Справа № 161/5264/14-ц
Провадження № 2/161/2049/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

28 липня 2014 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі: головуючого - судді Філюк Т.М.

при секретарі Коритнюк А.П.

за участю представника позивача Борщ
Н.М.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5
та ОСОБА_6 про виселення,

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «КБ «Надра» звернулось в суд з
позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 про виселення.

Свій позов мотивує тим, що між ВАТ «КБ
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено
договір кредитної лінії №6M/2007/840-MKJI/672,
відповідно до якого позивачем видано
ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 49500,00
доларів СІЛА, строком до 05 листопада 2014
року, зі сплатою 14,4 %.

В якості забезпечення Договору
кредитної лінії №6М/2007/840- МКЛ/572 між
Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 07
листопада 2007 року було укладено
Договір іпотеки за реєстровим №2598
посвідченого приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 відповідно до якого
Банку було надано в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням умов договору
кредитної лінії 06 грудня 2013 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
вчинено виконавчий напис
зареєстрований в реєстрі за №1530 про
звернення стягнення на іпотечне майно,
а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить
на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 для задоволення вимог стягувача
- ПАТ «Комерційний Банк «Надра» на суму
684322,58 грн.

Вказує, що відповідачі не бажають
добровільно звільнити займану ними
квартиру АДРЕСА_1.

Враховуючи наведене, просить суд
виселити відповідачів, з квартири
АДРЕСА_1, а також стягнути з
відповідачів судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав повністю з підстав,
викладених в ньому, просив його
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник
відповідачів ОСОБА_3 а судовому
засіданні позов не визнали,
заперечували щодо його задоволення,
покликаючись на дію Закону України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази у справі,
суд приходить до висновку, що позов не
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що між ВАТ «КБ
«Надра», правонаступником якого є ПАТ
«КБ «Надра» та ОСОБА_4 було укладено
договір кредитної лінії №6M/2007/840-MKJI/672,
відповідно до якого позивачем видано
ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 49500,00
доларів СІЛА, строком до 05 листопада 2014
року, зі сплатою 14,4 %.

В якості забезпечення Договору
кредитної лінії №6М/2007/840- МКЛ/572 між
Банком та ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 07
листопада 2007 року було укладено
Договір іпотеки за реєстровим №2598
посвідченого приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 відповідно до якого
Банку було надано в іпотеку квартиру
АДРЕСА_1

У зв'язку з невиконанням умов договору
кредитної лінії 06 грудня 2013 року
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
вчинено виконавчий напис
зареєстрований в реєстрі за №1530 про
звернення стягнення на іпотечне майно,
а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належить
на праві власності ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 для задоволення вимог стягувача
- ПАТ «Комерційний Банк «Надра» на суму
684322,58 грн.

Разом з цим, 07 червня 2014 року набрав
чинності Закон України «Про мораторій
на стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Частиною 1 даного Закону визначено, що
протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) нерухоме
житлове майно, яке вважається
предметом застави згідно із статтею 4
Закону України "Про заставу" та/або
предметом іпотеки згідно із статтею 5
Закону України "Про іпотеку", якщо таке
майно виступає як забезпечення
зобов'язань громадянина України
(позичальника або майнового
поручителя) за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника/майнового поручителя або
є об'єктом незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна, яке
перебуває в іпотеці, за умови, що у
позичальника або майнового поручителя
у власності не знаходиться інше
нерухоме житлове майно; загальна площа
такого нерухомого житлового майна
(об'єкта незавершеного будівництва
нерухомого житлового майна) не
перевищує 140 кв. метрів для квартири та
250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте
(відчужене без згоди власника) інше
майно (майнові права), яке відповідно до
законодавства або кредитного договору
підлягає стягненню з позичальника,
зазначеного у підпункті 1 цього пункту,
при недостатності коштів, одержаних
стягувачем від реалізації (переоцінки)
предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити
(продати, передати) заборгованість або
борг, визначений у підпункті 1 цього
пункту, на користь (у власність) іншої
особи.

Протягом дії цього Закону інші закони
України з питань майнового
забезпечення кредитів діють з
урахуванням його норм (частина 4).

Як встановлено судом, що боржнику
ОСОБА_5 був даний кредит в іноземній
валюті та на його забезпечення ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 було передано в іпотеку
квартиру АДРЕСА_1 та використовується
позивальником і майновими
поручителями як місце постійного
проживання.

Таким чином, враховуючи, що норми Закон
України «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті» від 03 червня 2014 року, є чинними
на момент постановлення рішення, суд
вважає, що вимога позивача щодо
виселення відповідачів зі спірної
квартири є похідною вимогою, яка
випливає з примусового стягнення
(відчужене без згоди власника)
нерухомого житлового майна, що
вважається предметом іпотеки, на що
вищезазначеним Законом України
накладений мараторій, а тому в в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, на підставі Закон України
«Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», суд

В И Р І Ш И В :

В позові публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про
виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
шляхом подання апеляційної скарги на
рішення суду протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги на рішення суду. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду
Філюк Т.М.