У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Макарчука М.А.,суддів:
Леванчука А.О. Маляренка А.В.Мазур
Л.М.Нагорняка В.А.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8,
треті особи: Ставищенська сільська
рада, відділ Держкомзему у
Брусилівському районі Житомирської
області, Брусилівська районна філія
Державного підприємства «Житомирський
регіональний центр державного
земельного кадастру», Житомирське
обласне управління юстиції, про
визнання частково недійсним договору
дарування житлового будинку та
земельної ділянки та визнання нечинним
акта на право власності на земельну
ділянку та скасування його реєстрації,
за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 18 червня 2013
року та ухвалу апеляційного суду
Житомирської області від 24 липня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду із
вказаним позовом, у якому просила
ухвалити рішення, яким визнати
недійсним договір дарування частини
житлового будинку АДРЕСА_1, та
пропорційну частину земельної ділянки
площею 0,2087 га, укладений між ОСОБА_9,
ОСОБА_7 і ОСОБА_8, та скасувати державну
реєстрацію права власності на отримані
земельні ділянки за ОСОБА_7 та ОСОБА_8;
визнати недійсним договір дарування
від 21 грудня 2007 року, укладений між
ОСОБА_9 та ОСОБА_7 про дарування
земельної ділянки, площею 0,0995 га для
ведення особистого підсобного
господарства, який посвідчено ОСОБА_10
‒? нотаріусом Брусилівської державної
нотаріальної контори Житомирської
області, зареєстрований у реєстрі за №
5139, та скасувати державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку за
ОСОБА_7; визнати недійсним договір
дарування від 21 грудня 2007 року,
укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 про
дарування 1/2 частини земельної ділянки
площею 0,2236 га для ведення особистого
підсобного господарства, який
посвідчено ОСОБА_10 ‒? нотаріусом
Брусилівської державної нотаріальної
контори Житомирської області,
зареєстрований в реєстрі за № 5141, та
скасувати державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку за
ОСОБА_8; визнати недійсним договір
дарування від 15 березня 2012 року,
укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про
дарування житлового будинку та
земельної ділянки, скасувати державну
реєстрацію права власності на земельну
ділянку за ОСОБА_7; ухвалити рішення,
яким визнати нечинним та скасувати
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 316912, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2., виданий на ім'я ОСОБА_7

Рішенням Брусилівського районного
суду Житомирської області від 18
червня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Житомирської області від 24 липня 2013
року, позов задоволено частково.

Постановлено визнати недійсним та
скасувати державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку серії ЯМ № 316912, площею 0,1391 га,
кадастровий номер ділянки:
:03:001:0776, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2., виданий на ім'я
ОСОБА_7

У задоволенні решти вимог відмовлено у
зв'язку з пропуском строку давності.

У касаційній скарзі позивач просить
оскаржувані судові рішення змінити,
ухвалити нове рішення про задоволення
позову повністю, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм матеріального
та процесуального права.

Колегія суддів дійшла наступних
висновків.

Судами встановлено, що ОСОБА_11 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а ОСОБА_9 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_11 належала земельна ділянка,
розташована на території АДРЕСА_2,
передана для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель, споруд - 0,25 га
та ведення особистого підсобного
господарства 0,2818 га.

Відповідно до договору дарування
частини житлового будинку та земельної
ділянки від 28 липня 2008 року, укладеного
між ОСОБА_9 та ОСОБА_6, ОСОБА_9 подарувала
ОСОБА_6 1/3 частини житлового будинку
АДРЕСА_1, та земельну ділянку площею 0,2087
га. Відповідно до вказаного договору 1/3
частини житлового будинку з надвірними
будівлями належить їй на підставі
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку серії
ЖТ-23 № 001972, виданого виконавчим
комітетом Ставищенської сільської
ради Брусилівського району 19 серпня 2000
року, зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
приватної власності на землю за № 203.

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема державного акта на право
приватної власності на землю серії ЖТ-23
№ 001972 від 19 серпня 2000 року, вказана
земельна ділянка належала ОСОБА_11, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до договору дарування
житлового будинку та земельної ділянки
від 21 грудня 2007 року, укладеного між
ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
подарувала, а ОСОБА_7, ОСОБА_8 прийняли в
дар частини житлового будинку АДРЕСА_1,
та пропорційні частки земельної
ділянки площею 0,2087 га, на якій він
розташований.

Відповідно до договору від 21 грудня 2007
року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було укладено
договір дарування земельної ділянки.

Згідно з умовами даного договору,
ОСОБА_7 прийняла в дар земельну ділянку
площею 0,0995 га для ведення особистого
підсобного господарства.

Між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було укладено
договір дарування земельної ділянки.

Згідно з умовами договору ОСОБА_8
прийняв в дар 1/2 частини земельної
ділянки площею 0,2236 га для ведення
особистого підсобного господарства.

Між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 15 березня 2012 року
укладено договір дарування 1/3 частини
житлового будинку та 1/3 частини
земельної ділянки площею 0,2087 га.

Відповідно до витягу про реєстрацію
права власності на нерухоме майно від 14
вересня 2008 року ОСОБА_6 є власником 1/3
частини будинку за адресою: АДРЕСА_1

Згідно із договором дарування частини
житлового будинку та земельної ділянки
від 15 березня 2012 року ОСОБА_8 подарував
1/3 частини житлового будинку та 1/2
частини земельної ділянки, а ОСОБА_7
прийняла 1/3 частини житлового будинку
та 1/2 частини земельної ділянки площею
0,1391 га, на якій він розташований.

Як вбачається з відповіді
Ставищенської сільської ради від 30
травня 2012 року № 97 на заяву ОСОБА_6, її
доведено до відома, що вона володіє 1/3
частини житлового будинку та 1/3 частини
земельної ділянки відповідно. Крім
цього, повідомлялося, що ОСОБА_7 є
власником 2/3 частини земельної ділянки
і 2/3 частини житлового будинку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
в частині визнання недійсними
договорів дарування, укладених 21
грудня 2007 року, позивач посилався на те,
що ОСОБА_9 набула право власності на
будинок на підставі свідоцтва про
право власності на житловий будинок
від 03 червня 2005 року, виданого
виконавчим комітетом Ставищенської
сільської ради.

Посилалася на те, що у спірних
договорах дарування частини житлового
будинку та спірної земельної ділянки
зазначено, що земельна ділянка
належить ОСОБА_9 на підставі державного
акта на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЖТ-23 № 001972
виданого Ставищенською сільською
радою Брусилівського району від 19
серпня 2000 року.

Проте вказана інформація є
недостовірною, оскільки вказаний
державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку виданий
на ім'я ОСОБА_11

Не відповідає вимогам і державний акт
на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯМ № 316912,
виданий 08 лютого 2012 року, оскільки, як
вбачається з протоколу погодження меж
земельної ділянки на території
Ставищенської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області від 12 липня 2012 року, він не
відповідає формі, визначеній наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 08 жовтня 2009 року
№ 534, не підписаний належними
співвласниками суміжних земельних
ділянок ‒? ОСОБА_9 станом на 12 липня 2011
року не була власником ні земельної
ділянки, ні інших суміжних земельних
ділянок, а тому не мала права підпису
вказаних документів, крім цього,
позивач посилався на те, що співвласник
суміжної земельної ділянки ОСОБА_12
протокол погодження меж земельної
ділянки не підписував.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
визнання недійсним та скасування
державного акта на право приватної
власності на земельну ділянку серії ЯМ
№ 316912, площею 0,1391 га, місцевий суд, із
чим погодився і суд апеляційної
інстанції, виходив з того, що спірний
державний акт виданий з порушенням
вимог закону щодо його видачі, оскільки
не узгоджені межі земельної ділянки
ОСОБА_7 з суміжним землевласником
ОСОБА_6, яка на дату узгодження меж
являлась власником суміжної земельної
ділянки відповідно до договору
дарування від 28 липня 2008 року.

Погоджуючись з доводами ОСОБА_6 про те,
що спірні угоди є недійсними, суди
виходили із того, що вона пропустила
строк позовної давності, оскільки про
порушення своїх прав та про те, що
ОСОБА_9 не була власником земельної
ділянки їй було відомо ще у 2008 році.

Проте висновки судів про відмову в
задоволенні позову з підстав пропуску
строку позовної давності є
передчасними.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
ОСОБА_6 вважала, що вона була
одноосібним власником спірної
земельної ділянки, оскільки 28
липня 2008 року між ОСОБА_9 та нею
укладено договір дарування 1/3 частини
житлового будинку та земельної ділянки
площею 0,2087 га. Після смерті ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, між нею та
відповідачами почали виникати спори з
приводу користування спірною
земельною ділянкою. ОСОБА_7 повідомила
її про те, що спірна земельна ділянка
належить не ОСОБА_6, а ОСОБА_7 і вона не
має жодних прав на цю земельну ділянку.

Зважаючи на це, вона звернулася із
заявою до Ставищенської сільської
ради, яка 30 травня 2012 року повідомила її
про те, що ОСОБА_7 виготовила державні
акти на право власності на земельні
ділянки на підстві договору дарування
від 21 грудня 2007 року № 5136, ОСОБА_7
належить 2/3 частини земельної ділянки і
2/3 частини житлового будинку.

Таким чином, суди належним чином не
перевірили доводи позивача про те, що
про порушення своїх прав вона
дізналася у 2012 році, а тому і не
пропустила строк для звернення з
позовом до суду.

Враховуючи зазначене, судові рішення
підлягають скасуванню повністю з
направленням справи до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Брусилівського районного суду
Житомирської області від 18
червня 2013 року та ухвалу апеляційного
суду Житомирської області від 24 липня
2013 року скасувати.

Справу направити до суду першої
інстанції на новий судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.А. МакарчукСудді:А.О.
Леванчук Л.М. Мазур А.В. Маляренко В.А.
Нагорняк