Справа № 2-6476/10
Номер провадження № 6/522/77/14
УХВАЛА

10 липня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

головуючого судді - Суворової О.В.,

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду в м. Одесі заяву
представників товариства з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» та
публічного акціонерного товариства
«Омега Банк» про заміну сторони
виконавчого провадження по цивільній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИВ:

TOB «Вердикт Фінанс» та ПАТ «Сведбанк» ,
правонаступником якого є ПАТ «Омега
Банк» , звернулись до суду із заявою про
заміну сторони у виконавчому
провадженні, в якій просять замінити
сторону у виконавчому провадженні з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-6476, виданого Приморським
районним судом м. Одеси 15 лютого 2011 року
, з ПАТ «Сведбанк» на TOB «Вердикт
Фінанс».

Обґрунтовуючи вимоги заяви,
представники заявників посилаються на
те, що рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 23.09.2010 року позовні
вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором були задоволені у
повному обсязі, а саме стягнуто на
користь ПАТ «Сведбанк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2
солідарно суму заборгованості за
кредитним договором № 442/0606/11-019 від
16.06.2006 року у розмірі 285425 гривень 94
копійки, а також стягнуто в рівних
частках суму державного мита у розмірі
1700 гривень та 120 гривень - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

Заявник вказує, що 02.02.2012 року між ПАТ
«Сведбанк» та TOB «Вердикт Фінанс» був
укладений договір факторингу №11. У
відповідності до п.2.1. Договору №11
«Клієнт відповідно до умов Договору
відступає Факторові свої права вимоги
заборгованості по кредитних договорах
від боржників, зазначених у реєстрі
заборгованості боржників, право вимогу
якої належить клієнту на підставі
документації, а фактор набуває права
вимоги такої заборгованості від
боржників та передає клієнту за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становить ціну продажу та в
порядку передбаченому договором ».

Представники заявників в судове
засідання не з'явились, про дату, час та
місце судового засідання були
сповіщені належним чином.

Представник ОСОБА_1 надав до суду заяву,
в якій просив розглядати справу за його
відсутністю, а також відмовити в
задоволенні заяви про заміну сторони
виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України,
неявка сторін та інших осіб не є
перешкодою для вирішення питання про
заміну сторони виконавчого
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
відмови у задоволенні заяви, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено у судовому засіданні,
Приморським районним судом м. Одеси
23.09.2010 року у цивільній справі № 2-6476/10
було ухвалено рішення, яким позовні
вимоги ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором були задоволені у
повному обсязі, а саме стягнуто на
користь ПАТ «Сведбанк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2
солідарно суму заборгованості за
кредитним договором № 442/0606/11-019 від
16.06.2006 року у розмірі 285425 гривень 94
копійки, а також стягнуто в рівних
частках суму державного мита у розмірі
1700 гривень та 120 гривень - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

За даним рішення Приморським районним
судом міста Одеси 15 лютого 2011 року було
видано виконавчий лист № 2-6476/10,
боржником за яким є ОСОБА_1

29.08.2012 року державним виконавцем
Першого Приморського відділу
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції
Притуляком В.М. було відкрите виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 2-6476/10, виданого 15.02.2011 року
Приморським районним судом міста Одеси
про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості
в сумі 287245,94 гривень на користь ПАТ
«Сведбанк».

Судом також встановлено, що 02.02.2012 року
між ПАТ «Сведбанк» та TOB «Вердикт
Фінанс» був укладений договір
факторингу №11, у відповідності до п.2.1.
якого «Клієнт відповідно до умов
Договору відступає Факторові свої
права вимоги заборгованості по
кредитних договорах від боржників,
зазначених у реєстрі заборгованості
боржників, право вимогу якої належить
клієнту на підставі документації, а
фактор набуває права вимоги такої
заборгованості від боржників та
передає клієнту за плату грошові кошти
в розпорядження у розмірі, що становить
ціну продажу та в порядку
передбаченому договором».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 378 ЦПК
України у разі вибуття однієї із сторін
виконавчого провадження за поданням
державного виконавця або за заявою
сторони суд замінює сторону
виконавчого провадження її
правонаступником.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК
України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону
України «Про виконавче провадження»
заміна кредитора у зобов'язанні
можлива з підстав відступлення вимоги
(цесія), правонаступництва (смерть
фізичної особи, припинення юридичної
особи) тощо й до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав, у
тому числі бути стороною виконавчого
провадження шляхом подання ним та
розгляду судом заяви про заміну
стягувача.

