АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/7213/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/1811/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою Видавництва
«Полтавський літератор»

на рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 20 березня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Видавництва «Полтавський літератор»
та Полтавської спілки видавництв про
стягнення авторської винагороди,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив суд стягнути з
Видавництва «Полтавський літератор»
на його користь авторську винагороду в
сумі 129024 грн., не виплачений гонорар в
розмірі 129024 грн. та моральну шкоду у
такому ж розмірі, а також зобов'язати
Видавництво «Полтавський літератор»
виконати умови угоди та видати вісім
томів роману «ІНФОРМАЦІЯ_1» тиражами,
зумовленими у договорі.

Позовні вимоги вмотивовував тим, що 14
жовтня 1999 року він, як автор -
професійний письменник, уклав з
Видавництвом «Полтавський літератор»
видавничий договір на літературні
твори на створення та видання роману
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в 10-ти томах у 26 книгах
тиражем по 25 тисяч примірників кожного
тому. Строк видавництва не
обумовлювався. Також вказував, що твір
він передав видавництву під час
укладення договору, про що зазначено у
самому договорі. Винагорода за
виконану роботу була встановлена на
той час у розмірі 1612,8 доларів за кожен
том, тобто 16128 доларів, що в гривневому
еквіваленті становить 129024 грн.

В свою чергу, видавництво «Полтавський
літератор» станом на 28 березня 2013 року
видало 7 томів у 19-ти книгах з 10 томів у 26
книгах, передбачених договором, а саме:
«ІНФОРМАЦІЯ_2» в трьох томах, тиражем
25000 примірників, «ІНФОРМАЦІЯ_3» в трьох
книгах тиражем 2000 примірників;
«ІНФОРМАЦІЯ_4» в трьох книгах, тиражем
1000 примірників; «ІНФОРМАЦІЯ_5» в трьох
книгах тиражем 25000 примірників;
«ІНФОРМАЦІЯ_6» в одній книзі тиражем 2000
примірників; «ІНФОРМАЦІЯ_7» в трьох
книгах тиражем 1000 примірників;
«ІНФОРМАЦІЯ_8», першу книгу з трьох тому
«ІНФОРМАЦІЯ_9» пробним тиражем 20 штук.

Він як автор, отримав по 10 примірників
кожного виданого тому.

До видання томів «ІНФОРМАЦІЯ_10» та
«ІНФОРМАЦІЯ_9» видавництво
«Полтавський літератор» не приступало.
Тільки два томи «ІНФОРМАЦІЯ_2» та
«ІНФОРМАЦІЯ_5» видано тиражами,
зумовленими у договорі.

Позивач, вважає, що він виконав свої
авторські зобов'язання у день
підписання договору, передавши 2
примірники роману. Однак видавництво
«Полтавський літератор» не виконало
повністю взятих на себе договором
зобов'язань про видання твору і не
виплатило йому винагороду, яка
передбачена умовами договору, що і
стало підставою для звернення до суду з
позовом.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 20 березня 2014 року позов
ОСОБА_2 до Видавництва «Полтавський
літератор» та Полтавської спілки
видавництв про стягнення авторської
винагороди - задоволено частково.

Стягнуто з видавництва «Полтавський
літератор», 36000, м. Полтава, вул. Пушкіна,
115, оф. 7, банк ПРУ КБ «Приватбанк», р/р
4067, МФО 331401, код за , на
користь ОСОБА_2, 1951 року народження,
авторську винагороду в розмірі 128911 грн.
10 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Видавництва «Полтавський літератор» у
частині стягнення гонорару та
моральної шкоди - відмовлено.

Зобов'язано видавництво «Полтавський
літератор» видати 8 томів роману
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в 10-ти томах тиражем 25
примірників кожного тому.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Полтавської спілки видавництв про
стягнення авторської винагороди -
відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з видавництва «Полтавський
літератор» на користь держави судовий
збір у розмірі 1289 грн. 11 коп.

