
25.11.2008 р. на реалізацію соняшника 22290 кг.,
за ціною 1100 грн. за тону загальною
вартістю 24519 грн.; накладна №64 від 28.11.2008
р. на реалізацію озимої пшениці 198340 кг.,
за ціною 500 грн. за тону загальною
вартістю 99170 грн. Доказів іншої
реалізації товарів позивач не надає.
Таким чином, сума зобов'язань за
договором 31.10.2008 р. складають суму 809627,50
грн., а за договором від 18.11.2008 р. суму 99170
грн. , а не інші суми, які зазначені у
позові з перерахуванням еквіваленту в
іноземній валюті - доларах США.
Відповідно до вимог ч.1 ст.691 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу (договором визначено
ціну 770000 грн.). Згідно з ч.2 ст.691 ЦК
України, якщо ціну встановлено залежно
від ваги товару, вона визначається за
вагою нетто, якщо інше не встановлено
договором купівлі-продажу (договором
визначено ціну 1100 грн. за 1 тону).
Відповідно до ч.3 ст.691 ЦК України якщо
договором купівлі-продажу встановлено,
що ціна товару підлягає зміні залежно
від показників, що зумовлюють ціну
товару (собівартість, затрати тощо), але
при цьому не визначено способу її
перегляду, ціна визначається виходячи
із співвідношення цих показників на
момент укладення договору і на момент
передання товару. На думку відповідача
ціна за Договором не може бути змінено
після виконання зобов'язання стороною
(позивачем) та факту передачі товарів.
На адресу ФОП ОСОБА_2 були направлені
рахунки: рахунок №58 від 25.11.2008 р. на
реалізацію соняшника 736025 кг., за ціною
1100 грн. за тону загальною вартістю 809627,50
грн. та рахунок №64 від 28.11.2008 р. на
реалізацію озимої пшениці 198 340 кг., за
ціною 500 грн. за тону загальною вартістю
99170 грн. Усього на суму 909797,50 грн. На
адресу ФОП ОСОБА_2 також були надані
податкові накладні: №104 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245340 кг. на суму
269874,00 грн., №104 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245340 кг. на суму
269874,00 грн., №113 від 25.11.2008 р. про
реалізацію озимої пшениці 198 340 кг. на
суму 99170,00 грн., №138 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245 345 кг. на суму
269879,50 грн. Вказані документи
підтверджують реалізацію товарів на
загальну суму 909797,50 грн. Договори, за
яким виникли зобов'язання між
сторонами, були укладені між Агрофірма
«Чугуївська» ТОВ (продавець) та ФОП
ОСОБА_2 (покупець), які є суб'єктами
господарської діяльності, а саме:
№31/10-08 від 31.10.2008 р. купівлі-продажу
соняшнику в кількості 700 000 кг., (п.1.1
договору) за ціною 1100 грн. за 1 тону,
вартість партії товару 770000 грн. (п.3.1
договору); №18/11-08 від 18.11.2008 р.
купівлі-продажу озимої пшениці в
кількості 1300000 кг., (п.1.1 договору) за
ціною 500 грн. за 1 тону, вартість партії
товару 650000грн. (п.3.1 договору). Проте,
позивачем не надає доказів належного
виконання свого зобов'язання, а саме
відвантаження вказаної продукції, в
кількості визначеної у договорі, а
саме: соняшнику 700000 кг., озимої пшениці
1300000 кг. Кількість товарів визначена у
наданих позивачем накладних
відрізняється від кількості товарів
визначених у договорах, а саме:
соняшник 736025 кг., озима пшениця 198340 кг.
Надані суду в якості доказів належного
виконання зобов'язань документи:
накладні, рахунки-фактури не мають
жодного посилання на те, що вони
складені та продукція відвантажена в
рамках вказаних договорів від 18.11.2008 р.
та від 31.10.2008 р., а не в рамках іншого
виконання зобов'язань, або в рамках
позадоговірного виконання зобов'язань.
Також позивачем не надано доказів того,
що ФОП ОСОБА_2 отримав вказану
продукцію. До позовної заяви не надано
належних та допустимих доказів
передачі позивачем на адресу ФОП
ОСОБА_2 майна (насіння соняшника),
озимої пшениця та інших на будь яку
суму. Відповідно до п.3.1 умов Договору
від 31.10.2008 р., а також до даних позовної
заяви, позивач виконав зобов'язання та
продав продукцію на загальну суму 770000
грн. До позову також додані документи -
квитанції до прибуткових касових
ордерів, які є доказом погашення ФОП
ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму
894000 грн. Крім того, відповідач ОСОБА_3
подав заяву про застосування строків
позовної давності, в якій вказує, що
відповідно до ст.257 ЦК України загальна
давність встановлюється тривалістю у
три роки, а тому позивач з вимогами про
стягнення боргу мав право звернутись
протягом трьох років після виникнення
боргу, а саме до листопаду 2011 року, що не
було зроблено. Також вказує, що до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені)
згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
застосовується позовна давність в один
рік, тому враховуючи, що сплинув строк
позовної давності, в задоволенні
позову просять відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов підлягає частковому задоволенню
з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і
відповідні їм правовідносини.