Дана правова позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20 листопада 2013 року (справа №
6-122цс13), з огляду на що в силу ст. 3607 вона
є обов'язковою для суду при розгляді
даного питання, у зв'язку з чим суд не
погоджується із позицією представника
ОСОБА_1 щодо того, що неможливим є
відступлення права вимоги на стадії
виконання судового рішення.

Проте, одночасно з цим, з наданих
заявниками документів неможливо
достовірно встановити факт укладення
між заявниками правочину з
відступлення права вимоги саме за
зобов'язаннями ОСОБА_1

Так, відповідно до п. 2.1 договору
факторингу №11 від 02.02.2012 року між ПАТ
«Сведбанк» (Банк або Клієнт за
договором) та TOB «Вердикт Фінанс»
(Фактор за договором), Клієнт
відповідно до умов Договору відступає
Факторові свої Права Вимоги
Заборгованості по кредитних договорах
від Боржників, зазначених у Реєстрі
Заборгованості Боржників, право вимогу
якої належить Клієнту на підставі
Документації, а Фактор набуває Права
Вимоги такої Заборгованості від
Боржників та передає Клієнту за плату
грошові кошти в розпорядження у
розмірі, що становить Ціну Продажу та в
порядку передбаченому Договором.

Відповідно до п. 1.1 договору факторингу
№11 від 02.02.2012 року:

Боржники - клієнти Банку, яким Банк
надав безготівкові чи готівкові кошти
в кредит на умовах строковості і
платності та які мають зобов'язання по
відношенню до Банку, в тому числі у
зв'язку з непогашенням заборгованості
за отриманими кредитами;

Заборгованості - невиконані грошові
зобов'язання Боржників перед Банком, що
містяться у Реєстрі Заборгованостей
Боржників, які належать до сплати Банку
Боржниками у зв'язку з наданими
безготівковими чи готівковими
кредитами. До Заборгованості
включається сума основного
зобов'язання, проценти, нараховані
Банком за користування кредитом,
комісії, штрафні санкції та інші
платежі згідно кредитних договорів, в
тому числі збитки, спричинені Банку у
зв'язку із несвоєчасним погашенням
Заборгованості;

Права Вимоги - права грошової вимоги
Банку щодо погашення (стягнення)
Заборгованостей з Боржників, які
виникли на підставі кредитних
договорів та підтверджуються
Документацією;

Реєстр Заборгованостей Боржників - це
інформація, що стосується Боржників,
Права Вимоги щодо яких передаються від
Клієнта Факторові на умовах цього
Договору, та їх Заборгованості,
оформлена за формою, встановленою в
Додатку № 1 до цього договору. В
електронному вигляді, інформація,
зазначена в Реєстрі Заборгованостей
Боржників, надається за формою,
встановленою в Додатку № 5 до цього
Договору.

Таким чином, достовірно встановити
факт відступлення заборгованості
конкретного боржника за договором
факторингу №11 від 02.02.2012 року можливо
лише з реєстру заборгованостей
боржників.

Проте, заявниками не надано ані самого
реєстру заборгованостей боржників, ані
додатку № 1 до договору, яким
встановлено його форму.

Натомість заявниками надано витяг з
реєстру заборгованостей боржників,
який містить лише відбиток печатки та
підпис директора ТОВ «Вердикт Фінанс»
та не містить відбитку печатки та
підпису керівника або іншої
уповноваженої особи ПАТ «Сведбанк».

Згідно п. 1 ст. 208 ЦК України, правочини
між юридичними особами належить
вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом
договору факторингу може бути право
грошової вимоги, строк платежу за якою
настав (наявна вимога), а також право
вимоги, яке виникне в майбутньому
(майбутня вимога).

За таких обставин, оскільки заявниками
не надано суду реєстру заборгованостей
боржників, або іншого документу,
підписаного обома сторонами договору
факторингу № 11 від 02.02.2012 року, з якого б
вбачалось, що до предмету цього
договору входить у тому числі й
заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 287245,94
гривень, суд не може встановити факт
укладення цього договору у частині
заборгованості ОСОБА_1

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі.

Керуючись ст. 210, 378 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представників товариства з
обмеженою відповідальністю «Вердикт
Фінанс» та публічного акціонерного
товариства «Омега Банк» про заміну
сторони виконавчого провадження по
цивільній справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Сведбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в 5 -
денний строк з дня її проголошення. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.В.Суворова

10.07.2014