Справа № 191/1431/14-ц
Провадження № 2/191/850/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гречко Ю.В.

при
секретарі - Силкіній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Синельникове
Дніпропетровської області цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з
позовною заявою, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла її мати ОСОБА_3 і після її
смерті відкрилася спадщина у вигляді
квартири АДРЕСА_1. Протягом усього
літнього життя матері з нею разом
проживала, утримувала та надавала їй
постійну допомогу рідна сестра
позивачки ОСОБА_2, маючи на меті в
подальшому отримувати пенсію матері та
забрати її майно. Намагання позивачки
поспілкуватися з матір'ю не мали
результатів з вини відповідачки, яка
усіма засобами заважала цьому. На даний
час позивачка позбавлена можливості
проживати у вищезазначеній квартирі,
оскільки сестра її вигнала та поселила
туди квартирантів. 24 березня 2014 року
нотаріусом було відмовлено позивачці у
видачі свідоцтва про право на спадщину
у зв'язку з тим, що нею не надані всі
правовстановлюючі документи на
спадкове майно, а також тому, що мати
позивачки за життя склала заповіт, яким
все своє майно заповіла рідній сестрі
позивачки ОСОБА_2 Позивачка вважає, що
цей заповіт був складений або під
впливом помилки, або обману, чи взагалі
мати під час складання заповіту не
усвідомлювала значення своїх дій або
не могла керувати ними, у зв'язку з чим
просить суд визнати заповіт недійсним
та визнати за нею право на спадкування
домоволодіння, розташованого за
вищевказаною адресою.

Відповідачка надала суду письмові
заперечення проти позову, де зазначила,
що вона постійно доглядала, утримувала
мати і та дійсно на її ім'я склала
заповіт. При цьому 1/3 частину будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 мати
подарувала позивачці і остання
написала розписку, що не має претензій
до відповідачки. Усе життя позивачка
вела аморальний спосіб життя, матері не
допомагала, а навпаки забирала у неї
гроші, вчиняла сварки.

Позивачка у судовому засіданні позовні
вимоги підтримала у повному обсязі і
просила їх задовольнити. Також
зазначила, що на даний час їй ніде жити,
а розписку, про яку каже відповідачка,
вона писала під примусом. Вона
зареєстрована у вказаній квартирі,
перебуває на обліку у лікарі-психіатра.
Посмертну судово-психіатричну
експертизу просить не призначати у
зв'язку з відсутністю грошових коштів
на її оплату. Мати ніколи на обліку у
лікаря-психіатра не перебувала.

Відповідачка у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, підтримала
письмові заперечення проти позову і
також зазначила, що позивачка
зловживала спиртними та наркотичними
засобами, подаровану їй матір'ю частину
домоволодіння продала, а виручені
грошові кошти витратила на наркотичні
засоби. Мати до дня смерті хворіла, але
ніколи не страждала психічними
розладами і добре розуміла факт
складення заповіту, оскільки знала, що
частину свого майна вона раніше
подарувала позивачці. Зареєстрована
позивачка у будинку матері була
тимчасово у зв'язку з необхідністю
оформлення пенсії. Після її реєстрації
з'ясувалося, що у неї не вистачає п'яти
років до пенсійного віку. За місцем
реєстрації позивачка не проживала та
не проживає. Просить у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні
пояснила, що вона раніше працювала
головою квартального комітету та знає,
що відповідачка ОСОБА_2 постійно
доглядала свою матір до дня її смерті.
Позивачка ОСОБА_1 довгий час була
відсутня, але коли з'явилися, її мати
тимчасово її зареєструвала у належному
їй будинку з метою отримання пенсії. За
місцем реєстрації відповідачка не
проживає. Померла мати сторін по справі
за життя ніколи не страждала
психічними розладами і усвідомлювала
значення своїх дій.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали суду
показання, аналогічні показанням
свідка ОСОБА_4

