Номер провадження: 22-ц/785/6291/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Суворов В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області

в складі:

головуючого - Суворова В.О.

- Сватаненко В.І.

- Артеменко І.А.

при секретарі - Добряк Н.І.

з участю : представника ОСОБА_4 та
ОСОБА_5-ОСОБА_6, ОСОБА_7 та її
представника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Одеської області цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_9 та
ОСОБА_4 на рішення Малиновського
районного суду міста Одеси від 20 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_9, ОСОБА_4 про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 21 431 грн. та
моральної шкоди в сумі 15 000 грн.,
завданої внаслідок залиття квартири
АДРЕСА_1 -

ВСТАНОВИЛА:

17 березня 2014 року позивачка
звернулась до суду з позовом.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка
посилається на те, що з вини
відповідачів, які є власниками
квартири 73, що розташована поверхом
вище , відбулося залиття її квартири, в
наслідок чого були пошкоджені стеля,
стіни, підлога. В наслідок
неправомірних дій відповідачів їй була
завдана матеріальна та моральна шкода.

Відповідачі з посиланням відсутності
доказів їх вини позов не визнали.

Рішенням суду першої інстанції
від 20 травня 2014 року позов ОСОБА_7 -
задоволений.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_4
на користь ОСОБА_7 21 431,00 гривень в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 15 000,00 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди, а
всього 36 437 гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_7 588,00 гривень в рахунок витрат за
виконання експертного дослідження та
364,31 гривень в рахунок сплаченого
судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 та ОСОБА_4
ставиться питання про скасування
рішення суду першої інстанції в зв'язку
з порушенням норм матеріального і
процесуального права та ухвалення
нового рішення, яким просить відмовити
у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність рішення суду в межах вимог
скаржника і доводів апеляційної
скарги, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Постановою № 4 від 31 березня 1995 року
„Про судову практику по справах про
відшкодування моральної шкоди"
визначено, що фізичні особи мають право
на відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушених їх прав і
законних інтересів. Під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних та фізичних страждань, або
інших негативних наслідків, завданих
фізичній особі або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що ОСОБА_7 на праві
власності належить квартира АДРЕСА_1,
яка розташована на третьому поверсі
багатоквартирного будинку.

Відповідачі в рівних частках є
власниками квартири АДРЕСА_3, яка
розташована поверхом вище над
квартирою позивачки.

31 липня 2012 року відбулося залиття
квартири позивачки з квартири
відповідачів в наслідок від'єднання
шлангу сантехнічного обладнання .

В зв'язку з викладеним 31 липня 2012 року
був складений акт комісії КП ЖКС
«Черьомушки», відповідно до якого 31
липня 2012 року сталось залиття квартири
АДРЕСА_1, в якій мешкає позивачка,
мешканцями квартири АДРЕСА_3, яка
розташована поверхом вище, де мешкає
ОСОБА_9 Причиною залиття є халатне
відношення до сантехнічних приладів
мешканцями квартири АДРЕСА_3.

Викладені в акті обставини
підтверджені допитаними в судовому
засіданні свідками ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12 При цьому ОСОБА_12 будучи
допитаним у суді першої інстанції
пояснив, що заходив в квартиру
відповідачів і бачив, що затоплення
відбулося в наслідок від'єднання
шлангу сантехнічного обладнання.

З метою встановлення матеріальних
збитків, які були заподіяні
відповідачами позивачці судом першої
інстанції призначена експертиза.
Відповідно висновку № 2636 від 15.07.2013
року вартість
ремонтно-відновлювальних робіт в
квартирі АДРЕСА_1, яка постраждала
внаслідок залиття, складає 21 431,00
гривень.

На підставі викладеного судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції, який встановив , що
матеріальна шкода була заподіяна
позивачці з вини відповідачів, яка
підлягає відшкодуванню у повному
обсязі.

Довід апеляційної скарги про те , що акт
про затоплення було складено з
порушенням «Правил утримання житлових
будинків та прибудинкових територій»,
затверджених наказом Держкомітету
України з питань ЖКГ від 17 травня 2005 р.,
у зв'язку з чим він не може бути
належним доказом, судова колегія не
бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в
деліктних зобов'язаннях передбачає
презумпцію вини; якщо в процесі
розгляду справи зазначена презумпція
не спростована, вона є юридичною
підставою для висновку про наявність
вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням
визначених цивільним процесуальним
законом принципів змагальності й
диспозитивності цивільного процесу,
саме на відповідача покладено
обов'язок доведення відсутності його
вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом п. 2.3.6 Правил утримання
будинків та прибудинкових територій,
затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу від 17 травня 2005
року (далі - Правила), у разі залиття,
аварії квартир складається
відповідний акт.

Дійсно , акт був складений з порушенням
Правил, але вказана обставина не
спростовує обґрунтування позову, що
саме з вини відповідачів була
затоплена квартира позивачки. Крім
того, оцінюючи всі доказі в їх
сукупності, а саме пояснення свідків,
судова колегія вважає, що доводи
апелянтів не заслуговують на увагу.
Крім того, відповідачі заперечуючи
проти доводів позивача не надали
жодного доказу, який спростовує їх вину
в завданні шкоди позивачеві.

Довід апеляційної скарги про те, що не
можливо прийняти як доказ по справі
висновок експерта № 2636 від 15.07.2013 року,
оскільки не було поставлено питання
про причини затоплення та експертиза
проводилася майже через рік після
затоплення, судова колегія не приймає
до уваги, оскільки причина затоплення
була з'ясована у ході розгляду справи
та спеціальних знань в галузі техніки
вона не потребувала. При дослідженні
експертом квартири позивачки були
встановлені пошкодження, які були
результатом затоплення, тому не
довіряти висновкам експерта підстав
немає.

Стягуючи суму у розмірі 15 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди суд
першої інстанції виходив з того, що у
зв'язку з залиттям квартири, позивачці
необхідно проведення
ремонтно-відновлювальних робіт,
відповідачі відмовилися від
добровільного відшкодування збитку,
позивач втратила душевний спокій,
нервувала та переживала, була
позбавлена разом із членами своєї
родини можливості повноцінного
користування приміщеннями квартири.

Судова колегія вважає, що з урахуванням
суми матеріальних збитків і того
обсягу пошкоджень квартири суд першої
інстанції відступив від принципів
співмірності та розумності стягнення
моральної шкоди. Судова колегія
вивчивши матеріали справи вважає
можливим зменшити розмір моральної
шкоди, що підлягає стягненню з
відповідачів , до 3 000 грн.

Таким чином, судова колегія вважає, що
суд першої інстанції, виносячи рішення
про стягнення моральної шкоди, неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, неправильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, що є підставою для зміни рішення
суду першої інстанції в зазначеній
частині з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п. п.
1,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Одеської
області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 та ОСОБА_4
-задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду
міста Одеси від 20 травня 2014 року - в
частині стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_4
на користь ОСОБА_7 моральної
шкоди-змінити.

Викласти резолютивну частину рішення
Малиновського районного суду міста
Одеси від 20 травня 2014 року в наступній
редакції:

«Позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_4
на користь ОСОБА_7 21 431,00 гривень в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди та 3 000,00 гривень в рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_7 588,00 гривень в рахунок витрат за
виконання експертного дослідження та
364,31 гривень в рахунок сплаченого
судового збору».

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської
області В.О.
Суворов

В.І.
Сватаненко

І.А.
Артеменко