АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/2843/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2504/14
Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л.
Доповідач Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Омельченко Л.М.

при секретарі: Коваль А.А.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м.Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду
м.Полтави від 26 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про виділ в окремий об'єкт
нерухомого майна, визначення порядку
користування земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И
Л А :

Рішенням Київського районного
суду м.Полтави від 26 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено
частково.

Визначено порядок користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділено у користування ОСОБА_1
за адресою АДРЕСА_1 земельну ділянку
розміром 321 кв.м, як зазначено у
висновку експертного
будівельно-технічного дослідження № 67
від 14 квітня 2014 року (додаток№1)
червоним кольором.

Виділено у користування ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_1 у користування
земельну ділянку розміром 321 кв.м, як
зазначено у висновку експертного
будівельно-технічного дослідження № 67
від 14 квітня 2014 року ( додаток№1) синім
кольором.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням
районного суду ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить його скасувати в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог про виділ в окремий об'єкт
нерухомого майна частини будинку та
ухвалити в цій частині нове рішення,
яким позов задовольнити. В
обгрутування апеляційної скарги
посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачеві на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 25.12.2012
року належить на праві спільної
часткової власності 69/100 частини
житлового будинку за адресою АДРЕСА_1
загальною площею 84.9 кв.м, житловою
площею 53.9 кв.м. з надвірними будівлями.

Зі слів ОСОБА_2 їй належить 3/50 та 1/4
частини цього будинку, хоча жодного
правовстановлюючого документу, який би
підтверджував право її власності на
спірне домоволодіння надано не було.
Розмір частки ОСОБА_2 зазначений в
технічному паспорті на домоволодіння,
однак технічний паспорт не є
правовстановлюючим документом на
нерухоме майно.

Домоволодіння розташоване на
земельній ділянці площею 642 кв.м., яка
надавалась у постійне користування
попередньому власнику будинку ОСОБА_3
на підставі рішення виконавчого
комітету Київської районної у м.
Полтаві ради 22 липня 2010 року для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Відповідно до висновку експертного
будівельно-технічного дослідження № 67
від 14 квітня 2014 року можливо визначити
порядок користування земельною
ділянкою, виділивши у користування
ОСОБА_1 земельну ділянку розміром 321
кв.м, як зазначено у висновку
експертного будівельно-технічного
дослідження № 67 від 14 квітня 2014 року
(додаток№1) червоним кольором, а у
користування ОСОБА_2 земельну ділянку
розміром 321 кв.м, як зазначено у
висновку експертного
будівельно-технічного дослідження № 67
від 14 квітня 2014 року (додаток №1) синім
кольором.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗК України
володіння, користування та
розпорядження земельною ділянкою, що
перебуває у спільній частковій
власності, здійснюються за згодою всіх
співвласників згідно з договором, а у
разі недосягнення згоди - у судовому
порядку.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що позивач та
відповідач, враховуючи вимоги ст. 377 ЦК
України, ч.2 ст. 120. ЗК України набули
право на користування вказаною
земельною ділянкою, хоча в
установленому законом порядку не
оформили своє право на користування
земельною ділянкою і вимоги про
визначення порядку користування
земельною ділянкою підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.364 ЦК України,
співвласник має право на виділ у натурі
частки із майна, що є у спільній
частковій власності

Так, частини перша та друга статті 370
Кодексу встановлює, що співвласники
мають право на виділ у натурі частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності.

У разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом або рішенням суду.

При цьому, частиною третьою статті 370
Кодексу передбачено, що виділ частки із
майна, що є у спільній сумісній
власності, здійснюється у порядку,
встановленому статтею 364 Кодексу.
Тобто, в порядку, передбаченому для
виділу частки із майна, що є у спільній
частковій власності.

При цьому, договори про виділ у
натурі частки з нерухомого спільного
майна та поділ нерухомого майна, що є у
спільній власності, укладаються у
письмовій формі і підлягають
нотаріальному посвідченню.

Інструкцією щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна, що
затверджена наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України № 54 від 18.06.2007
року та зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 6 липня 2007
р. за N 774/14041 ( надалі Інструкція) ,
пунктом 3.10, передбачено, що БТІ
готує висновок щодо технічної
можливості виділу в натурі частки з
об'єкта нерухомого майна (додаток 2) для
укладення договору про виділ в натурі
частки з об'єкта нерухомого майна або
договору про виділ частки з об'єктів
нерухомого майна, що є у спільній
частковій власності.

Як вбачається із матеріалів
справи такого висновку БТІ по
затвердженому Інструкцією зразку
позивач не надав. Позивач та відповідач
не звертались до нотаріальної контори
з таким висновком для укладення
договору про виділ майна.

Посилання позивача на те, що він
намагався укласти договір з
відповідачем про виділ домоволодіння
в одиницю, однак відповідач
відмовляється укласти такий договір
є неспроможними, бо позивач не надав
суду жодного доказу в підтвердження
такої відмови , а також не надав суду
доказів того, що він надавав
відповідачеві на узгодження
необхідну технічну документацію
щодо виділу його частки із спільного
майна.

Надана позивачем копія листа на
ім'я відповідача про пропозицію виділу
його частик із спільної часткової
власності не є доказом наявності між
сторонами спору про виділ майна,
оскільки позивач не надав доказів
того, що він надсилав чи передавав
такий лист відповідачеві з належно
оформленою технічною документацією
на виділ його частки майна із спільної
власності, а відповідач отримав від
нього таку пропозицію.

Інструкцією щодо проведення
поділу, виділу та розрахунку часток
об'єктів нерухомого майна передбачено
, що тільки при наявності спору щодо
поділу, виділу об'єктів нерухомого
майна , спір вирішується у судовому
порядку.

Окрім того вищевказаною
інструкцією ( додаток №2) передбачено,
що висновок повинен містити відомості
про те, яким документом
підтверджується право власності
(користування) земельною ділянкою
співвласника, який виділяється.

Позивач не надав суду доказів
того, що йому виділялась у
користування, у встановленому законом
порядку, земельна ділянка за місцем
знаходження спірного нерухомого
майна, а його представник та відповідач
повідомили суд, що позивач та
відповідач не зверталась до виконкому
Київської районної у м. Полтаві з цього
приводу, і рішення про відведення їм
земельної ділянки за спірною адресою
не приймалось.

Таким чином, судом вірно відмовлено у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про
виділ в окремий об'єкт нерухомого майна
частини будинку за адресою АДРЕСА_1.

На підставі наведеного та враховуючи,
що апеляційні скарги не містять
доводів щодо неправильності рішення
суду, які б були підставою для його
скасування, колегія суддів приходить
до висновку, що рішення суду необхідно
залишити без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Київського районного суду
м.Полтави від 26 червня 2014 року
- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.М. Триголов

Судді:
Л.М. Омельченко

А.І. Дорош