31.10.2008 р. Агрофірма «Чугуївська» ТОВ та
фізична особа - підприємець ОСОБА_2
уклали договір №31/10-08 (далі Договір 1) на
покупку соняшника загальною вагою 700000
кг. вартістю 1100,00 грн. за одну тону на
загальну суму 770000,00 грн.

Згідно договору Агрофірма
«Чугуївська» ТОВ зобов'язалась
передати у власність фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 700000 кг. соняшника, а
Покупець сплатити Продавцю 770000,00 грн. в
строки та в порядку, встановлених
Договором.

В забезпечення виконання зобов'язання
за Договором 1 Агрофірма «Чугуївська»
ТОВ та відповідач ОСОБА_3 уклали
Договір поруки 1 від 25.11.2008 року.

25.11.2008 р. Агрофірмою «Чугуївська» ТОВ
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
виставлено рахунок №58 від 25.11.2008 р. на
реалізацію соняшника 736025 кг., за ціною
1100 грн. за тону загальною вартістю 809627,50
грн.

25.11.2008 р. по накладній №58 ФОП ОСОБА_2
отримав 736025 кг. соняшника вартістю 1100
грн. за одну тону на загальну суму 809627,50
грн.

Також на підтвердження реалізації
певної кількості товару на певну суму
Агрофірмою «Чугуївська» ТОВ видано
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
податкові накладні: №104 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245340 кг. на суму
269874,00 грн., №104 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245340 кг. на суму
269874,00 грн., №138 від 25.11.2008 р. про
реалізацію соняшника 245 345 кг. на суму
269879,50 грн. А всього видано податкових
накладних про реалізацію соняшника на
загальну суму 809627,50 грн.

18.11.2008 р. Агрофірма «Чугуївська» ТОВ та
фізична особа - підприємець ОСОБА_2
уклали договір №18/11-08 (далі Договір 2) на
покупку озимої пшениці загальною вагою
1300000 кг. вартістю 500,00 грн. за одну тону
на загальну суму 650000,00 грн.

Згідно договору Продавець зобов'язався
передати у власність Покупця 1300000 кг.
озимої пшениці, а Покупець сплатити
Продавцю 650000,00 грн. в строки та в
порядку, встановлених Договором.

В забезпечення виконання зобов'язання
за Договором 2 Агрофірма «Чугуївська»
ТОВ та відповідач ОСОБА_3 уклали
Договір поруки 2 від 25.11.2008 року.

28.11.2008 р. Агрофірмою «Чугуївська» ТОВ
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
виставлено рахунок №64 від 28.11.2008 р. на
реалізацію озимої пшениці 198 340 кг., за
ціною 500 грн. за тону загальною вартістю
99170 грн.

