Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3213/14
Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 08 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог Заводський відділ державної
виконавчої служби Запорізького
міського управління юстиції про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам та зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог Заводський відділ
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції про стягнення заборгованості
по аліментам та пені,

ВСТАНОВИЛА :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
звільнення від сплати заборгованості
по аліментам.

Позивач посилається на те, що 28.07.2001
року між ним та відповідачкою по справі
ОСОБА_4 був укладений шлюб, який 01
жовтня 2008 року був розірваний заочним
рішенням Заводського районного суду м.
Запоріжжя. Від шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої згідно
заочного рішення Заводського
районного суду м. Запоріжжя від 01
жовтня 2008 рок з ОСОБА_3 стягнуто
аліменти у твердій грошовій сумі 500
грн. щомісячно, починаючи з 26.05.2008 року
до її повноліття.

За усною домовленістю з
відповідачкою донька ОСОБА_5 літом на
канікулах проживала разом з батьком
ОСОБА_3, члени його сім»ї утримували
дитину: купували харчі, одяг, необхідні
речі для навчання у школі, турбувалися
за її здоров»я, забезпечували
відпочинок на морі, у зв"язку з цим
ОСОБА_4 погодилася з тим, що з 2008 року
позивач не повинен сплачувати аліменти
за виконавчим листом. На придбання
одягу для дитини позивач за період з 2008
року по жовтень 2013 року витратив
грошові кошти у розмірі 26750 грн.

31.10.2013 року Заводський відділ
державної виконавчої служби
Заводського міського управління
юстиції повідомив ОСОБА_3 про розмір
заборгованості по аліментам у сумі 31850
грн. Посилаючись на ч. 2 ст. 197 СК України
вважає правомірним звільнити його від
сплати заборгованості по аліментам за
період з травня 2008 року по вересень 2013
року в розмірі 31850 грн.

ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним
позовом до ОСОБА_3 в якому зазначає, що
її колишній чоловік ОСОБА_3 повинен
сплачувати аліменти на утримання
неповнолітньої ОСОБА_5 у розмірі 500
гривень щомісячно, згідно рішення
Заводського районного суду м.
Запоріжжя від 01 жовтня 2008 року. Однак
аліменти він не сплачував і станом на
31.10.2013 року утворилася заборгованість
по аліментам з 2008 року по вересень 2013
року в розмірі 31850 грн. Ніякої
матеріальної допомоги від відповідача
вона не отримувала, домовленості про
те, що ОСОБА_3 не буде сплачувати
аліменти за виконавчим листом, між
ними не було.

Прохає стягнути з ОСОБА_3 суму
основного боргу по аліментам -31850 грн.
та пеню за несплату аліментів у розмірі
332086 грн. 50 коп. В процесі розгляду
справи ОСОБА_4 уточнила свої вимоги
зменшила розмір пені з суми 332086 грн. до
83021 грн. 50 коп.

Рішенням Вільнянського районного
суду Запорізької області від 08 травня
2014 року у задоволенні первісного
позову ОСОБА_3 відмовлено, зустрічну
позовну заяву ОСОБА_4 задоволено
частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
неустойку ( пеню) за несплату аліментів
у розмірі 83021грн. 50 коп., а також на
користь держави судовий збір у розмірі
830 грн. 22 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині стягнення неустойки (пені)
ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на необґрунтованість,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду частково скасувати, ухвалити нове,
яким відмовити ОСОБА_4 в стягненні з
нього пені у розмірі 83021 грн. 50 коп.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді першо
інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_3 про звільнення від сплати
аліментів, суд першої інстанції дійшов
до висновку, що заборгованість виникла
внаслідок обставин, які не мають
істотного значення. Відмовляючи у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4
в частині стягнення суми
заборгованості по аліментам та
задовольняючи позов про стягнення
неустойки (пені) суд виходив з того, що
сума заборгованості в розмірі 31850 грн.
підлягає безумовному стягненню
Заводським ВДВС, а подвійне стягнення
судом даної суми буде порушувати права
ОСОБА_3, стягуючи неустойку ( пеню) в
розмірі 83021 грн. 50 коп. суд виходив з
того, що заборгованість за аліментами
визначена судом першої інстанції
правильно в розмірі 332086 грн. 50 коп., тому
не має підстав для її зменшення,
оскільки вона була зменшена ОСОБА_4 з
урахуванням тяжкого економічного
становища в державі, створенням нової
сім"ї ОСОБА_3

Судом встановлено, що з 28 липня 2001
року по 01 овтня 2008 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з виконавчим листом,
виданим 25.11.2008 року за № 2-15151
Заводським районним судом м.Запоріжжя,
ОСОБА_3, зобов'язаний сплачувати
аліменти на користь ОСОБА_4 на
утримання неповнолітньої доньки
ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у
розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з
26.05.2008 року до досягнення дитиною
повноліття.

Із довідки відділу державної
виконавчої служби Заводського ВДВС
Запорізького міського управління
юстиції від 31.10.2013 року вбачається, що
розмір заборгованості ОСОБА_3 зі
сплати аліментів станом на 30 вересня 2013
року становить 31850 грн. ( а.с. 9-10).

Відповідно до ст. 180 СК України
батьки зобов`язані утримувати дитину
до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за
рішенням суду кошти на утримання
дитини (аліменти) присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Матеріали справи не містять
беззаперечних доказів, які б свідчили
про те, що заборгованість виникла
внаслідок обставин, які мають істотне
значення, і що в цьому не має вини
ОСОБА_3

Зобов'язання зі сплати аліментів
носить періодичний характер і повинно
виконуватися щомісяця, при розгляді
спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст.
196 СК України пені від суми несплачених
аліментів суд повинен з'ясувати розмір
несплачених аліментів по кожному з цих
періодичних платежів, встановити
строк, до якого кожне із цих зобов'язань
мало бути виконано, та з урахуванням
встановленого обчислити розмір пені,
виходячи із суми несплачених аліментів
за кожен місяць окремо від дня
порушення платником аліментів свого
обов'язку щодо їх сплати до дня
ухвалення судом рішення про стягнення
пені, підсумувавши розміри нарахованої
пені за кожен із прострочених платежів
та визначивши її загальну суму. Такий
висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у постанові від 11 вересня
2013 року № 6-81цс13, яка за змістом ст. 360-7
ЦПК України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з
розрахунком неустойки ( пені)
несплачених аліментів, оскільки
розмір пені визначений за формулою, яка
відповідає вимогам цієї норми права і
загальна сума складає 332086 грн. 50 коп. (
а.с. 44-46)

Отже, лише правильно встановивши
розмір неустойки, можна вирішувати
питання про її зменшення при наявності
для цього підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
в процесі розгляду справи ОСОБА_4 сама
зменшила розмір пені з 332086 грн. 50 коп до
83021 грн. 50 коп, у зв"язку з тяким
економічним становищем у державі і
створенням нової сім"ї ОСОБА_3, тому
суд першої інстанції не вбачав більше
підстав для зменшення вже зменшеного
розміру пені самою ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про те,
що оскільки апелянт купував дитині
ОСОБА_5 одяг, остання проживала у нього
на канікулах та була на його утриманні,
тому він не повинен сплачувати
аліменти за виконавчим листом, в тому й
числі і неустойку, не заслуговують на
увагу, оскільки матеріали справи не
містять доказів про те, що ОСОБА_4
надавала згоду на зміну аліментів у
твердій грошовій сумі на придбання
одягу, і що ОСОБА_4 в порядку,
визначеному законом, відмовилася від
аліментів, які були присудженні
Заводським районним судом м. Запоріжжя
від 01 жовтня 2008 року на утримання
ОСОБА_5

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що судом повно і
всебічно з"ясовані обставини справи,
висновки відповідають цим обставинам і
набутим доказам, характер
правовідносин між сторонами
визначений правильно, норми
матеріального і процесуального права
при розгляді спору не порушені,
застосовані правильно, ухвалено законе
і обґрунтоване рішення, а інші
дововоди апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 08 травня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, проте вона
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: