АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1729/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 48 Суходольський О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
02 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшина В. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при секретаріРибасюк
О.С. адвокатів ОСОБА_6,
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу ОСОБА_10 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
20 травня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_8 про поділ
спільного майна подружжя,-
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_10 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_11, ОСОБА_8 про поділ спільного
майна подружжя, мотивуючи тим, що з
07.08.2009 р. по 21.01.2014 року позивачка та
відповідач ОСОБА_11 перебували в
зареєстрованому шлюбі. 14.05.2010 р. за
спільно зібрані кошти в сумі 110 000 грн.
було придбано житловий будинок
загальною площею 62,2 кв.м., в АДРЕСА_1.
Право власності на домоволодіння було
зареєстровано на відповідача.
Наприкінці 2012 р. ОСОБА_10 та ОСОБА_11
придбали автомобіль NISAN TIIDA 1.6, д.н.з
НОМЕР_1 сплативши за нього 64 000 грн.
Даний автомобіль також був
зареєстрований на відповідача. Ринкова
вартість автомобіля на даний час
становить 45 000 грн.
Просила суд визнати за нею право
власності на ? частку житлового будинку
АДРЕСА_1. Визнати за позивачкою право
власності на автомобіль NISAN TIIDA 1.6, д.н.з
НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2, стягнувши з неї
на користь ОСОБА_11 компенсацію в сумі
13.01.2013 р. ОСОБА_11 подала до суду
заяву про збільшення розміру позовних
вимог та просила суд залучити до участі
у справі, як співвідповідача ОСОБА_8
Визнати недійсним продаж автомобіля у
формі довідки - рахунку від 15.11.2013 р.,
відповідно до якого ОСОБА_11 продав, а
ОСОБА_8 купила автомобіль NISAN TIIDA 1.6.
Скасувати відомості про реєстрацію
транспортного засобу NISAN TIIDA 1.6 на ім 'я
ОСОБА_8, здійснену Черкаським ВРЕР при
УДАІ УМВС України в Черкаській області.
Визнати за ОСОБА_12 право власності на
автомобіль NISAN TIIDA 1.6, д.н.з НОМЕР_1 №
кузова НОМЕР_2, стягнувши з позивачки на
користь ОСОБА_11 компенсацію в сумі 22 500
грн. Зобов'язати ОСОБА_8 повернути у
власність ОСОБА_12 автомобіль NISAN TIIDA 1.6,
д.н.з НОМЕР_1. Визнати за позивачкою
право власності на ? частку житлового
будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1
20.05.2014 р. представник позивачки
подав до суду заяву в якій просив в
частині стягнення компенсації
еквівалентну ? частині вартості
спірного автомобіля із ОСОБА_10
залишити без розгляду, визнавши за нею
право власності на ? частину автомобіля
NISAN TIIDA 1.6, д.н.з НОМЕР_1.
Рішенням Черкаського районного
суду Черкаської області від 20 травня 2014
року позов ОСОБА_10 задоволено
частково. Поділено спільне сумісне
майно подружжя між позивачкою та
ОСОБА_11, а саме: визнано по ? частині за
кожним право власності на житловий
будинок з надвірними спорудами, що
розташований по АДРЕСА_1 В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням ОСОБА_10 подала апеляційну
скаргу, вважаючи, що рішення суду
першої інстанції прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та просить змінить рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 20 травня 2014 року та
ухвалити нове, яким заявлені нею
позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Вислухавши учасників процесу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки ґрунтується на не
повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи
в сукупності.

Рішення суджу першої інстанції
оскаржується лише в частині відмови в
задоволенні позовних вимог про
визнання договору купівлі-продажу
автомобіля недійсним та визнання за
позивачкою права власності на ? частину
автомобіля.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_10 до ОСОБА_11, ОСОБА_8 про
поділ спільного майна подружжя в
частині розподілу спірного автомобіля
NISAN TIIDA 1.6, суд першої інстанції прийшов
до висновку, що так як ОСОБА_10 не
заявляла позовних вимог про визнання
правочину удаваним то позовна вимога,
щодо визнання недійсним продажу
автомобіля у формі довідки рахунку від
15.11.2013 р. не ґрунтується на положеннях
закону. Крім того, кошти на придбання
спірного автомобіля, не являються
спільними коштами сім'є, так як кошти на
купівлю автомобіля NISAN TIIDA ОСОБА_11
отримав від продажі автомобіля, що
належав його батькові.

Проте погодитись з такими висновками
суду першої інстанції не є можливим.

Встановлено, що з 07.08.2009 р. по
10.01.2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11
перебували в зареєстрованому шлюбі.
10.01.2014 р. рішенням Черкаського
районного суду Черкаської області шлюб
між ними розірвано. 13 грудня 2012 р. під
час перебування в шлюбі ОСОБА_11 придбав
автомобіль NISAN TIIDA 1.6, д.н.з НОМЕР_1
сплативши за нього 64 000 грн. та
зареєструвавши його на себе. Вартість
автомобіля відповідно до висновку
судової автотоварознавчої експертизи
визначена в сумі 110771,21 грн.

Відповідно до довідки рахунку №002528
серії ВІА від 15.11.2013 р. ОСОБА_11 продав, а
ОСОБА_8 (мати відповідача) купила
автомобіль NISAN TIIDA 1.6 за 96000 гривень (а.с.
62).

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ст. 60
Сімейного кодексу України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини ( навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми,
хвороба, тощо) самостійного заробітку
(доходу).

Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного
Кодексу України у разі поділу майна, що
є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Пунктом .2 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу
України визначено, що особистою
приватною власністю дружини, чоловіка,
є майно , набуте нею, ним за час шлюбу,
але на підставі договору дарування або
в порядку спадкування.