28.11.2008 р. по накладній №64 ФОП ОСОБА_2
отримав 198340 кг. озимої пшениці вартістю
500,00 грн. за одну тону на загальну суму
99170,00 грн.

Також на підтвердження реалізації
певної кількості товару на певну суму
Агрофірмою «Чугуївська» ТОВ видано
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2
податкову накладну №113 від 25.11.2008 р. про
реалізацію озимої пшениці 198 340 кг. на
суму 99170,00 грн.,

Вказані документи підтверджують
реалізацію Агрофірмою «Чугуївська»
ТОВ соняшника та озимої пшениці
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 за
договорами від 31.10.2008 р. та від 18.11.2008 р.
на загальну суму 909797,50 грн.

Виконуючи свої зобов'язання по
Договору №31/10-08 від 31.10.2008 р. та Договору
№18/11-08 від 18.11.2008 р., відповідач ФОП
ОСОБА_2 за прибутковими касовими
ордерами сплатив Агрофірмі
«Чугуївська» ТОВ всього 894000 грн., а саме
10.04.2009 р. сплатив 20 000 грн., 20.05.2009 р. - 30 000
грн., 19.06.2009 р. - 30000 грн., 20.07.2009 р. - 50000 грн.,
26.08.2009 р. - 300000 грн., 27.11.2009 р. - 300000 грн.,
28.09.2012 р. - 82000 грн., 11.10.2012 р. - 41000 грн.,
29.10.2012 р. - 41000 грн.

Таким чином, заборгованість ФОП ОСОБА_2
перед Агрофірмою «Чугуївська» ТОВ за
договорами №31/10-08 від 31.10.2008 р. та №18/11-08
від 18.11.2008 р. складає 14797,50 грн. (908797,50 грн.
- 894000 грн.).

Оскільки виконання зобов'язання ФОП
ОСОБА_2 за вказаними договорами
забезпечувалось договорами поруки від
25.11.2008 р., укладеними відповідачем
ОСОБА_3 та Агрофірмою «Чугуївська» ТОВ,
у відповідності до вимог ч.1 ст.554 ЦК
України, сума заборгованості в розмірі
14 797,50 грн. підлягає стягненню солідарно
з ОСОБА_3 та фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь Агрофірми
«Чугуївська» товариства з обмеженою
відповідальністю, а позовні вимоги
частковому задоволенню.

Іншій частині позовні вимоги
задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

В позовній заяві позивач посилається
на те, що ОСОБА_3 та Агрофірма
«Чугуївська» ТОВ проконсультувавшись
з трейдерами на ринку
сільгосппродукції, узгодили ціну на
соняшник у розмірі 2200 грн. за 1 тону, на
озиму пшеницю у розмірі 840 грн. за 1 тону,
в зв'язку с цим просять стягнути в
відповідачів заборгованість за
договорами №31/10-08 від 31.10.2008 р. та №18/11-08
від 18.11.2008 р. за цінами, іншими ніж
вказано в договорі.

Проте такі вимоги позивач не
ґрунтуються на Законі, враховуючи
наступне.

Договори №31/10-08 від 31.10.2008 р. та №18/11-08
від 18.11.2008 р. укладені між Агрофірмою
«Чугуївська» ТОВ та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2

Договори між ФОП ОСОБА_2 та Агрофірма
«Чугуївська» були укладені в письмовій
формі. Умови договорів не змінювались,
тобто вартість відвантаженого товару
була узгоджена між сторонами за
договором та не була змінена протягом
дії вказаних договорів. Додаткові
угоди до договорів від 31.10.2008 р. та від
18.11.2008 р. не укладались.

Доказів погодження зімни ціни між
сторонами за договором позивачем не
надано, відповідач ФОП ОСОБА_2
заперечує проти того, що з ним
погоджувалась зміна ціни в договорі.

Ціна товару встановлена п.3.1 Договору
від 31.10.2008 р. та становить загальну суму
770000 грн. станом на 31.10.2008 р. Аналогічним
чином узгоджена вартість озимої
пшениці 500 грн. за 1 тону, що передбачено
пунктом 3.1 Договору від 18.11.2008 р.

