Справа № 667/4049/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Комсомольський
районний суд м. Херсона у складі :

головуючого - судді:
Котьо І.В.

при секретарі:
Яворській А.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до
Херсонської міської ради про
встановлення факту прийняття спадщини
та визнання права власності на
спадкове майно,

встановив:

Позивачі звернулись до суду з
вказаним позовом посилаючись на те що ,
після смерті їх матері ОСОБА_3 , яка
померла разом з їх батьком ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_4 року , відкрилась
спадщина а саме , житловий будинок
АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок
їх мати успадкувала шляхом фактичного
вступу у володіння спадковим майном ,
у встановлений законом шестимісячний
строк , на частину , після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 року її матері ОСОБА_5 ,
якій належав вказаний житловий
будинок на праві власності , та на
частину , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року
її батька ОСОБА_6 , який в свою чергу
успадкував обов'язкову частку у
спадковому майні , в порядку ст. 535 ЦК
України ( в редакції 1963 року ) , шляхом
фактичного вступу у володіння
спадковим майном у встановлений
законом шестимісячний строк , також
після смерті ОСОБА_5.

Оскільки вони на час відкриття
спадщини були неповнолітніми , тому не
мали можливості звертатись до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини , а їх опікун на той
час цього не зробив , хоча на час
відкриття спадщини проживали у
зазначеному житловому будинку ,
фактично вступили у володіння
спадковим майном , з посиланням на
положення ст.ст.548,549 ЦК України ( в
редакції 1963 року ) просили суд
встановити факт прийняття ними
спадщини після смерті їх матері ОСОБА_3
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року шляхом
фактичного вступу у володіння
спадковим майном у встановлений
законом шестимісячний строк , оскільки
інших спадкоємців не має , визнати за
кожним з них ,в порядку успадкування ,
право власності на 1/2 частину
житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивачі до судового засідання
не з'явились про дату час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином , про причини неявки суд
не повідомили .

Представник позивачів , за
довіреністю ОСОБА_7, в судовому
підтримала заявлений позов і просила
суд задовольнити його посилаючись на
підстави викладені в ній.

Представник відповідача, за
довіреністю Рузаєв Р.В. в судовому
засіданні позов не визнав і просив
суд відмовити в його задоволенні за
необґрунтованістю , посилаючись на
підставі викладені в письмових
запереченнях, поданих в порядку п.5 ч.5
ст. 122 ЦПК України.

Вислухавши представників сторін
, свідка , дослідивши матеріали справи
та матеріали інвентарної справи №43
судом встановлено , що батьками
позивачів , відповідно до свідоцтв
про їх народження виданих відповідно,
ОСОБА_2 06 лютого 2004 року ВРАГС
Комсомольського РУЮ м. Херсона, та
ОСОБА_1 27 листопада 2001 року ВРАГС
Комсомольського РУЮ м. Херсона, були
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які відповідно до
свідоцтв про смерть від 16 листопада
2001 року виданих Міським ВРАГС м.
Херсона померли
ІНФОРМАЦІЯ_4 року .

Як слідує з витягу з Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян про державну реєстрацію
народження батьками ОСОБА_3 були
ОСОБА_6 який помер , згідно до
повторного свідоцтва про смерть від 12
вересня 2013 року виданого Міським
ВДРАЦС Головного УЮ у Херсонській
області - ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_5 ,
яка померла , згідно до свідоцтва про
смерть виданого 04 лютого 1992 року
Херсонським міським ВЗАГС -
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі свідоцтва про право
особистої власності на жилий будинок
від 19 липня 1976 року та договору
купівлі-продажу від 23 лютого 1979 року (
а.і.с.29-30), ? ( 47/100 відповідно до акту
перерахунку часток а.і.с.44) частини
жилого будинку з приналежними йому
забудовами який розташовано за
адресою АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5.

З показів свідка ОСОБА_10 яка
відповідно до рішення Комсомольської
районної ради м. Херсона від 14 грудня
2001 року за № 171 була призначена
опікуном ОСОБА_11 та ОСОБА_1 у зв'язку
зі смертю їх батьків , слідує що вона є
тіткою позивачів , а саме померлий
ОСОБА_4 був її братом . Як на день
смерті ОСОБА_5 в 1992 року та і після
того ОСОБА_3 та ОСОБА_6 проживали та
користувались частиною будинку що
належав ОСОБА_5 Так само , як і після
смерті ОСОБА_6 в 1998 році ОСОБА_3
продовжувала проживати та
користуватись вказаною частиною
жилого будинку. Як на день смерті її
брата та невістки ІНФОРМАЦІЯ_4 року ,в
наслідок нещасного випадку , їх діти ,
позивачі по справі які на той час були
неповнолітніми проживали та
користувались цією частиною будинку,
та проживають про продовжують нею
користуватись до теперішнього часу. До
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини в інтересах , на
той час неповнолітніх , позивачів не
зверталась оскільки її родина
перебувала у скрутному становищі , а
для оформлення документів потрібні
були грошові кошти . Однак все майно
яке залишилось після смерті її
невістки та брати залишилось у
користуванні та розпорядженні
позивачів .