Відповідно до п.п. 22-25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» N 11, від 21
грудня 2007 року поділ спільного майна
подружжя здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372
ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу,
визначається за погодженням між
подружжям, а при недосягненні згоди -
виходячи з дійсної його вартості на час
розгляду справи.

Так як автомобіль придбано в
період шлюбу за спільні кошти подружжя,
то даний автомобіль в рівних частках є
спільною власністю подружжя.

Доводи апелянта про те, що
автомобіль не може являтись спільною
власністю подружжя, так як хоч і
придбаний в період шлюбу, але на кошти
які дав йому його батько особисто після
продажі власного автомобіля являються
безпідставними, так як відповідачем,
він же апелянт по справі, не надано
договір дарування таких коштів одному
ОСОБА_11 Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК
України договір дарування валютних
цінностей на суму, яка перевищує
п'ятдесятикратний розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню. Відповідно до ст. 1
Декрету Кабінету Міністрів України
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю» від 25 листопада 1993
року N 365 з послідуючими змінами
"валютними цінностями" є валюта України
- грошові знаки у вигляді банкнотів,
казначейських білетів, монет і в інших
формах, що перебувають в обігу та є
законним платіжним засобом на
території України, а також вилучені з
обігу або такі, що вилучаються з нього,
але підлягають обмінові на грошові
знаки, які перебувають в обігу, кошти на
рахунках, у внесках в банківських та
інших кредитно-фінансових установах на
території України. За таких обставин
колегія суддів приходить до висновку,
що відповідач не спростував доводи
позивача що спірний автомобіль в
період шлюбу придбаний за спільні
кошти подружжя і являється спільною
власністю подружжя.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

15.11.2013 р. ОСОБА_11 продав, а ОСОБА_8 (мати
відповідача) купила автомобіль NISAN TIIDA
1.6 за 96000 гривень, що посвідчено
довідкою рахунком №002528 серії ВІА. В
даній довідці рахунку ОСОБА_8 зазначена
покупцем автомобіля NISAN TIIDA 1.6, а
проданий автомобіль ОСОБА_11 через
торгівельну організацію (а.с. 62).

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Статтею 657 ЦК України
визначено, що договір купівлі-продажу
автомобіля не передбачає письмової
форми та нотаріального посвідчення.

При укладенні договорів одним із
подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина,
чоловік має право на звернення до суду
з позовом про визнання договору
недійсним як такого, що укладений
другим із подружжя без її, його згоди,
якщо цей договір виходить за межі
дрібного побутового; для укладення
одним із подружжя договорів, які
потребують нотаріального посвідчення
і (або) державної реєстрації, а також
договорів стосовно цінного майна,
згода другого з подружжя має бути
подана письмово (ч. ч. 2, 3 ст. 65 СК
України). Автомобіль, купівля-продаж
якого здійснена за 96000 гривень,
являється цінним майном.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 3 та ч. 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Однією із загальних засад цивільного
законодавства, зокрема, є свобода
договору, що стверджується п. 3. ч. 1 ст. 3
ЦК України.

Статтею 627 ЦК України закріплений
принцип свободи договору, згідно якого
сторони вільні в укладені договору,
виборі контрагента та визначені умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості.

Так як при вчиненні 15.11.2013 р. договору
купівлі продажу автомобіля ОСОБА_11
своїй матері ОСОБА_8, який оформлений
довідкою-рахунком, була відсутня
письмова згода іншого співвласника
цінного майна, ОСОБА_10, то такий
правочин повинен бути визнаний
недійсним по підставах ст. 215, ч. 3 та ч. 5
ст. 203 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що оскаржуване судове рішення в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля недійсним
та визнання права власності на ?
частину автомобіля за позивачкою
таким, що ухвалено без додержанням норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору по суті.
Тому рішення суду першої інстанції
підлягає до зміни із скасуванням його в
частині відмови в задоволенні позовних
вимог про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля недійсним
та визнання права власності на ?
частину автомобіля за позивачкою та
ухвалення в цій частині позовних вимог
нового рішення, яким договір
купівлі-продажу автомобіля, укладений
15 листопада 2013 року між продавцем
ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_8 визнається
недійсним та визнається право
власності за ОСОБА_10 на ? частину
автомобіля NISAN TIIDA 1.6.

Згідно статті 388 ЦК України власник має
право на витребування майна від
добросовісного набувача. Так як
договір купівлі-продажу визнається
недійсним, то співвласник майна має
право на витребування свого майна.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 20 травня 2014 року
задоволити.

Рішення Черкаського районного суду
Черкаської області від 20 травня 2014 року
змінити, скасувавши його в частині
відмови в задоволенні позовних вимог
про визнання права власності на ?
частину автомобіля.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_11,
ОСОБА_8 про визнання договору
купівлі-продажу автомобіля недійсним
та визнання права власності на ?
частину автомобіля задоволити.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу автомобіля NISAN TIIDA 1.6.
д.н.з НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2, укладений
15 листопада 2013 року між продавцем
ОСОБА_11 та покупцем ОСОБА_8, що
посвідчений довідкою рахунком №002528
серії ВІА.

Визнати за ОСОБА_10 право власності на ?
частину автомобіля NISAN TIIDA 1.6. д.н.з
НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2.

Зобов'язати ОСОБА_8 повернути у
власність ОСОБА_10 та ОСОБА_11 автомобіль
NISAN TIIDA 1.6. д.н.з НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_2.

Рішення суду першої інстанції в
частині розподілу спільного майна
подружжя та визнання права власності
за ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на ? частину
будинку за кожним в АДРЕСА_1 залишити
без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає чинності негайно
після його проголошення, але може бути
оскаржено до суду касаційної інстанції
на протязі двадцяти днів, починаючи з
дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :