АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6725/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Токар Н. В. Доповідач - Свистунова
О.В. Категорія 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої
В.Ю., Ремеза В.А.

при секретарі Книш К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2
до директора Державного вищого
навчального закладу
«Дніпропетровський коледж
Транспортної інфраструктури» про
визнання незаконним наказу про
накладення дисциплінарного стягнення,
-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивачка у справі - ОСОБА_2, 24
березня 2014 року звернулась до
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська з позовною заявою до
директора Державного вищого
навчального закладу
«Дніпропетровський коледж
Транспортної інфраструктури» про
визнання незаконним наказу про
накладення дисциплінарного стягнення.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014 року у задоволенні позовної
заяви ОСОБА_2 до Директора Державного
вищого навчального закладу
«Дніпропетровський коледж
транспортної інфраструктури» про
визнання незаконним наказу про
накладення дисциплінарного стягнення -
відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить
рішення суду скасувати та постановити
нове, яким задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі, оскільки,
судове рішення ухвалено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Так, судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 з 31 серпня 1994
року перебуває у трудових відносинах з
Державним вищим навчальним закладом
«Дніпропетровський коледж
транспортної інфраструктури», працює
на посаді викладача (а.с.16-21).

Наказом №102/ок по Державному вищому
навчальному закладу
«Дніпропетровський коледж
транспортної інфраструктури» від 29
листопада 2013 року, за неналежне
виконання посадових обов'язків в
частині дотримання навчального плану
та графіку навчального процесу
спеціальності 5.07010103 «Організація
перевезень і управління на
залізничному транспорті», порушення
затвердженого розкладу навчальних
занять, незадовільний рівень
проведення технічної конференції по
результатам виробничо - технологічної
практики викладачу ОСОБА_2 було
оголошено догану (а.с.34).

З даним наказом ОСОБА_2
ознайомилась 29 листопада 2013 року, про
що свідчить її особистий підпис в
даному наказі (а.с.34 зворот).

Відповідно до вимог ст.147 КЗпП
України за порушення трудової
дисципліни до працівника може бути
застосовано тільки однин із таких
заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України
догана - це дисциплінарне стягнення,
яке може бути застосоване до
працівника саме за порушення трудової
дисципліни.

Статтею 147-1 КЗпП України
передбачено, що дисциплінарні
стягнення застосовуються органом,
якому надано право прийняття на роботу
(обрання, затвердження і призначення на
посаду) даного працівника.

Згідно ст.ст.148,149 КЗпП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня його
виявлення, не рахуючи часу звільнення
працівника від роботи у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю або
перебування його у відпустці. До
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення. За кожне порушення
трудової дисципліни може бути
застосовано лише одне дисциплінарне
стягнення. При обранні виду стягнення
власник або уповноважений ним орган
повинен враховувати ступінь тяжкості
вчиненого проступку і заподіяну ним
шкоду, обставини, за яких вчинено
проступок, і попередню роботу
працівника. Стягнення оголошується в
наказі (розпорядженні) і
повідомляється працівникові під
розписку.

За змістом цієї норми підставою для
притягнення працівника до
дисциплінарної відповідальності є
порушення трудової дисципліни.
Водночас наслідки порушення
враховуються при визначенні тяжкості
дисциплінарного проступку та виборі
дисциплінарного стягнення.

Пунктом 22 Постанови Пленум
Верховного Суду України від 06
листопада 1992 року №9 «Про практику
розгляду судами трудових спорів»
роз'яснено, що судам необхідно
з'ясувати, в чому конкретно проявилось
порушення, чи додержані власником або
уповноваженим ним органом передбачені
статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила
і порядок застосування дисциплінарних
стягнень, зокрема, чи не закінчився
встановлений для цього строк, чи
застосовувалось вже за цей проступок
дисциплінарне стягнення, чи
враховувались при оголошенні догани
ступінь тяжкості вчиненого проступку і
заподіяна ним шкода, обставини, за яких
вчинено проступок, і попередня робота
працівника.

Згідно ст.150 КЗпП України
дисциплінарне стягнення може бути
оскаржене працівником у порядку,
встановленому чинним законодавством.

Не погодившись із зазначеним
наказом, позивачка 18 лютого 2014 року
звернулась до комісії з розгляду
трудових спорів ДВНЗ
«Дніпропетровський коледж
транспортної інфраструктури». За
наслідками розгляду звернення ОСОБА_2 -
11 березня 2014 року було постановлено
рішення про визнання законним наказу №
102 від 29.11.2013 року пор накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
догани за порушення графіку
навчального процесу в гр.. 2Д1, 2Д2, 3Д2
(а.с.2).

