Справа № 202/3472/14-ц
Провадження № 6/202/83/2014
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2014 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Колесніченко О.В.,

при секретарі
Голобородько О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Дніпропетровську цивільну справу про
визнання мирової угоди в процесі
примусового виконання рішення суду за
виконавчим листом №2/412/3116/2012, виданим
Жовтневим районним судом м.
Дніпропетровська 04 лютого 2014 року,
поданої державним виконавцем
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року в.о. начальника
Індустріального ВДВС
Дніпропетровського МУЮ подана мирова
угода для визнання судом в процесі
примусового виконання рішення суду за
виконавчим листом №2/412/3116/2012 (справа
№412/4422/2012), виданим Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська 04 лютого 2014
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за договором позики.

Будучи належним чином повідомленими
про час та місце розгляду справи,
державний виконавець, заінтересовані
особи - ОСОБА_1, ОСОБА_2, в судове
засідання не з'явилися, представників
своїх не направили, причин неявки суду
не повідомили, про відкладення
розгляду справи не клопотали, у зв'язку
з чим суд на підставі ч.3 ст. 372 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу у відсутності цих осіб.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши наявні письмові докази,
приходить до висновку, що заява
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

На виконання рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
07 грудня 2012 року, яке набрало законної
сили 27 лютого 2013 року, судом виданий 04
лютого 2014 року виконавчий лист №
2/412/3136/2012 (справа №412/4422/2012), про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суми основного боргу за договором
позики від 04 травня 2010 року в розмірі 2
500 000,00 грн.

Як вбачається з заяви в.о. начальника
Індустріального ВДВС вказаний
виконавчий лист перебуває на виконанні
в Індустріальному ВДВС
Дніпропетровського МУЮ та 13 лютого 2014
року сторони виконавчого провадження -
боржник та стягувач подали заяву про
визнання мирової угоди в процесі
виконавчого провадження, за умовами
якої:

«п.п.1, 2 кредитор (ОСОБА_1.)
відмовляється від свого права вимоги
щодо заборгованості в розмірі 2500000,00
грн. за договором безвідсоткової
позики від 04 травня 2010 року, укладеного
між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а заборгованість
за вказаним договором буде погашена за
рахунок передання боржником (ОСОБА_2.)
кредитору (ОСОБА_1.) нерухомого майна, а
саме:

спортивно-оздоровчого комплексу літ. А
за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2
на підставі витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 01
червня 2006 року;

нежитлове приміщення № 5-1 другого
поверху в літ. Л заг. площ.- 164,- кв.м. за
адресо.: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на
підставі витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 23
серпня 2007 року.

3. За домовленістю сторін вартість
майна повністю покриває
заборгованість божника перед
кредитором.

4. Моментом (днем) повернення суми боргу
вважається день державної реєстрації
за кредитором майна. З цього моменту
кредитор втрачає право вимоги за
договором безвідсоткової позики від 04
травня 2010 року.

5. Боржник зобов'язується: 5.1.
відчужуване майно передати у стані,
придатному до експлуатації його
кредитором і відповідно
санітарно-епідеміологічним нормам не
пізніше ніж через 5 діб після державної
реєстрації майна кредитором; 5.2., 5.3.
попередити кредитора про права третіх
осіб на майно, відомі недоліки майна.

6. У разі непередання боржником майна
кредитору у строк, встановлений п.5.1
цієї угоди боржник сплачує на користь
кредитора неустойку в розмірі 0,01% від
розміру заборгованості, встановленої
рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 07 грудня 2012 року у
справі №2-4422/12 за кожен день
прострочення.

7. Боржник не заперечує проти передання
майна кредитору, визнання та
реєстрації за кредитором права
власності на майно.

8. Кредитор зобов'язується прийняти
майно, вказане в якості повернення
боргу за договором безвідсоткової
позики від 04 травня 2010 року.

Ця мирова угода набирає чинності з
моменту затвердження її Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська».

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 372 ЦПК України
мирова угода, укладена між сторонами,
або відмова стягувача від примусового
виконання в процесі виконання рішення
подається в письмовій формі державному
виконавцеві, який не пізніше
триденного строку передає її до суду за
місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати
мирову угоду або не прийняти відмови
стягувача від примусового виконання,
якщо це суперечить закону або порушує
права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди
або відмови від примусового виконання
суд постановляє ухвалу відповідно до
положень цього Кодексу.

Так, стверджуючи у заяві про
перебування виконавчого листа
№2/412/3136/2012 від 04 лютого 2014 року на
виконанні в Індустріальному ВДВС
державним виконавцем суду не надана
постанова про відкриття виконавчого
провадження відповідно до вимог ст.ст.
19, 21, 25 Закону України «Про виконавче
провадження» на підтвердження
перебування вказаного виконавчого
листа на виконанні саме в
Індустріальному ВДВС, а так само не
надано і на запит суду для огляду
виконавче провадження з виконання
цього виконавчого листа, у зв'язку з чим
обставини наявності виконавчого
провадження з виконання виконавчого
листа №2/412/3136/2012 та дотримання правил
підсудності за ст. 372 ЦПК України, з
огляду також на звернення боржника і
стягувача у поданій мировій угоді до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська, заявником не
доведені.

Крім того, як вбачається з доданих до
мирової угоди копій договорів
купівлі-продажу від 19 липня 2007 року, від
20 травня 2006 року та відповідних витягів
про реєстрацію права власності на
нерухоме майно, право власності на
об'єкти нерухомості по АДРЕСА_3,
зареєстроване 23 серпня 2007 року та 25
травня 2006 року відповідно, проте суду
сторонами не надані документи на
підтвердження реєстрації права
власності на вказані об'єкти за ОСОБА_2
на даний час, а так само, не надано
документів на підтвердження
відсутності заборон, обтяжень щодо
вказаного майна, в тому числі, іпотеки,
прав третіх осіб, у зв'язку з чим, суд у
відповідності зі ст. 372 ЦПК України
приходить до висновку, що така мирова
угода без доведення вказаних обставин
сторонами мирової угоди, може
порушувати права та інтересі третіх
осіб та відповідно суперечитиме
закону.

Зважаючи на викладені обставини, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав за ст. 372 ЦПК України для
визнання мирової угоди між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з
виконання рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
07 грудня 2012 року за виконавчим листом
№2/412/3116/2012 від 04 лютого 2014 року.

Керуючись ст. 372 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У визнанні мирової угоди між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в процесі примусового виконання
рішення суду за виконавчим листом
№2/412/3116/2012, виданим Жовтневим районним
судом м. Дніпропетровська 04 лютого 2014
року, поданої державним виконавцем
Індустріального відділу державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції -
відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п'яти днів з дня її
оголошення до судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд міста
Дніпропетровська. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час оголошення
ухвали, можуть подати апеляційну
скаргу протягом п'яти днів з дня
отримання копії цієї ухвали.

Суддя
О.В. Колесніченко