унікальний номер 341/2535/13-к
Номер провадження 1-кп/341/6/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2014 року Галицький районний суд
Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді
Гаполяка Т.В.

секретаря
Томин Л.В.

за участю сторін та учасників
кримінального провадження:

прокурора
Тюшки І.І.

потерпілих цивільних позивачів
ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

їх представника, представника

цивільного позивача ОСОБА_4
адвоката ОСОБА_5

цивільного позивача
ОСОБА_6

його представника
адвоката ОСОБА_7

представника цивільного

відповідача ТзОВ «ОВЕРТРАНС»
Смика М.М.

обвинуваченого
ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження про
обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України в частині розгляду заяви
цивільного позивача ОСОБА_6, його
представника - адвоката ОСОБА_7 про
забезпечення позову, суд -

встановив:

На розгляді в Галицькому районному
суді Івано-Франківської області
перебуває кримінальне провадження про
обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК
України.

ОСОБА_6 в даному кримінальному
провадженні пред'явлено, як учасником
ДТП, цивільний позов до обвинуваченого
ОСОБА_10, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Овертранс» та
Акціонерного товариство «СК «АХА
Страхування» про відшкодування
моральної шкоди і матеріальних
збитків, заподіяних джерелом
підвищеної небезпеки. Просить стягнути
з АТ «СК «АХА Страхування» 51 019 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 5
000 грн. на відшкодування моральної
шкоди та з ТзОВ «Овертранс» 11 588 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 20
000 грн. на відшкодування моральної
шкоди. Витрати на правову допомогу
просить стягнути з ОСОБА_10 та ТзОВ
«Овертранс». В обгрунтування позовних
вимог покликається на те, що в
результаті ДТП що трапилась з вини
обвинуваченого ОСОБА_10, що мало місце 22
травня 2013 року з участю автомобіля Форд
Транзит, д.н.з. НОМЕР_4 під його
керуванням, ОСОБА_11 д.н.з. НОМЕР_1 під
керуванням потерпілого ОСОБА_12 та
автомобіля в складі сідлового тягача
ВОЛЬВО д.н.з. НОМЕР_2 та н/причіпа Шмітз,
д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
обвинуваченого ОСОБА_10, пошкоджено
його автомобіль. Автомобіль в складі
сідлового тягача ВОЛЬВО д.н.з. НОМЕР_2
та н/причіпа Шмітз, д.н.з. НОМЕР_3, яким
керував ОСОБА_10 належить ТзОВ
«Овертранс» де обвинувачений працює
водієм. Страхування цивільно-правової
відповідальності здійснено АК СК «АХА
Страхування».

Ухвалою підготовчого судового від 06
листопада 2013 року прийнято цивільний
позов ОСОБА_6 до розгляду в даному
кримінальному провадженні, визнавши
останнього цивільним позивачем, а
ОСОБА_10, ТзОВ «Овертранс», АТ «СК «АХА
Страхування» - цивільними
відповідачами по справі.

30 квітня 2014 року цивільним позивачем
ОСОБА_6 та його представником адвокатом
ОСОБА_7 подано заяву про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
кошти Товариства з обмеженою
відповідальністю «Овертранс», вул.
Бічна, 6, с. Сокільники,
Пустомитівського рну, Львівської
області, , які знаходяться
на його рахунках у банківських
установах в межах суми позовних вимог -
31 588 (тридцять одна тисяча п'ятсот
вісімдесят вісім) грн. Дану заяву в
судовому засіданні останні підтримали.

Представник цивільного відповідача
ТзОВ «Овертранс» Смик М.М. щодо
забезпечення позову заперечив з
підстав відсутності обґрунтувань
необхідності вжиття даних заходів.
Зазначив, що в разі якщо суд прийде до
висновку про необхідність вжиття
заходів забезпечення позову вказав на
можливість накладення арешту на
автомобіль в складі сідлового тягача
ВОЛЬВО д.н.з. НОМЕР_2 та н/причіпа Шмітз,
д.н.з. НОМЕР_3, який визнано речовим
доказом та на який уже накладено арешт.