У відповідності до ст.. 221 КЗпП України,
визначено, що спори, які виникають між
працівниками і власниками або
уповноваженим ним органом щодо
припинення трудового договору,
переводу на іншу роботу, оплати праці,
надання відпусток, застосування
дисциплінарних стягнень та інші є
індивідуальними трудовими спорами.
Індивідуальні трудові спори між
власником і працівником незалежно від
форми трудового договору
розглядаються комісіями по трудовим
спорам і судами.

Статтею 225 КЗпП України визначено
строки звернення до комісії по
трудових спорах. Так, працівник може
звернутись до комісії по трудових
спорах у тримісячний строк з дня, коли
він дізнався або повинен був дізнатись
про порушення свого права, а у спорах
про виплату належної йому заробітної
плати - без обмеження будь-яким строком.

Тобто, працівник, в залежності від
органу що розглядає спір, може
звернутись або до комісії по розгляду
трудових спорів або до суду:

а) до комісії по розгляду трудових
спорів - у трьохмісячний строк з дня,
коли він дізнався або повинен був
дізнатись про порушення свого права;

б) в суд протягом десяти днів для
оскарження дій комісії по розгляду
трудових спорів, у разі звільнення з
роботи протягом одного місяця.

По іншим спорам - на протязі трьох
місяців, якщо суд є першою інстанцією
(ст..233 КЗпП України).

Зверненням до КТС в строк, передбачений
ст.225 КЗпП України, позивачка
реалізувала своє право з питання
вирішення індивідуального трудового
спору.

Крім того, як вбачається з позовної
заяви, позивачка посилаючись, як на
правове обґрунтування своїх вимог
ст.ст.228, 231 КЗпП України, згідно до яких
визначено порядок оскарження рішення
КТС до суду, однак, фактично просить
суд, як першу інстанцію, вирішити
питання щодо оскаржуваного нею наказу
про застосування догани.

За змістом ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Згідно ч.2 ст.10 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
мають рівні права щодо подання доказів,
їх дослідження та доведення перед
судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.59,60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч.4 ст.149 КЗпП України,
стягнення оголошується в наказі
(розпорядженні) і повідомляється
працівникові під розписку.

Судом першої інстанції
встановлено, що з наказом №102/ок від 29
листопада 2013 року про винесення догани
ОСОБА_2 ознайомилась 29 листопада 2013
року, а з позовом про визнання даного
наказу незаконним остання звернулась
до суду лише 24 березня 2014 року, що
підтверджено вхідним штампом
канцелярії суду (а.с.1). В ході розгляду
справи позивачка із заявою про
поновлення строку не зверталась

Оскільки, ч.1 ст.233 КЗпП України
визначено, що працівник може
звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що позивачем був пропущений
строк звернення до суду з позовом про
визнання незаконним і скасування
наказу №102/ок від 29 листопада 2013 року
про накладення на неї дисциплінарного
стягнення у вигляді догани за
неналежне виконання посадових
обов'язків, а відтак, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Позивачка у своїх доводах
зазначила, що 18 лютого 2014 року вона
зверталась за вирішенням даного спору
до комісії по трудових спорах, яка
11.03.2014 року відмовила їй у задоволенні
заяви та визнала наказ №102/ок від 29
листопада 2013 року про винесення догани
- законним. З урахуванням зазначеного
позивачка вважала, що нею не пропущено
строк звернення до суду із зазначеними
вимогами.

Колегія суддів вважає, що доводи
позивачки є необґрунтовані та
безпідставні з тих підстав, що саме нею
було обрано спосіб захисту своїх прав,
шляхом звернення до комісії по
трудових спорах. Звертаючись до суду
першої інстанції із зазначеним позовом
24 березня 2014 року, позивачка пропустила
строк звернення до суду, як до першої
інстанції, у вирішенні спору про
визнання незаконним і скасування
наказу №102/ок від 29 листопада 2013 року
про накладення на неї дисциплінарного
стягнення у вигляді догани, а також і
десятиденний строк для звернення до
суду з питання оскарження дій комісії
по розгляду трудових спорів.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків у
рішеннях суду, протирічать вимогам
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, матеріалам справи,
зводяться до переоцінки доказів по
справі.

Судом першої інстанції у досить
повному обсязі з'ясовані права та
обов'язки сторін, обставини справи,
доводи сторін перевірені і їм дана
належна оцінка, справа розглянута у
рамках позовних вимог та на підставі
доказів, наданих сторонами.

Враховуючи викладене та конкретні
обставини справи, судове рішення
відповідає вимогам норм матеріального
і процесуального права і тому, колегія
апеляційного суду вважає, що згідно до
ст. 308 ЦПК України правових підстав для
скасування рішення не вбачає, а тому,
доводи апеляційної скарги підлягають
відхиленню, а рішення суду першої
інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді