Справа № 336/399/14-Ц
Провадження № 2/336/784/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя у складі: головуючого судді
Кляшторного В.С., при секретарі
Ведмедьовій В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - Четверта
Запорізька державна нотаріальна
контора, про усунення від права на
спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_2, третя особа - Четверта
Запорізька державна нотаріальна
контора, про усунення від права на
спадкування за законом.

В позові зазначила, що вона 01.03.1997 року
уклала шлюб з ОСОБА_2 про що відділом
реєстрації актів громадянського стану
Жовтневої райдержадміністрації
зроблено запис за № 62.

28 лютого 2000 року вони за спільні кошти
придбали будинок АДРЕСА_1 і для
зручності вказану покупку оформили
договором дарування, який посвідчено
нотаріусом Василівського районного
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_4 АВІ № 818063. За вказаною
адресою вони проживали до 2011 року,
підтримували господарство в належному
стані та сплачували необхідні
комунальні послуги.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер і після
його смерті відкрилась спадщина на
належне йому майно, а саме жилий
будинок АДРЕСА_1 господарські споруди
на земельній ділянці площею 0,2176 га.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України з
заявами про бажання оформити спадщину
до Четвертої Запорізької нотаріальної
контори звернулись позивачка та
відповідачка по справі, яка є рідною
донькою померлого.

Як зазначає позивачка, починаючи з 2000
року померлий ОСОБА_2 після перенесення
інфаркту почав хворіти, в результаті
чого йому було надано інвалідність ІІІ
групи, тобто фізичні навантаження йому
були заборонені, він постійно
потребував підтримки здоров'я, на що з
спільного сімейного бюджету
витрачались немалі кошти. Донька
померлого, знаючи про стан здоров'я
свого батька, проживала окремо в м.
Запоріжжі і практично матеріальної
допомоги на утримання батька не
надавала, відвідувала його дуже рідко,
практично з ним не спілкувалась, в
підтриманні господарства участі не
брала, лікування померлого було лише
за рахунок позивачки. У 2007 році, коли
ОСОБА_2 потребував особливого догляду
за здоров'ям, їй довелося продати
частину квартири АДРЕСА_2 щоб мати
можливість купувати необхідні ліки для
чоловіка та в разі необхідності
лікувати його стаціонарно. Після
смерті батька відповідачка в
підготовці та проведенні похорон
участі не приймала.

На підставі вищевикладеного позивачка
просить суд усунути відповідачку від
права на спадкування за законом на
майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2,
яке знаходиться в АДРЕСА_1, а також
стягнути на її користь з відповідачки
понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її
представник просили суд задовольнити
позов з підстав наведених в ньому.

Представники відповідачки в судовому
засіданні позов не визнали повністю,
просили суд відмовити в його
задоволенні, посилаючись на те, що
обставини викладені в ньому не
відповідають дійсності. Відповідачка
також надала суду особисті письмові
заперечення. При цьому її представники
пояснили, що відповідачка мала добрі та
теплі стосунки з померлим батьком,
часто навідувала його та приїздила до
нього в село, допомагала йому у веденні
господарства. Також вона пропонувала
йому свою допомогу, але він
відмовлявся, казав, що не потребує її.
Також зазначили, що померлий був
інвалідом ІІІ групи, але ця група була
робоча, померлий сам себе обслуговував,
вів господарство, доглядав за будинком.
Роботу він не шукав, оскільки порався
на городі, а тому пенсії і та вирощеної
продукції йому вистачало для життя.
Натомість позивачка по справі мешкала
окремо від померлого, в м. Запоріжжі та
рідко відвідувала його, приїздила
тільки забрати вирощену ним
сільськогосподарську продукцію.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, надіслав суду
заву в якій просив розглядати справу
без його участі.

Допитані в судовому засіданні свідки з
боку відповідачки ОСОБА_1, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 пояснили, що відповідачка часто
відвідувала батька, доглядала за ним, в
них були дуже добрі стосунки, померлий
доньку дуже любив та поважав. Від
надання матеріальної допомоги від
дочки він відмовлявся, мотивуючи тим,
що свого часу платив маленькі аліменти
на утримання дочки і не надава ій
домопоги під час навчання.