З рішенням суду не погодився
відповідач Видавництво «Полтавський
літератор»., внаслідок чого подав на
нього апеляційну скаргу, у якій просить
рішення скасувати.

Апелянт вважає рішення суду
незаконним та необґрунтованим, та
таким, що ухвалено внаслідок
невідповідності висновків суду
фактичним обставинам справи, із
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
вмотивовує тим, що суд дійшов невірного
висновку про наявність між сторонами
договірних правовідносин, на які
посилається позивач, а також вказує на
відсутність доказів про передачу
видавництву рукопису літературного
твору.

Колегія суддів, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає до задоволення, за
наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є невідповідність висновків
суду обставинам справи та порушення
або неправильне застосування судом
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду справи в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Вирішуючи спірні правовідносини,
місцевий суд інстанції вірно встановив
коло та їх характер і правомірно
виходив з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що
14 жовтня 1999 року між видавництвом
«Полтавський літератор» в особі
директора «ОСОБА_3» та ОСОБА_4 як
автором був укладений видавничий
договір на літературні твори.

Пунктом 1 даного договору обумовлено,
що автор передає або зобов'язується
створити та передати видавництву для
видання та перевидання українською
мовою свій твір - роман «ІНФОРМАЦІЯ_1» в
10-ти томах у двох примірниках,
надрукованих на машинці з великим
очком літер через два інтервали, по 28-30
рядків на кожній сторінці і 60-65 знаків у
рядку.

Згідно умов договору визначено, що
рукопис вважається таким, що надійшов
до видавництва якщо його подано
комплексно та оформлено відповідно до
вимог Типового положення про
підготовку рукопису до видання.

Частково задовольняючи позовні вимоги,
місцевий суд виходив з доведеності
факту передачі позивачем примірників
твору та виконання ним умов договору,
посилаючись на відповідний запис у п. 1
самого договору. Також вказував на те,
що жодних заперечень з приводу
належного виконання позивачем умов
договору з боку директора видавництва
ОСОБА_3 не надходило, а умова про
оформлення передачі роману шляхом
складення акту приймання-передачі в
договорі відсутня.

Проте такий висновок колегія суддів не
може вважати обґрунтованим, виходячи з
наступного.

Згідно ч. 2 ст. 472 ЦК України в редакції
1963 року визначено, що відносини, які
складаються у зв'язку зі створенням
об'єктів авторського права і суміжних
прав, регулюються Законом «Про
авторське право і суміжні права» та
іншими законодавчими актами України.

Пункт 3 Загальної частини
Національного стандарту № 4 «Оцінка
майнових прав інтелектуальної
власності», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 3 жовтня
2007 року № 1188, визначено, що авторська
винагорода - це плата творцю
(винахіднику, автору) за використання
об'єкта права інтелектуальної
власності, розмір якої визначається
договором з урахуванням положень
нормативно-правових актів з питань
інтелектуальної власності. Визначення
«гонорар» в чинному законодавстві
відсутнє. Змістовне навантаження слова
«гонорар» аналогічне змісту
словосполучення «авторська
винагорода» та використовується в
розмовній мові.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України
«Про авторське право і суміжні права» в
редакції, чинній на час укладення
договору, автор ( чи інша особа, яка має
авторське право) має право вимагати
виплати винагороди за будь-яке
використання твору. Винагорода може
встановлюватися у формі одноразового (
паушального ) платежу, або відрахувань
за кожний проданий примірник чи кожне
використання твору ( роялті), або
комбінованих платежів. Розмір і
порядок виплати авторської винагороди
за створення і використання твору
встановлюється у авторському договорі.

