АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5484/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Порошина О. О. Доповідач -
Єлізаренко І.А.Категорія 27
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І.,
Калиновського А.Б.

при секретарі - Сінченко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на рішення
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 18 квітня
2014 року по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернувся з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ
КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 15
листопада 2007 року відповідач ОСОБА_2
отримала кредит у розмірі 5000 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом в
розмірі 24 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки. Відповідач свої
зобов»язання щодо повернення кредиту
та сплати процентів не виконувала, що
призвело до виникнення заборгованості,
розмір якої становить 38946 грн. 15 коп. за
кредитним договором № б/н від 15
листопада 2007 року, тому просили суд
стягнути з відповідача на користь
банку заборгованість за кредитним
договором у сумі 38946 грн. 15 коп.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовлено у задоволенні
позовних вимог.

Ухвалою від 27 травня 2014 року
виправлено описку в вищезазначеному
рішенні суду (а.с. 97).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати, ухвалити нове рішення, яким
задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає за необхідне
апеляційну скаргу задовольнити з
наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи 15
листопада 2007 року між сторонами був
укладений кредитний договір, на
підставі якого відповідачу було надано
кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну карту зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 24% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки (а.с.15-23).

Пунктом 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг встановлено, що
договір діє на протязі 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку ні одна зі сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий же
термін (а.с.21).

Відповідачем було допущено
невиконання умов договору, у зв»язку з
чим станом на 17 вересня 2013 року
утворилася заборгованість за вказаним
договором, яка складається із:
заборгованість за кредитом в розмірі
5000 грн., заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 19 958
грн. 23 коп., заборгованості по комісії
за користування кредитом в розмірі 11 657
грн. 15 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 1830 грн.
77 коп. (а.с.6-14).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої
інстанції посилався на те, що договір
за карткою було укладено 15 листопада 2007
року, та з урахуванням п. 9.12 Умов,
договір діяв до 15 листопада 2009 року, із
вказаної дати розпочався відлік строку
позовної давності в три роки, а ПАТ КБ
«Приватбанк» звернувся до суду з
вказаним позовом, згідно штемпеля
вхідної кореспонденції, 17 жовтня 2013
року, тобто із пропуском трирічного
строку звернення для пред»явлення
позову, однак, погодитися з такими
висновками суду неможливо, оскільки
суд дійшов них через неправильне
застосування норм матеріального права,
неповне з»ясування обставин, що мають
значення для справи, що у відповідності
до ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 15
листопада 2007 року відповідач отримала
кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом в розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки - 12 місяців. Відповідач надала
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг та
Правилами користування платіжною
карткою, складає між сторонами договір,
про що свідчить її підпис, який вона не
оспорює.

Через невиконання відповідачем
належним чином умов кредитного
договору, виникла заборгованість, яка
станом на 17 вересня 2013 року
складається із: заборгованість за
кредитом в розмірі 5000 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 19 958
грн. 23 коп., заборгованості по комісії
за користування кредитом в розмірі 11 657
грн. 15 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 1830 грн.
77 коп. (а.с.6-14).

У відповідності до п.2 Умов та правил
надання банківських послуг, платіжна
картка використовується для
ініціалізації переводів засобів з
рахунку платника на відповідний
рахунок банку з метою оплати вартості
товарів та послуг, а також вчинення
інших дій, що передбачені відповідним
договором, тобто у даному випадку
відповідачці було надано споживчий
кредит, що узгоджується із ст. 1 Закону
України «Про захист прав споживачів», а
саме: споживчим кредитом є кошти, що
надаються кредитодавцем (банком або
іншою фінансовою установою)
споживачеві на придбання продукції.
Вказаними умовами визначений строк
дій, порядок повернення коштів,
відсоткові ставки та інші умови, які є
необхідними відповідно до ст.11
вказаного Закону.

У ст. 203 ЦК України визначено, що
необхідною умовою для чинності
правочину є вільне волевиявлення
учасника правочину, яке відповідає
його внутрішній волі.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стпттею 638 ЦК України визначено, що
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, що зазначені законом як
істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції
однієї сторони укласти договір (оферти)
і прийняття пропозиції (акцепту) другою
стороною.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором кредитодавець
зобов»язується надати грошові кошти
позичальнику в розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов»язується повернути кредит та
сплатити відсотки.

Відповідно до ст.1055 ЦК України
кредитний договір укладається в
письмовій формі, що було дотримано у
даному випадку.

Дії відповідача свідчать про те,
що її волевиявлення було вільним та
відповідало її внутрішній волі. Після
підписання необхідних документів
відповідач отримала кредитні кошти.

Таким чином, матеріали справи та надані
докази свідчать, що договір було
укладено та відповідачем було допущено
порушення його умов через неповернення
кредиту та несплату відсотків за його
користування.

Що стосується посилання
представника відповідача в своїй заяві
на сплив строку позовної давності, то
відповідно до п.9.3 Умов та правил
надання банківських послуг
картрахунок відкритий на необмежений
строк. Пункт 9.5 встановлює, що
картрахунок може бути закритий на
підставі заяви отримувача, або банк має
право закрити картрахунок, письмово
повідомивши отримувача. При цьому
отримувач повинен, не пізніше 30 днів із
дня повідомлення повернути карту до
банку, після чого обслуговування карти
припиняється. Отримувач повинен
погасити усі види заборгованості перед
банком, у тому числі ті, що виникли
протягом 30 днів з часу повернення
карти. Банк закриває картрахунок в
строк не раніше 30 днів з дня припинення
обслуговування карти.

Пунктом 9.12. Умов визначено, що
договір діє протягом 12 місяців з часу
підписання. Якщо протягом цього строку
жодна із сторін не проінформує іншу
сторону про припинення дії Договору,
він автоматично лонгується на такий
самий термін.

Сторонами по справі не надано
доказів того, що будь-хто з них
звертався до іншої сторони з
пропозицією щодо припинення договору.

З наданої банком виписки з
особового рахунку відповідача за
договором вбачається, що відповідач
здійснювала останню проплату за
вказаним кредитним договором 04
листопада 2010 року (а.с.227-232).

За таких обставин у даному випадку
відповідачем не доведено, що настали
обставини, які дають підстави для
застосування строку позовної давності,
а саме її звернення до банку про
припинення дії договору.

За вказаних підстав, доводи
апеляційної скарги є обґрунтованими,
рішення суду підлягає скасуванню, а
позовні вимоги задоволенню. З ОСОБА_2 на
користь банку підлягає стягненню
заборгованість за вказаним договором,
яка складається із: заборгованість за
кредитом в розмірі 5000 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 19 958
грн. 23 коп., заборгованості по комісії
за користування кредитом в розмірі 11 657
грн. 15 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 1830 грн.
77 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 18 квітня 2014 року по справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості скасувати.

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк»
заборгованість за кредитним договором
б/н від 15 листопада 2007 року, яка
складається із: заборгованість за
кредитом в розмірі 5000 грн.,
заборгованості по процентам за
користування кредитом в розмірі 19 958
грн. 23 коп., заборгованості по комісії
за користування кредитом в розмірі 11 657
грн. 15 коп., штраф (фіксована частина) - 500
грн., штраф (процентна складова) - 1830 грн.
77 коп. та судові витрати в розмірі 389
грн. 46 коп.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту його
проголошення, але може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді