Справа № 713/631/14-ц
Провадження №2/713/273/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької
області в складі: головуючого судді
Пилип'юка І.В., з участю секретаря
Паучек Є.В., сторін, представника
відповідача ОСОБА_1, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду м. Вижниця цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданих злочином, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_3, про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої злочином.

В позові вказував, що вироком
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 13.03.2014 року
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст.125 КК України
(справа №713/316/14-к).

Стверджував, що є потерпілим по даному
кримінальному провадженню, однак під
час здійснення досудового
розслідування йому не роз'яснили зміст
ч.1 ст.128 КПК України. А тому, з метою
відшкодування завданої протиправними
діями відповідача шкоди, звертається
за захистом своїх прав у порядку
цивільного судочинства.

Зазначив, що виходячи з матеріалів
кримінального провадження та обставин
справи, вдень 09.12.2013 року відповідач
наніс йому побої, внаслідок яких він
отримав тілесні ушкодження. Факт
вчинення правопорушення 10.12.2013 року
було внесено до ЄРДР під №0000634 з
попередньою кваліфікацією діяння за ч.2
ст.125 КК України. В результаті побиття
йому було заподіяно забій м'яких тканин
голови та носа, струс головного мозку,
набряк слизової носа тощо у зв'язку з
чим з 09.12.2013 року по 23.12.2013 року
перебував на стаціонарному лікуванні.

Для відновлення працездатності ним
зроблено значні витрати на лікування,
на проїзд до місця обстеження (м.
Чернівці), що склало загальну суму 3348,43
грн. Всі витрати підтверджуються
чеками. Крім того згідно довідки №244
від 19.03.2014 року, виданої Вашківецьким
медичним коледжем Буковинського
державного медичного університету, під
час тимчасової втрати працездатності
ним втрачено заробітну плату в розмірі
691,90 грн. Актом проведення
розслідування нещасного випадку від
09.12.2013 року у Вашковецькому медичному
коледжі визначено, що заподіяні йому
травми не можна визнавати нещасним
випадком на виробництві, а тому йому не
було надано страхові виплати.

Крім того зазначив, що зазнав моральної
шкоди, яка виразилася у фізичному болю,
емоційних та душевних стражданнях,
хвилюваннях, яких зазнав у зв'язку з
ушкодженням здоров'я. Жорстоке побиття
відповідачем спричинило також
психологічну травму, що проявляється у
втраті довіри до оточуючих людей,
втраті соціальних зв'язків з колегами,
однокурсниками та сім'єю, а особливо
психоемоційних страждань його
малолітньої доньки, внаслідок
відсутності батька, переривом навчання
в університеті та виконання своїх
службових обов'язків по місцю роботи.
Даний випадок значно зіпсував його
авторитет у відносинах зі студентами,
колегами по роботі та жителями м.
Вашківці та знизив його честь та
гідність в очах оточуючих людей. Також
він довгий час перебував на
додатковому лікуванні, будучи
безпорадним та не маючи змоги
навчатись, працювати і заробляти кошти,
які необхідні для оплати лікування та
утримання сім'ї.

Спричинені тілесні ушкодження дають
про себе знати й по сьогоднішній день,
проявляючись часто у значному
головному болі, запамороченнях.
Внаслідок довгого лікування і потребі
в його подальшому продовженні переніс
глибоке страждання.

Відповідач ніяким чином допоміг у
лікуванні чи хоча б вибачитись за
скоєне, а на прохання допомогти
матеріально, - зухвало відмовив.

Розмір заподіяної відповідачем
моральної шкоди внаслідок завдання
тілесних ушкоджень оцінює в 10000,00
гривень.

Просив стягнути з ОСОБА_3 на його
користь 4040,33 грн. на відшкодування
майнової шкоди та 10000,00 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні
заявлений позов підтримав, послався на
обставини, викладені в позовній заяві,
просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
визнали частково, вважали що сума
матеріальної та моральної шкоди є
завищеною.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, його представника
ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи,
оглянувши матеріали кримінального
провадження №713/316/14-к Вижницького
районного суду Чернівецької області,
з'ясувавши всі фактичні обставини на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що позов обґрунтований, але
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 11.03.2014 року по
справі №713/316/14-к ОСОБА_3 визнано винним
за ст.125 ч.2 КК України та призначено
покарання у вигляді 200 (двісті) годин
громадських робіт.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_3, 09.12.2013
року, біля 10.00 год., перебуваючи в
кабінеті заступника директора з
навчальної роботи Вашківецького
медичного училища, що в м. Вашківці, вул.
Шевченка, 13, Вижницького району, під час
суперечки умисно наніс три удари
лобною ділянкою голови в обличчя
ОСОБА_2, спричинивши йому тілесні
ушкодження у вигляді синця на спинці
носа, садна на тильній ділянці поверхні
правої китиці, які згідно висновку
експерта відносяться до легких
тілесних ушкоджень, що призвели до
короткочасного розладу здоров'я.