Нормами ст.. 33 вказаного Закону
встановлено, що договори про передачу
прав на використання творів
укладається у письмовій формі. Договір
про передачу прав на використання
творів вважається укладеним, якщо між
сторонами досягнуто згоди щодо всіх
істотних умов ( строку дії договору,
способу використання твору, території,
на яку поширюється передавань право,
розміру і порядку виплати авторської
винагороди, а також інших умов, щодо
яких за вимогою однієї із сторін
повинно бути досягнуто згоди ).
Авторська винагорода визначається у
договорі у вигляді відсотків від
доходу, отриманого від використання
твору, або у вигляді фіксованої суми чи
іншим чином. При цьому ставки
авторської винагороди не можуть бути
нижчими за мінімальні ставки,
встановлені Кабінетом Міністрів
України, використання твору
встановлюється в авторському договорі.

Відповідно до ст. 153 ЦК України в
редакції 1963 року договір вважається
укладеним коли між сторонами в
потрібній, у належних випадках, формі
досягнуто згоди по всіх істотних
умовах. Істотними є ті умови договору,
які визнані такими за законом або
необхідні для договорів даного виду, а
також всі ті умови, щодо яких за заявою
однієї із сторін повинно бути
досягнуто згоди.

В матеріалах справи мається примірник (
копія ) видавничого договору на
літературні твори ( а.с. 2 ) від 14 жовтня
1999 року, згідно змісту якого
вбачається, що видавництво
«Полтавський літератор» в особі
директора ОСОБА_3 уклало договір з
ОСОБА_4, за яким автор передав або взяв
зобов'язання створити і передати
Видавництву для видання і перевидання
українською мовою свій твір роман
«ІНФОРМАЦІЯ_1» в 10-ти томах в двох
примірниках, надрукованих на машинці з
великим очком літер

З урахуванням викладеного, не
заслуговують на увагу доводи
відповідача щодо нікчемності договору.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач у підтвердження своїх вимог
долучив копію сторінки з вихідними
даними книги: ІНФОРМАЦІЯ_1,
Художньо-публіцистичний роман-мозаїка,
Книга дев'ята. ІНФОРМАЦІЯ_6, де вказано,
що друкарнею видавництва «Гадяч»
видано цю книгу тиражем 2000 примірників.
Підписано до друку 03 травня 2001 року.

У зв'язку з цим 03 липня 2013 року
Видавництво «Полтавський літератор»
звернулося з листом до Видавництва
«Гадяч» з вимогою надати засвідчені в
установленому порядку всі документи,
що стосуються виготовлення
видавництвом даної книги, а саме:
видавничий (авторський) договір;
інформацію щодо кількості фактично
надрукованих екземплярів книги; хто
здійснював продаж чи передачу книг; чи
виплачувалися Видавництвом «Гадяч»
авторська винагорода пану ОСОБА_5 в
грошовій чи будь-який іншій формі
(наприклад у вигляді передачі частини
тиражу), і в будь-якому обсязі.

Також позивачем були долучені копії
сторінок з вихідними даними таких книг:
ІНФОРМАЦІЯ_1. Художньо-публіцистичний
роман-мозаїка. ІНФОРМАЦІЯ_5, де вказано,
що друкарнею видавництва
«Поліграфсервіс» видано цю книгу
тиражем 25000 примірників. Підписано до
друку 20 червня 2000 року; ІНФОРМАЦІЯ_8,
видану Видавництвом « Поліграфсервіс»
у 2003 році. У зв'язку з цим за вихідним
від 03 липня 2013 року Видавництву
«Поліграфсервіс» було надіслано
вимогу про надання інформації з
приводу цих обставин.

З цих же підстав, посилаючись на те, що
ОСОБА_4 долучив до позову копію
сторінок з вихідними даними таких книг:
ІНФОРМАЦІЯ_1. Художньо-публіцистичний
роман-мозаїка. Книга восьма.
ІНФОРМАЦІЯ_7, де вказано, що друкарнею
видавництва «Кобеляки» видано цю книгу
тиражем 1000 примірників ( підписано до
друку 01 вересня 2000 року), Книга перша.
ІНФОРМАЦІЯ_2, де вказано, що друкарнею
видавництва «Кременчук» видано цю
книгу тиражем 25000 примірників (
підписано до друку 20грудня 1999 року), та
Художньо-публіцистичний роман-мозаїка.
ІНФОРМАЦІЯ_3, де вказано, що друкарнею
видавництва «Лубни» видано цю книгу
тиражем 2000 примірників ( підписано до
друку 04 травня 2000 року), Видавництвом
«Полтавський літератор» також
направлено листи до видавництва
«Кобеляки», видавництва «Кременчук» і
видавництва «Лубни», з витребуванням
відповідної інформації з приводу цих
обставин.