Допитана в судовому засіданні свідок з
боку позивачки ОСОБА_7, пояснила, що
сім'ю ОСОБА_2 вона знає з 2006 р.,
відповідачку вона взагалі не бачила, до
померлого батька вона не приїжджала і
не доглядала його. Допитана в судовому
засіданні свідок ОСОБА_8, пояснила, що
сім'ю ОСОБА_2 вона знає десь 10 років,
відповідачка допомоги батьку не
надавала, його не відвідувала, хоча він
дуже хворів, не допомагала в лікуванні.

Вислухавши пояснення сторін та
свідків, перевіривши матеріали справи
та надані докази, суд вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити в
повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 5. ст. 1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані

Згідно Постанови № 7 Пленуму
Верховного суду України від 30.05.2008 року
«Про судову практику у справах про
спадкування», правило частини п'ятої
статті 1224 ЦК стосується всіх
спадкоємців за законом, зокрема й тих,
які відповідно до СК не були
зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування. Вимога
про усунення спадкоємця від права на
спадкування може бути пред'явлена
особою, для якої таке усунення породжує
пов'язані зі спадкуванням права та
обов'язки, одночасно з її позовом про
одержання права на спадкування з
підстав, визначених у частині другій
статті 1259 ЦК.

В судовому засіданні було встановлено,
що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2
відкрилась спадщина на належний йому
на праві приватної власності буд.
АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки МСЕК № 055303 від
22.11.2006 р. ОСОБА_2 безстроково
встановлена ІІІ група інвалідності,
причина інвалідності - загальне
захворювання, яка відповідно до
законодавства вважається робочою
групою.

Також відповідно до медичних довідок,
які містяться в матеріалах справи,
вбачається що померлий ОСОБА_2 дійсно
хворів, але ці хвороби не були тяжкими і
не перешкоджали йому самостійно вести
домашнє господарство. При цьому він не
потребував стороннього догляду,
допомоги та піклування, не знаходився в
безпорадному стані.

Спадкоємцями першої черги, згідно ст.
1261 ЦК України є позивач та відповідач
по справі.

Відповідно до матеріалів спадкової
справи обидві сторони звернулись до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини за законом.
Заповіту на випадок своєї смерті
померлий не складав.

В судовому засіданні встановлено, та
підтверджено показами свідків, які
мешкали по сусідству та неподалік від
померлого, що відповідачка навідувала
та доглядала свого батька, приїздила до
нього в село, надавала необхідну
допомогу, брала участь у його
похованні, давала гроші на поминальний
обід. Доказів що вона ухилялась від
допомоги батькові та не приймала
участі в його похованні в судовому
засіданні не встановлено.

До показів свідків з боку сторони
позивачки, суд ставиться критично
оскільки всі вони мешкали і мешкають в
м. Запоріжжя і на думку суду не можуть
дати об'єктивну оцінку участі
відповідачки в житті її батька,
оскільки не мали можливості
спостерігати життя померлого та його
стосунки з дочкою.

Позивачка в своєму позові посилалась
на рішення Шевченківського районного
суд від 25.04.2013 р., яким з відповідачки на
її користь було стягнуто в рахунок
відшкодування витрат на лікування та
витрат на поховання 2711, 70 грн., як на
факт того що відповідачка не приймала
участі у житті та лікуванні свого
батька. На думку суду, зазначене
рішення не може бути підставою для
усунення від права на спадкування
відповідачки, оскільки судом
розглядалося питання про стягнення
конкретних витрат, які понесла
позивачка, але не було встановлено факт
неналежного ставлення дочки
(відповідачки) до свого батька.

Враховуючи зазначені обставини, а
також ту обставину, що відповідно до
ст.60 ЦПК України, позивач не довів тих
обставин, на які посилається, як на
підставу своїх вимог, суд вважає вимоги
позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд не
розглядає питання про розподіл судових
витрат, у зв'язку з відмовою в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 214, 215
ЦПК України, ст.ст.1224, Постанова № 7
Пленуму Верховного суду України від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Запорізької області
шляхом подання апеляційної скарги
через Шевченківський районний суд м.
Запоріжжя протягом десяти днів після
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:
В.С. Кляшторний