Вирок Вижницького районного суду
Чернівецької області від 11.03.2014 року по
справі №713/316/14-к набрав законної сили,
оскільки ухвалою апеляційного суду
Чернівецької області від 17.06.2014 року
апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_3 залишено без задоволення. Вирок
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 11.03.2014 року
щодо ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України - без
змін. Клопотання ОСОБА_3 задоволено.
Звільнено ОСОБА_3 від відбування
покарання, призначеного вироком
Вижницького районного суду
Чернівецької області від 11.03.2014 року на
підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про
амністію у 2014 році». Роз'яснено порядок
набрання законної сили ухвалою суду
апеляційної інстанції та порядок її
оскарження.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 з
09.12.2013 року по 23.12.2013 року перебував на
стаціонарному лікуванні у
Вашківецькій філії КУ «Вижницька ЦРЛ»
з діагнозом «Закрита ЧМТ», що
підтверджується копією листка
непрацездатності, серія АВЦ №707498,
виданого 23.12.2013 року Вашківецькою
філією КУ «Вижницька ЦРЛ».

Вказане також підтверджується копією
довідки КУ «Вижницька ЦРЛ» №102 від
28.01.2014 року, де вказано, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, житель АДРЕСА_1 перебував
на стаціонарному лікуванні в
неврологічному відділенні в період з
09.12 по 23.12.2013 року з діагнозом: Закрита
ЧМТ (09.12.2013 року). Струс головного мозку,
з помірною лікверною гіпертензією,
стійка цефалгія, помірна атоксія
виражений астено-невралгічний синдром,
артеріальна гіпертензія.

За період лікування проведено курс
ліками, які хворий придбав за власний
рахунок на загальну суму 1615,79 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок
у кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України,
шкода, завдана фізичній особі, яка
потерпіла від кримінального
правопорушення, відшкодовується
відповідно до закону.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про практику розгляду
судами цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року
(із змінами і доповненнями),
передбачено, що шкода, заподіяна особі
і майну громадянина, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки,
незалежно від наявності вини.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України,
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Суд вважає, що вказаною вище довідкою
КУ «Вижницька ЦРЛ» №102 від 28.01.2014 року
спростовуються твердження позивача
про те, що ним за період лікування
придбано ліків за власний рахунок на
загальну суму 3348,43 грн. При цьому
посилання на те, що всі витрати
підтверджуються чеками суд не приймає
до уваги, оскільки надані позивачем
копії фіскальних чеків викликають
сумнів у їх належності саме йому, адже
не містять інформації про того, хто
придбав вказані у них лікарські засоби.

Заробіток, втрачений позивачем
внаслідок втрати чи зменшення
професійної або загальної
працездатності в розмірі 691,90 грн. не
підлягає стягненню з відповідача,
оскільки позивач з такою позовною
вимогою в порядку ч.1 ст.1195 ЦК України до
суду не звертався.

Що стосується вимоги про відшкодування
додаткових витрат, викликаних
необхідністю посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо, то вона є
необґрунтованою, оскільки не
підтверджена жодним належним та
допустимим доказом.

Таким чином судом встановлено, що
відповідачем позивачу завдано
матеріальну шкоду у розмірі 1615,79 грн.,
яка підлягає відшкодуванню ним у
повному обсязі.

Що стосується відшкодування моральної
шкоди, то судом встановлено, що позивач
зазнав фізичного болю та страждань,
погіршився стан його здоров'я, порушено
нормальний, звичний спосіб життя.

При визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди судом враховуються
характер правопорушення, глибина
фізичних та душевних страждань,
ступінь вини особи, яка завдала
моральну шкоду, вимоги розумності та
справедливості.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у
фізичному болю та стражданнях, яких
особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я, у душевних
стражданнях, яких особа зазнала у
зв'язку із знищенням чи пошкодженням її
майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми,
іншим майном або в інший спосіб.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України,
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті.

Суд вважає, що позивачу заподіяна
моральна шкода, але в меншому розмірі
ніж 10000,00 грн., і при встановленні
розміру завданої моральної шкоди бере
до уваги обставини кримінальної
справи, ступінь фізичних і моральних
страждань позивача, виходячи із засад
виваженості, розумності і
справедливості, визначає її в сумі 3000,00
грн.

Це підтверджено дослідженими в
судовому засіданні доказами, доказів
протилежного ні відповідачем ні його
представником суду не надано.

Твердження відповідача та його
представника про безпідставність та
необґрунтованість позову ґрунтуються
на припущеннях, оскільки не
підтверджені жодним доказом, а також
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні матеріалами
кримінального провадження №713/316/14-к
Вижницького районного суду
Чернівецької області.

З урахуванням наведеного Суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню із стягненням з
відповідача на користь позивача
понесених ним витрат по сплаті
судового збору відповідно до ч.1 ст.88
ЦПК України.

На підставі ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК
України, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 88,
212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, жителя
АДРЕСА_1 1615,79 (одна тисяча шістсот
п'ятнадцять гривень 79 коп.)
матеріальної шкоди та 3000,00 грн. (три
тисячі гривень) моральної шкоди,
завданих злочином.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя
АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, жителя
АДРЕСА_1 витрати по сплаті судового
збору в сумі 243,60 грн. (двісті сорок три
гривні 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Чернівецької
області через Вижницький районний суд
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
І. В. Пилип'юк