Окрім того, 09 липня 2013 року видавництво
«Полтавський літератор» звернулося до
Прокуратури Полтавської області з
заявою, згідно якої просило провести
перевірку діяльності бувшого
начальника Управління та інформації
облдержадміністрації ОСОБА_2 за 1999-2001
роки.

Підставою для цього вказувало на
можливий факт підроблення ОСОБА_2
документів, у тому числі і
літературного договору. У заяві
видавництво «Полтавський літератор»
також вказувало, що ніколи з позивачем
видавничого договору на видання
вищевказаного твору не укладало.

Згідно відповіді директора
видавництва «Полтавський літератор» (
а.с. 41 ) вбачається, що у видавництві
немає жодного примірника книги
«ІНФОРМАЦІЯ_1». Вказана відповідь
містить підписи і наступних осіб:
директора видавництва «Кременчук»,
директора Гадяцької рай друкарні,
директора видавництва
«Поліграфсервіс», голови ради
Полтавської Спілки літераторів,
директора видавництва «Полтавський
літератор», директора видавництва
«Кобеляки», директора Лубенської
районної друкарні, директора
Новосанжарської друкарні (а.с. 42).

Також в матеріалах справи відсутні
належні докази, які б підтверджували
факт існування договірних відносин між
Видавництвом «Полтавський літератор»
та переліченими вище видавництвами, з
приводу публікації твору позивача.
Надані ОСОБА_2 копії договорів не
можуть бути взяті судом до уваги,
оскільки не містять необхідних
реквізитів, які б беззаперечно
засвідчували їх дійсність.

Крім цього, ОСОБА_2 не оскаржує висновки
місцевого суду в частині відмови у
задоволенні позовних вимог до
Полтавської спілки видавців.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів критично оцінює посилання
позивача на те, що у самому змісті
договору вказано, що увесь текст твору,
щодо публікації якого між сторонами
було укладено видавничий договір, був
переданий до видавництва.

При цьому, колегія суддів бере до уваги
і той факт, що даний текст був вписаний
у договір різними кольорами ручок, а
висновки прокуратури за заявою
Видавництва «Полтавський літератор»
щодо правомірності дій позивача
відсутні.

Також, вирішуючи спірні
правовідносини, колегія суддів бере до
уваги той факт, що ОСОБА_3, особа якого
вказана у видавничому договорі як
директора Видавництва «Полтавський
літератор», і який уклав вказаний
договір від імені останнього, у період
з квітня 1995 року по серпень 2002 року
працював головним редактором КТ ІВА
«Астрея». Зазначене підтверджується
довідкою, виданою директором-головним
редактором КТ ІВА «Астрея», довідкою,
виданою в.о. головного редактора
обласного комунального інформаційного
агентства «Новини Полтавщини»,
бухгалтерською відомістю нарахувань
заробітної плати за відповідний період
1999 року.

В свою чергу, докази, які б належним
чином підтверджували той факт, що на
момент укладення видавничого договору
( 14 жовтня 1999 року ) ОСОБА_3 працював
директором Видавництва «Полтавський
літератор» в матеріалах справи
відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, судова колегія
дійшла висновку про скасування рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 20 березня 2014 року та ухвалення
нового про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_2 до Видавництва
«Полтавський літератор» та
Полтавської спілки видавництв за
недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Видавництва
«Полтавський літератор»- задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 березня 2014 року -
скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
Видавництва «Полтавський літератор»
та Полтавської спілки видавництв про
стягнення авторської винагороди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Ю.М.
Винниченко /підпис/ П.С.
Абрамов

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко