Справа № 740/2270/14
Провадження № 2/740/777/14
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2014 року
м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко
В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ніжині справу за позовом
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітнього ОСОБА_6,
третя особа без самостійних вимог
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Ніжинської міської ради про
усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном шляхом визнання такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з
позовом в якому просили ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та неповнолітнього
ОСОБА_6 визнати такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням будинку АДРЕСА_1 з тих
підстав, що останні з кінця грудня 2012
року без поважних причин в
зазначеному житлі не проживають.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та
пояснила, що вона та її чоловік є
власниками житлового будинку АДРЕСА_1.
З відповідачами у них склались дружні
стосунки, тому на початку вересня 2008
року вони з чоловіком зареєстрували
відповідачів в своєму будинку, так як
останні являються громадянами
Узбекистану і без реєстрації не могли
отримати ліцензію на реалізацію
товарів на ринку в м. Ніжині. Реєстрація
місця проживання дала право на
влаштування неповнолітнього ОСОБА_6 до
Ніжинської гімназії № 3. В кінці грудня
2012 року у відповідачів захворіла мати,
яка проживала в Узбекистані, тому вони
забрали дитину з школи, де остання
навчалася і всі повернулись до
Узбекистану. На даний час відповідачі
продовжують бути зареєстрованими у
будинку, власниками якого є вона та її
чоловік., чим створюють перешкоди в
користуванні та розпорядженні їх
власністю. Просила задовольнити позов
і визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та
неповнолітнього ОСОБА_6 такими, що
втратили право на користування
житловим приміщенням будинку
АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні
просив задовольнити позов, давши
аналогічні пояснення.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що є сусідкою позивачів і
бачила як майже два роки в будинку
позивачів мешкали особи узбецької
національності разом з неповнолітньою
дитиною. Починаючи з 2013 року вона не
бачила даних осіб у сусідів.

Свідок ОСОБА_8. в судовому засіданні
пояснила, що проживає по сусідству з
позивачами, останні два роки вона не
бачить людей узбецької національності,
яких раніше бачила у сусідки.

Відповідачі в судове засідання не
з'явились, повідомлені належним чином,
тому суд розглянув справу в їх
відсутність з винесенням заочного
рішення.

Представник третьої особи без
самостійних вимог органу опіки та
піклування виконавчого комітету
Ніжинської міської ради в судове
засідання не з'явився надавши заяву про
розгляд справи в його відсутність, при
винесенні рішення поклався на розсуд
суду.

Заслухавши пояснення позивачів,
свідків, дослідивши письмові докази,
які є в матеріалах справи, суд
приходить до наступних висновків.

Згідно договору купівлі-продажу від
31.08.1998 року посвідченого приватним
нотаріусом Ніжинського міського
нотаріального округу позивачі є
власниками будинку АДРЕСА_1 (а.с 12).

З довідок Ніжинського міського відділу
управління державної міграційної
служби України в Чернігівській області
від 28.05.2014 року та домової книги на
будинок (а.с 15-17) вбачається, що ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з 11.10.2012 року
зареєстровані в житловому будинку
АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі
стверджували, що відповідачі з кінця
грудня 2012 року, тобто більше року не
проживають в належному їм будинку.

Дані твердження не спростовані
жодним доказом та підтверджуються
довідкою вуличного комітету № 25
виконавчого комітету Ніжинської
міської ради № 38 від 13.05.2014 року (а.с. 5),
яка була досліджена в судовому
засіданні, а також показаннями свідків
ОСОБА_10 та ОСОБА_8., які були допитані в
судовому засіданні.

Крім того з довідки Ніжинської
гімназії № 3 від 14.05.2014 року вбачається,
що ОСОБА_6 дійсно навчався у вказаному
закладі з 01.09.2008 року по 25.12.2012 року, що
підтверджує твердження позивачів про
те, що в кінці грудня 2012 року
відповідачі забрали дитину зі школи і
виїхали з м. Ніжина (а.с 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного
законодавства України дає підстави
дійти висновку про те, що у разі
будь-яких обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення
перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України
член сім'ї власника житла втрачає
право на користування цим житлом в
разі відсутності в житлі понад один
рік без поважних причин, якщо інше
не встановлено домовленістю між ним
і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі не є
членами сім'ї власників житла, дані про
укладення з ними договору найму
житлового будинку також відсутні.

Норма закону яка б регулювала порядок
визнання особи, яка не є членом сім'ї
власника (чи наймачем), такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням в діючому законодавстві,
зокрема, ЖК УРСР та ЦК України не
передбачена, з огляду на це, слід
застосувати аналогію закону, зокрема,
ст.405 ЦК України.

На думку суду позивачі довели той факт,
що відповідачі понад один рік не
проживають за місцем реєстрації в
житловому будинку АДРЕСА_1, тому ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_7 та неповнолітнього
ОСОБА_6 слід визнати такими, що втратили
право користування вказаним житловим
приміщенням.

Керуючись ст. ст.212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_4
такими що втратили право
користування житловим приміщенням -
будинком АДРЕСА_1.

Направити відповідачу рекомендованим
листом із повідомленням копію заочного
рішення не пізніше трьох днів з дня
його проголошення.

Заяву відповідача про перегляд
заочного рішення може бути подано
Ніжинському міськрайонному суду
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Після заочного перегляду рішення може
бути оскаржено до Апеляційного суду
Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя
В.Г.
Пантелієнко