Справа № 446/227/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06.08.2014 року Кам'янка-Бузький районний
суд Львівської області
в складі: головуючого - судді
Костюк У. І.

при секретарі
Корбецькому А.І.

з участю позивача
ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

відповідача
ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Кам'янка-Бузька цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення
боргу,

у с т а н о в
и в :

ОСОБА_1 подав до суду позов до ОСОБА_3
про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що 26.07.2013 р. він під розписку
позичив відповідачу ОСОБА_3 114,497 грн.
строком на один рік, з поверненням
боргу по 400 грн. щодня до повного
повернення боргу. Відповідач не
повернула йому борг, а тому просить
стягнути з ОСОБА_3 114,497 грн., що
становлять суму позики, 7442,3 грн. -
процентів за користування позикою, 343,5
грн. інфляційних та 3445,2 грн. - три
проценти річних від простроченої суми,
а всього 125728 грн. Також просить
стягнути з відповідача 1000 грн.
моральної шкоди, яка полягає в душевних
стражданнях, проблемах, які виникли
внаслідок неможливості розпоряджатись
власними коштами, зокрема,
використання таких на нормальні умови
проживання, погіршення стану здоров'я.
Витрати на правову допомогу складають
5600 грн., сплачений судовий збір - 1257,28
грн., які також просить стягнути в його
користь.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 уточнені
позовні вимоги підтримали, зіславшись
на обставини викладені вище, просили
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позов не визнала та пояснила, що з
позивачем вони проживали однією сім'є.
Через погіршення відносин між ними
ОСОБА_1, маючи борги, вирішив за її
рахунок їх погасити. Зазначила, що
грошей в сумі 114,497 грн. від позивача
вона не отримувала, а розписку ОСОБА_1
примусив її написати. З приводу таких
неправомірних дій позивача вона навіть
зверталась в міліцію. Просила в позові
відмовити, оскільки грошей в ОСОБА_1 не
позичала.

Заслухавши пояснення сторін,
перевіривши матеріали та дослідивши
дійсні обставини справи, оцінивши
зібрані докази в їх сукупності суд
вважає позов підлягає до часткового
задоволення з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що 26.07.2013 р. ОСОБА_3
отримала готівкою від ОСОБА_1 114497 грн.,
які зобов'язалась повернути протягом
одного року (з 01.07.2013 р. по 01.07.2014 р.) з
щоденною платою 400 грн., про що
власноручно написала розписку ,
проставивши власний підпис.

В судовому засіданні відповідач
зазначила, що дану розписку писала під
примусом ОСОБА_1

Дані твердження були перевірені в
судовому засіданні та встановлено, що
за результатами розгляду заяви ОСОБА_3
на ім'я начальника Кам'янка-Бузького
району Львівської області від 04.02.2014 р.
про притягнення до кримінальної
відповідальності ОСОБА_1 за
примушування написати розписку про
отримання коштів та спричинення
тілесних ушкоджень, кримінальне
провадження закрито в зв'язку з
відсутністю складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125
КК України.

За таких обставин суд не приймає до
уваги пояснення позивача в даній
частині, крім цього, відповідачем не
було в будь-який інший, передбачений
законом спосіб, вжито заходів для
захисту, як вона вважає, її порушеного
права чи інтересу.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

При цьому, розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У разі невиконання
зобов'язання по поверненню предмету
позики настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.
Відповідно до
ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Відповідач
ОСОБА_3 не виконала взятого на себе
зобов'язання щодо повернення
позичених коштів, а тому суд вважає, що
вимога позивача про стягнення боргу є
правомірною і такою, що підлягає до
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.

Виходячи з розрахунків за обліковою
ставкою НБУ з відповідача слід
стягнути 7442,3 грн. процентів від суми
позики.

Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України позивач просить стягнути з
відповідача, котра прострочила
виконання грошового зобов'язання, суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, що
складає 343,5 грн. інфляційних та 3445,2 грн.
- три проценти річних від простроченої
суми. Заявлена вимога позивача є
підставною, а тому позов в цій частині
слід задовольнити.

Позивач також заявив вимогу про
стягнення в його користь моральної
шкоди в сумі 1000 грн.

Виходячи з положень закріплених у
ст.ст. 23, 1167 ЦК, суд приходить до
висновку, що вимога про стягнення
моральної шкоди підлягає до
часткового задоволення в розмірі 500
грн., з врахуванням душевних страждань,
незручностей, які зазнав позивач
неповерненням йому коштів, що в свою
чергу також негативно відобразилось на
стані його здоров'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої
сторони понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У данному випадку, в користь позивача з
відповідача слід стягнути наступні
судові витрати- 5600 грн. витрат на
правову допомогу та 1257 грн. 28 коп.
сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 215, 218
ЦПК України, ст..ст. 11, 23, 509, 526, 1049, 1050, 1166,
1167 суд, -

в и р і
ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 125 728 ( сто двадцять п'ять тисяч
сімсот двадцять вісім) гривень
заборгованості, 500 (п'ятсот) гривень
моральної шкоди, 5600 (п'ять тисяч
шістсот) гривень витрат на правову
допомогу та 1257,28 (одну тисячу двісті
п'ятдесят сім гривень двадцять вісім
копійок) сплаченого судового збору, в
решті позову відмовити.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через Кам'янка
-Бузький районний суд Львівської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя

У.І.Костюк