Заслухавши цивільного позивача ОСОБА_6,
його представника, представника ТзОВ
«Овертранс», інших учасників
провадження, дослідивши матеріали
провадження, суд вважає, що заява про
забезпечення позову підлягає до
задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог п.п. 2, 3 ст.170 КПК
України, слідчий суддя або суд під час
судового провадження накладає арешт на
майно, якщо є достатні підстави
вважати, що вони відповідають
критеріям, зазначеним у ч. 2 ст.167 КПК
України.

Арешт може бути накладено на нерухоме і
рухоме майно, які перебувають у
власності обвинуваченого або осіб, які
в силу закону несуть цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями обвинуваченого, і перебувають
у нього або в інших фізичних, або
юридичних осіб з метою забезпечення
цивільного позову. Заборона на
використання майна, а також заборона
розпоряджатися таким майном можуть
бути застосовані лише у випадках, коли
їх незастосування може призвести до
зникнення, втрати або пошкодження
відповідного майна або настання інших
наслідків, які можуть перешкодити
кримінальному провадженню.

Відповідно до ст.171 КПК України, з
клопотанням про арешт майна до
слідчого судді, суду має право
звернутися прокурор, слідчий за
погодженням з прокурором, а з метою
забезпечення цивільного позову - також
цивільний позивач. Вартість майна, яке
належить арештувати з метою
забезпечення цивільного позову,
повинна бути співмірною із розміром
шкоди, завданої кримінальним
правопорушенням.

Частиною 5 статті 128 КПК України
передбачено, що цивільний позов у
кримінальному провадженні
розглядається судом за правилами,
встановленими КПК України. Якщо
процесуальні відносини, що виникли у
зв'язку з цивільним позовом, КПК
України не врегульовані, до них
застосовуються норми ЦПК України за
умови, що вони не суперечать засадам
кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у
разі задоволення клопотання слідчий
суддя, суд застосовує найменш
обтяжливий спосіб арешту майна.
Слідчий суддя, суд зобов'язаний
застосувати такий спосіб арешту майна,
який не призведе до зупинення або
надмірного обмеження правомірної
підприємницької діяльності особи, або
інших наслідків, які суттєво
позначаються на інтересах інших осіб.

Правовою підставою для арешту майна є
подання цивільного позову ОСОБА_6 про
стягнення матеріальних збитків та
моральної шкоди завданої джерелом
підвищеної небезпеки - діяльністю, яку
здійснювало ТзОв «Овертранс». Невжиття
заходів забезпечення, на думку суду,
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду

На виконання вимог ч.4 ст.173 КПК України,
суд вважає, що найменш обтяжливим
способом арешту майна накладення
арешту на кошти відповідача в межах
ціни позову, що не призведе до
зупинення або надмірного обмеження
правомірної підприємницької
діяльності особи, або інших наслідків,
які суттєво позначаються на інтересах
інших осіб.

Враховуючи те, що автомобіль в складі
сідлового тягача ВОЛЬВО д.н.з. НОМЕР_2
та н/причіпа Шмітз, д.н.з. НОМЕР_3
визнаний речовим доказом по справі,
режим збереження якого вирішується в
порядку ст. 100 КПК України, накладення
арешту на такий з метою забезпечення
позову є невідповідним положенням КПК
України.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 107, 128, 170 -173 КПК України,
ст.151 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву цивільного позивача ОСОБА_6, його
представника - адвоката ОСОБА_7 про
забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на кошти Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Овертранс», вул. Бічна, 6, с. Сокільники,
Пустомитівського рну, Львівської
області, , які знаходяться
на його рахунках у банківських
установах в межах суми 31 588 (тридцять
одна тисяча п'ятсот вісімдесят вісім)
грн.

Ухвала суду підлягає до негайного
виконання.

Суддя
Т.В. Гаполяк

Повний текст ухвали складений 30 квітня
2014 року.

Суддя:Т. В. Гаполяк