Під час судового розгляду справи по
суті судом були оглянуті наступні
докази: копія довідки про перебування
позивачки на обліку у лікаря-психіатра;
копія свідоцтва про народження
позивачки;копія постанови нотаріуса
про відмову у вчиненні нотаріальної
дії; копія свідоцтва про укладення
шлюбу позивачки та його розірвання;
копія довідки про тимчасову реєстрацію
позивачки; копія свідоцтва про право на
спадщину за законом; копія свідоцтва
про право власності; копія договору
дарування земельної ділянки; копія
Акту встановлення меж земельної
ділянки; копія домової книги; копія
технічного паспорту на індивідуальний
житловий будинок; копія свідоцтва про
смерть; копія розписки позивачки; копія
заповіту; копія спадкової справи та
інші документи.

Таким чином, суд, заслухавши пояснення
сторін, показання свідків та вивчивши
матеріали справи, вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
наступних підстав.

У відповідності до ч.ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У ч.3 ст.215 ЦК України зазначено, що якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, який правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Згідно ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Як вбачається з копії заповіту за життя
ОСОБА_3 13 березня 2008 року заповіла все
належне їй майно відповідачці ОСОБА_2.

Зазначений заповіт посвідчений
приватним нотаріусом
Синельниківського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області ОСОБА_7 і
згідно умов заповіту заповідачу були
роз'яснені вимоги ст.ст.1241, 1254, 1307 ЦК
України.

Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим,
що заповіт є недійсним, посилаючись на
загальні норми цивільного
законодавства України, маючи лише
певні необґрунтовані припущення, що
заповіт був складений або внаслідок
обману, або помилки, або психічного
стану матері під час його складання,
при цьому не наводячи конкретних
обставин, які могли б бути підставами
для сумніву в незаконності даного
заповіту.

З показань відповідачки, яка також є
донькою померлої ОСОБА_3, вбачається що
саме вона до дня смерті займалася
доглядом матері і саме вона її поховала
та придбала всі необхідні речі для
поховання, про що свідчать оглянуті у
судовому засіданні письмові докази,
такі як копія накладної, виданої на ім'я
ОСОБА_2 від 02 квітня 2014 року на
встановлення пам'ятнику, копія
договору-замовлення на організацію і
проведення поховання ОСОБА_3, рахунок
на придбані речі для поховання - могили,
гробу та інше.

Допитані у судовому засіданні свідки
пояснили, що за життя ОСОБА_3 не
страждала психічними розладами, не
перебувала на обліку у
лікаря-психіатра і всі її дії носили
характер психічно здорової людини до
самого дня її смерті. Доглядом ОСОБА_3
займалася відповідачка ОСОБА_2

Отже, позивачка не надала суду жодного
доказу тому, щоб навіть припустити
наявність підстав для визнання
недійсним заповіту, складеного її
матір'ю за життя, тим більше, що згідно
наданої суду розписки, а також копії
договору дарування земельної ділянки
від 26 червня 2000 року позивачка отримала
від матері у дар певну частину її майна
та не мала жодних претензій до матері
чи сестри, що свідчить про те, що за
життя ОСОБА_3 поділила майно між двома
доньками, що також ставить під сумнів
посилання позивачки на відсутність у
спадкодавця наміру дарувати майно
відповідачці.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести суду
обставини, якими вони обґрунтовують
свої вимоги чи заперечення проти
позову.

В порушення зазначених вимог позивачка
не надала суду жодного доказу в
обґрунтування своїх позовних вимог, що
не дає суду можливості встановити
обставини, викладені у позовній заяві
та ухвалити судове рішення, спираючись
лише на припущення.

Таким чином, суд не вважає наявність
фактів, якими позивачка обґрунтовує
свої позовні вимоги, встановленою.

Оскільки у задоволенні позовних вимог
відмовлено, понесені позивачкою судові
витрати по справі стягненню з
відповідачки не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.203, 215, 1257 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 209,
212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним
відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання - після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо рішення
не буде скасовано.

Суддя: Ю. В. Гречко