За змістом ст. 459 ЦК України ( в
редакції 1963 року) спадкоємець
визнається таким , що прийняв
спадщину , як у разі подання ним у
шестимісячний строк відповідної
заяви до державної нотаріальної
контори , так і в разі фактичного його
вступу в управляння або володіння
спадковим майном , тобто вчинення
відповідних дій , у тому числі
одержання до закінчення
шестимісячного строку з часу
відкриття спадщини певних речей зі
спадкового майна.

Так судом встановлено , що ОСОБА_3
разом з її батьком ОСОБА_6 після
смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 року
фактично вступили у володіння
спадковим майном , тобто одержали до
закінчення шестимісячного строку з
часу відкриття спадщини речі зі
спадкового майна які належали
померлій , а саме предметами
домашнього вжитку , а також
приналежну їй на час відкриття
спадщини частину жилого будинку
АДРЕСА_1 , оскільки продовжували в ній
проживати . Спадкове майно знаходилось
в їх спільному користуванні до часу
смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року . Після смерті якого вона так
само фактично вступила у володіння
спадковим майном та продовжувала ним
користувались володіти та
розпоряджатись до часу її смерті, а
саме ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

На час відкриття спадщини після
смерті ОСОБА_3. позивачі були не
повнолітніми, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
( 13 років), а ОСОБА_2 31 травня 1993
року ( 8 років). А відповідно до вимог
ст. 535 ЦК України ( в редакції
1963 року ) вони як неповнолітні діти
спадкодавця мали право на обов'язкову
частку у спадковому майні. Оскільки
позивачі на час відкриття спадщини ,
після смерті їх матері також фактично
вступили у володіння спадковим майном
, тобто одержали до закінчення
шестимісячного строку з часу
відкриття спадщини речі зі
спадкового майна які належали
померлій , а саме всі предметами
домашнього вжитку , а також
приналежну їй на час відкриття
спадщини частину жилого будинку
АДРЕСА_1 , так як продовжувати в ній
оскільки на час відкриття спадщини це
було єдиним їх місцем проживання і це
не суперечить здобутим по справі
доказам та підтверджується
свідченням свідка допитаного в
судовому засіданні.

Як зазначено в п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР
( в редакції 1963 року) прийняття
спадщини може бути підтверджено
діями спадкоємців , які за своїм
характером свідчать про те , що в
шестимісячний строк із дня відкриття
спадщини вони фактично вступили в
управління або володіння майном . У
зв'язку з чим суд вважає що позов в
частині встановлення факту прийняття
спадщини обґрунтований і підлягає
задоволенню так вищенаведені дії
позивачів свідчать про те що вони в
шестимісячний строк із дня відкриття
спадщини , тобто
ІНФОРМАЦІЯ_4 року фактично вступили у
володіння спадковим майном після
смерті їх матері.

Оскільки позивачі згідно до вимог ч.1
ст. 529 ЦК України ( в редакції 1963 року )
є спадкоємцями в рівних частках ,
тобто за ними суд вважає необхідним
визнати право власності на спадкове
майно в яке складається з 47/100 частин
житлового будинку АДРЕСА_1 в рівних
частках .

Доводи представника відповідача щодо
відсутності у позивачів належної
відмовити нотаріуса и на видачу
свідоцтва про право на спадщину , а
також того що спадкодавцеві на час
відкриття спадщини не належало
спірне майно на праві власності
оскільки не було належним чином
оформлено тому не може бути
успадковане позивачами, судом
визнається не переконливими і такими
що не відповідають вимогам закону
який діяв на час відкриття спадщини ,
та відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень до Цивільного
Кодексу України який набрав чинності
з 01 січня 2004 року застосовується до
спірних правовідносин.

Керуючись ст.ст.10,11 , 88, 209 ЦПК України,
ст.ст. 529, 548,549,560 ЦК України
( в редакції 1963 року) , Прикінцевих та
перехідних положень до Цивільного
Кодексу України який набрав чинності
з 01 січня 2004 року, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Херсонської
міської ради про встановлення факту
прийняття спадщини та визнання
права власності на спадкове майно -
задовольнити .

Встановити факт прийняття
спадщини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 після смерті
ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року
шляхом фактичного вступу у володіння
спадковим майном в встановлений
законом шестимісячний строк .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
успадкування , право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ,в порядку
успадкування , право власності на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Херсонської області через суд
першої інстанції, яким є
Комсомольський районний суд
м. Херсона, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

З мотивованим рішенням суду сторони
мають право ознайомитись з 30 липня 2014
року.

Суддя:
І.В. Котьо