Крім того, згідно ч.1 ст.524 ЦК України
зобов'язання має бути виражене у
грошовій одиниці України - гривні, що
відповідає умовам Договорів від 31.10.2008
р. та 18.11.2008 р., якими не передбачають
визначення грошового еквіваленту
вартості товару в іноземній валюті, у
тому числі доларах США, а намагання
позивача стягнути грошову суму
заборгованості з визначенням
еквіваленту суми в доларах США є
порушеннями вимог закону та договору,
укладеного між сторонами.

Згідно ч.3 ст.632 ЦК України зміна ціни в
договорі після його виконання не
допускається.

Як стверджує позивач в 2008 році
виконані зобов'язання по відвантаженню
продукції на загальну суму 908797,50 грн. а
саме: накладна №58 від 25.11.2008 р. на
реалізацію соняшника 713735 кг., за ціною
1100 грн. за тону загальною вартістю 785108,50
грн.; накладна №58 від 25.11.2008 р. на
реалізацію соняшника 22290 кг., за ціною
1100 грн. за тону загальною вартістю 24519
грн.; накладна №64 від 28.11.2008 р. на
реалізацію озимої пшениці 198340 кг., за
ціною 500 грн. за тону загальною вартістю
99170 грн.

Доказів іншої реалізації товарів
позивач не надав, а ціна після
виконання зобов'язання стороною та
передачі товарів змінена бути не може.

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст.ст. 10, 11, 60
ЦПК України суд розглядає справу не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами і іншими особами,
які беруть участь у справі.

Приймаючи до уваги викладене, сума
зобов'язань за договором 31.10.2008 р.
складають суму 809627,50 грн., а за
договором від 18.11.2008 р. суму 99170 грн.

Розглядаючи заяви відповідачів
про застосування строків позовної
давності до вимог Агрофірми
«Чугуївська» ТОВ, суд прийшов до
наступних висновків.

До вимог позивача про стягнення
заборгованості по договорам позовна
давність застосуванню не підлягає,
враховуючи сплату відповідачем ФОП
ОСОБА_2 29.10.2012 р. частину боргу за
договорами в сумі 41000 грн. та визнання,
таким чином, свого боргу перед
позивачем, в зв'язку з чим перебіг
позовної давності перервався, що
передбачено ч.1 ст.264 ЦК України.

До позовних вимог про стягнення з
відповідачів штрафу в розмірі 2% та пені
в розмірі 0,5% слід застосувати позовну
давність, враховуючи вимоги ч.2 ст.258 ЦК
України, якою передбачено до вимог про
стягнення неустойки (пені, штрафу)
застосовується позовна давність в один
рік, а тому позовні вимоги Агрофірми
«Чугуївська» ТОВ про стягнення з
відповідачів штрафу та пені
задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, позовні вимоги
Агрофірми «Чугуївська» товариства з
обмеженою відповідальністю підлягають
частковому задоволенню в частині
стягнення солідарно з відповідачів
ОСОБА_3, фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 заборгованості за договорами
№31/10-08 від 31.10.2008 р. та №18/11-08 від 18.11.2008 р.
в розмірі 14797,50 грн

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалене
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, а якщо
позов задоволений частково, судові
витрати присуджуються позивачу
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, тому з відповідачів на
користь позивача слід стягнути судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 257, 258, 264, 524, 554, 626, 628,
655, 632, 691 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Агрофірми «Чугуївська»
товариства з обмеженою
відповідальністю - задовольнити
частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 на користь
Агрофірми «Чугуївська» товариства з
обмеженою відповідальністю грошові
кошти в розмірі 14 797,50 грн. /чотирнадцять
тисяч сімсот дев'яносто сім грн. 50 коп./

Стягнути з ОСОБА_3, фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 з кожної на користь
Агрофірми «Чугуївська» товариства з
обмеженою відповідальністю судовий
збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