справа № 1309/5803/12
УХВАЛА

24 липня 2014 року Залізничний районний
суд м. Львова у складі:

головуючого-судді
Колодяжного С.Ю.

при секретарі
Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у м. Львові
заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання
рішення суду,

встановив:

ОСОБА_1 12.06.2014 року через свого
представника звернувся до суду із
заявою про відстрочку виконання
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 08.08.2012 року на підставі ст. 373
ЦПК України. В обґрунтування заяви
посилається на те, що до правовідносин
з приводу примусового виконання
рішення суду необхідно застосовувати
Закон України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03.06.14. Вказаним
Законом встановлено заборону на
примусове стягнення (відчуження без
згоди власника) нерухомого майна, яке є
предметом іпотеки, якщо таке майно
виступає як забезпечення зобов'язань
за споживчими кредитами в іноземній
валюті, за умови, якщо нерухоме житлове
майно використовується, як місце
постійного проживання позичальника,
загальна площа нерухомого житлового
майна не перевищує 140 кв.м.

Заявник, який належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
заяви, в судове засідання не з'явився, а
його представник подав заяву, в якій
просить розгляд питання відстрочки
виконання рішення суду проводити у
його відсутності.

Стягувач - ТзОВ «Факторингова компанія
«Вектор плюс» та Залізничний ВДВС
Львівського МУЮ, будучи належним чином
повідомленими про час та місце
розгляду заяви, не направили в суд
своїх представників, про причини
неявки таких суд не повідомили.

Дослідивши матеріали заяви, вивчивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням
Залізничного районного суду м. Львова
від 08.08.2012 року (а.с.80-81), залишеного без
змін ухвалою апеляційного суду
Львівської області від 25.10.2012 року
(а.с.126), позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2, про звернення
стягнення на предмет іпотеки
задоволено та вирішено в рахунок
стягнення заборгованості ОСОБА_2 за
кредитним договором № 1301/0408/88-052 від
18.04.2008 р. у розмірі 54583,36 доларів США, що в
еквівалентні становить 436257,47 грн.,
звернути стягнення на квартиру
АДРЕСА_1, яка належить на праві
власності ОСОБА_1, шляхом реалізації
вказаного предмета іпотеки на
публічних торгах.

Ухвалою Залізничного районного суду м.
Львова від 02.07.2013 року замінено сторону
виконавчого провадження - стягувача
ПАТ «Сведобанк» на ТзОВ «Факторингова
компанія «Вектор Плюс» (а.с.167).

06.09.2013 року старшим державним
виконавцем Залізничного ВДВС
Львівського МУЮ винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим листом № 1309/5803/12, виданим
29.03.2013 року Залізничним районним судом
м. Львова (а.с.176).

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за
наявності обставин, що утруднюють
виконання рішення (хвороба боржника
або членів його сім'ї, відсутність
присудженого майна в натурі, стихійне
лихо тощо), за заявою державного
виконавця або за заявою сторони суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає питання
про відстрочку або розстрочку
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання рішення в
судовому засіданні з викликом сторін і
у виняткових випадках може відстрочити
або розстрочити виконання, змінити чи
встановити спосіб і порядок виконання
рішення.

З роз'яснень, наданих в п.37 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 2 від
12.06.2009 року «Про застосування
законодавства при розгляді справ у
суді першої інстанції» вбачається, що
відповідно до ст.217 ЦПК України
визначення порядку виконання рішення
суду, надання відстрочки або
розстрочки виконання, вжиття заходів
для забезпечення його виконання за
наявності для цього підстав
зазначається безпосередньо в рішенні
суду при його ухваленні. Заяви сторін
або державного виконавця про вчинення
судом таких же дій при виконанні
рішення суду за наявності для цього
підстав розглядаються в порядку,
встановленому статтею 373 ЦПК, за
результатами вирішення яких
постановляється ухвала. У разі
задоволення заяви в ухвалі суду, крім
відомостей, передбачених статтею 210
ЦПК, зазначається строк дії відстрочки
(розстрочки), а при наданні розстрочки,
крім того, розмір періодичних платежів,
які підлягають стягненню для погашення
присудженої суми. Межі дії відстрочки
(розстрочки) можуть бути визначені не
лише датою, але й настанням якоїсь
події (зміна матеріального становища
відповідача, видужання тощо).

