АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
Справа № 607/2531/14-цГоловуючий у 1-й
інстанції Дуда О.О. Провадження №
22-ц/789/682/14 Доповідач - Бершадська
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 р. колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Шевчук Г. М., Ткач З. Є.,

при секретарі - Фащевська М.М.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
порядку користування житлом,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася в
суд із позовом про встановлення
порядку користування квартирою. У
позові зазначив, що він та відповідачі -
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, є
співвласниками квартири АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 просив виділити йому та його
сім"ї у користування кімнату площею 16
кв.м. з балконом, а відповідачам житлові
кімнати площами 11,8 кв.м., 9,8 кв.м. та
лоджію, решту приміщень залишити у
спільному користуванні.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким задоволити
заявлений позов. Обгрунтовуючи свої
вимоги, апелянт посилається на те, що
судом не було враховано ряд важливих
обставин справи та неправильно
застосовано норми матеріального
права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну
скаргу підтримав та суду пояснив, що
він з сім"єю немає де проживати, після
одруження вони проживали в найманій
квартирі, а зараз у нього немає коштів
для оплати. Вважає, що для проживання
його сім"ї в складі трьох осіб (з
дружиною і сином) він має право на
кімнату площею 16 кв.м. з балконом.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 апеляційної
скарги не визнали, вказали, що спірна
квартира житловою площею 37,6 кв.м.
приватизована ними (сторонами) на
чотирьох осіб (ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_1.), і тому кожен має право на
користування 9,4 кв.м. житлової площі.
При виділенні кімнати площею 16 кв.м.
будуть порушені їх права. Позивач
чотири роки проживав з сім"єю у батьків
дружини, а зараз закрив кімнату площею
9,8 кв.м. Він постійно скандалить з ними,
побив матір, ОСОБА_3 ОСОБА_4 (після
одруження ОСОБА_5) також, як і позивач,
має право власності і разом з
неповнолітньою дочкою право на
користування спірною квартирою.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та вивчивши матеріали справи
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
виділення ОСОБА_1 кімнати площею 16 кв.м.
суттєво порушує права відповідачів і
призводить до штучного погіршення їх
житлових умов.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники
майна, що є у спільній сумісній
власності, володіють і користуються
ним спільно, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 належить на праві
спільної власності квартира АДРЕСА_1,
що доводиться відповідним свідоцтвом
про право власності на житло від 3
грудня 1996 року.

Спірна квартира складається з трьох
ізольованих кімнат площею 16 кв.м., 11,8
кв.м., 9,8 кв.м.

Як вбачається з довідки ТОВ
"Коменерго-Тернопіль-3" від 10 квітня 2014
року, в квартирі зареєстровані сторони
та неповнолітній син позивача ОСОБА_6 і
неповнолітня дочка відповідачки
ОСОБА_4 (після одруження ОСОБА_5) ОСОБА_5.

Згідно довідки №69 від 4 вересня 2013 року
Тернопільського обласного центру
соціально-психологічної допомоги
"Родина", ОСОБА_1 З дружиною ОСОБА_7 Та
сином ОСОБА_6 тимчасово, з 2 серпня 2013
року проживають за адресою АДРЕСА_2
ТОЦСПД "Родина".

Враховуючи те, що житлова площа
квартири становить 37,6 кв.м. і кожен із
співвласників має право претендувати
на виділення йому у користування
кімнати житловою площею розміром 9,4
кв.м. (37,6:4), суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив позивачу у
виділенні йому кімнати площею 16 кв.м. з
балконом, тому що виділення цієї
кімнати порушить право власності інших
співвласників і призведе до порушення
їх житлових прав.

Доводи апелянта про те, що суд першої
інстанції повинен був встановити, які є
можливі варіанти встановлення іншого
порядку користування квартирою (в тому
числі шляхом проведення судової
будівельно-технічної експертизи в разі
наявності спору щодо оптимального
варіанту) не заслуговують уваги суду,
оскільки позивач з такими вимогами не
звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

За таких обставин рішення суду є
законним і підстав для його скасування
з мотивів, наведених в апеляційній
скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК
України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 23 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області Г.В. Бершадська