Аналогічні положення містяться в п. 45
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», згідно з
яким відстрочка чи розстрочка
виконання рішення суду про звернення
стягнення на предмет іпотеки може бути
надана судом за заявою іпотекодавця
безпосередньо при ухваленні самого
рішення (ст.217 ЦПК, стаття 39 закону
України «Про іпотеку») або після його
ухвалення за правилами, встановленими
статтею 373 ЦПК.

Відповідно до Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» протягом
дії цього Закону: не може бути
примусово стягнуте (відчужене без
згоди власника) нерухоме житлове майно,
яке вважається предметом застави
згідно із статтею 4 Закону України «Про
заставу» та/або предметом іпотеки
згідно із статтею 5 Закону України «Про
іпотеку», якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України (позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку. Не
може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки). Кредитна
установа не може уступити (продати,
передати) заборгованість або борг,
визначений у підпункті 1 цього пункту,
на користь (у власність) іншої особи.

Обґрунтовуючи необхідність прийняття
Закону України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» його автори народні
депутати у пункті 1 пояснювальної
записки до цього Закону зазначили, що
внаслідок різких курсових коливань на
валютному ринку України, знецінення
національної валюти громадяни України
втратили значну частину своїх коштів.
Через знецінення національної валюти
десятки тисяч людей не мають
можливості обслуговувати кредитні
зобов'язання за споживчими кредитами в
іноземній валюті. Банки та інші
фінансові установи масово звертають
стягнення і примусово вилучають у
таких боржників рухоме і нерухоме
майно. В тому числі, викидаючи людей із
неповнолітніми дітьми з житла на
вулицю і забираючи засоби до існування.
Це викликає гостре незадоволення у
людей і напруження у суспільстві.

Отже, однією із причини ухвалення
Верховною Радою України Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» було те, що банки масово
звертають стягнення на житлові
будинки, вилучаючи їх у боржників,
внаслідок чого люди, не маючи іншого
житла, залишаються на вулиці.

З огляду на це, на переконання суду,
запроваджуючи Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті» заборону
на примусове стягнення (відчуження без
згоди власника) нерухомого житлового
майна, яке є предметом іпотеки за
споживчими кредитами, наданими в
іноземній валюті, законодавець ввів
також мораторій і на примусове
стягнення такого майна під час
виконання рішень суду, в тому числі про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за умови, що квартира (будинок)
використовуються як місце постійного
проживання позичальника чи майнового
поручителя та за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2
має загальну площу 44,6 кв.м, належить
ОСОБА_1, 1928 року народження, на підставі
свідоцтва про право власності на
квартиру, виданого Львівським бюро
приватизації відомчого житла
Львівської залізниці 11.06.1996 року, є його
єдиним місцем постійного проживання та
нерухомим майном, та що дана квартира є
іпотечним майном - виступає як
забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за
споживчим кредитом (договір № 1301/0408/88-052
від 18.04.2008 р.), наданим в іноземній
валюті, а отже примусове примусове
відчуження даної квартири без згоди
власника такої у період дії мораторію
суперечитиме Закону України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті».

Відтак, виконання рішення суду про
звернення стягнення на належну ОСОБА_1
квартиру, під час дії мораторію,
встановленого Законом України «Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті», є
неможливим.

Наведене свідчить про наявність
достатніх та об'єктивних правових
підстав для відстрочення виконання
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 08.08.2012 року.

Враховуючи викладене, суд вважає за
доцільне заяву задовольнити,
відстрочивши виконання рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 08.08.2012 року до втрати чинності
Законом України «Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті».

Керуючись ст.ст. 208-210, 373 ЦПК України, суд
-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання
рішення суду - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 08.08.2012 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2, про
звернення стягнення на іпотечне майно
до втрати чинності Законом України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті».

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м.Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
п'ятиденний строк з дня винесення
ухвали. У разі якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
(підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя:
С.Ю. Колодяжний