У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 рокум. Київ Колегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,суддів:
Кадєтової О.В., Мостової Г.І., Наумчука
М.І., Остапчука Д.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про
розірвання шлюбу, поділ майна подружжя,
стягнення грошової компенсації та за
зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6
про поділ майна подружжя, за касаційною
скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного
суду Львівської області від 17 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з указаним позовом, в якому, з
урахуванням уточнень, просила
розірвати шлюб укладений між нею та
відповідачем ОСОБА_7, який був
зареєстрований у відділі реєстрації
актів громадянського стану
Стрийського міськрайонного управління
юстиції, актовий запис № 70; визнати за
нею право власності на 2/3 частки у
спільному майні подружжя - автомобіль
марки «Фольксваген Т5», державний номер
НОМЕР_1 та стягнути на її користь
компенсацію - 2/3 частки вартості
автомобіля, що становить 86 588 грн 27 коп.;
припинити за нею право власності на
вказаний автомобіль.

В обґрунтування вимог позивач
посилалася на те, що 02 березня 2002 року
вона із відповідачем зареєстрували
шлюб, під час якого у них народилося
двоє дітей - дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка хворіє на дитячий високо
функціональний аутизм, син ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з матір'ю.

Сім'я розпалася, існує формально.
Причиною розпаду сім'ї стало те, що
відповідач зраджував їй у подружній
вірності протягом двох років. З травня
2013 року сторони припинили спільне
проживання, не підтримують шлюбних
відносин та не ведуть спільного
господарства. За час проживання у шлюбі
сторонами набуто спільне майно -
автомобіль марки «Фольксваген Т5»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який на
даний час знаходиться в її
користуванні. Позивач пропонувала
відповідачу поділити майно, однак він
на це добровільно не погодився.
Вважала, що, враховуючи інтереси двох
малолітніх дітей, одна з яких є
інвалідом, має право на більшу частку
спільно нажитого майна (автомобіль) для
можливості утримання дітей і їх
повноцінного розвитку, так як сама не
працює, і змушена одна доглядати двох
дітей, постійно возити їх до школи та
дитячого садка. Сума сплачуваних
аліментів є мізерною та її недостатньо
для підтримання фізичного розвитку
двох дітей.

ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним
позовом, в якому просив виділити йому
вказаний автомобіль, а ОСОБА_6 виділити
усе хатнє майно: комп'ютер «Сонні»; два
холодильники «Самсунг» та «Норд»;
пральну машину; хатню та кухонну меблі;
мікрохвильову піч; телевізор «Сонні»;
радіо магнітолу «Панасонік»; бойлер;
дитячий стіл з кріслом та різницю у
вартості майна, які він сплатив на
депозитний рахунок суду у розмірі 17 725
грн 50 коп.

В обґрунтування вимог позивач за
зустрічним позовом посилався на те, що
автомобіль дійсно був придбаний ним за
час перебування у шлюбі з відповідачем,
але у придбання його відповідач не
вкладала ніяких особистих коштів, а
його придбано за кошти, виручені його
батьками від реалізації меду та інших
доходів з їхнього господарства, а також
на його придбання ним, 03 січня 2011 року
було позичено у ОСОБА_10 40 000 грн, які на
даний час не повернуті. За період
спільного проживання у шлюбі ними було
придбано необхідне хатнє майно, яке у
своїй позовній заяві відповідач не
зазначила та яке підлягає також
розподілу між ними. До цього майна
належить: комп'ютер «Сонні»; два
холодильники «Самсунг» та «Норд»;
пральна машина; хатня та кухонна меблі;
мікрохвильова піч; телевізор «Сонні»;
радіо магнітола «Панасонік»; бойлер;
дитячий стіл з кріслом. При цьому,
посилався на те, що ОСОБА_6 просить
врахувати інтереси малолітніх дітей,
від утримання яких він не відмовлявся і
постійно надавав ОСОБА_6 бажану нею
матеріальну допомогу. За її позовом, з
урахуванням наявності у дочки
інвалідності, з нього стягнуто
аліменти у розмірі Ѕ частини всіх видів
заробітку та 1/6 частину стягнуто на
утримання дружини до досягнення
молодшою дитиною трьохрічного віку.
Тому вважав, що зазначені підстави для
збільшення її частки у спільному майні
вже враховані.

За вказаних обставин ОСОБА_7 вважав, що
майно повинно бути розподілено між
ними по Ѕ частині з урахуванням
позиченої суми на придбання автомобіля
у ОСОБА_10 та неповернутою суми у
розмірі 40 000 грн, які він зобов'язаний
повернути і на цю суму слід зменшити
відповідачу частку у спільному майні.
Таким чином, ОСОБА_7 просив автомобіль
присудити йому, крім переліченого
хатнього майна, він зобов'язується
сплатити частку від автомобіля
відповідачу у сумі 17 725 грн 50 коп.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 20 вересня
2013 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_7
про розірвання шлюбу, визнання права
власності на частку у спільному майні
подружжя, стягнення грошової
компенсації та припинення права
власності на автомобіль та зустрічні
позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про
поділ спільного майна подружжя
задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, зареєстрований 02 березня 2002
року у відділі реєстрації актів
громадянського стану Стрийського
міського управління юстиції, актовий
запис № 70.

Визнано автомобіль марки «Фольксваген
Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1, який
зареєстрований на ім'я ОСОБА_7 спільною
сумісною власністю подружжя - ОСОБА_6 та
ОСОБА_7

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ
частину автомобіля марки «Фольксваген
Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ
частину автомобіля марки «Фольксваген
Т5», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнано комп'ютер марки «Сонні»
вартістю 6 300 грн, холодильник «Самсунг»
вартістю 7 100 грн, холодильник «Норд»
вартістю 1 000 грн, пральну машину
вартістю 6 500 грн, шафу-купе вартістю 4 400
грн, кухонні меблі вартістю 700 грн,
кухонний стіл вартістю 450 грн, кухонну
піч вартістю 570 грн, телевізор «Сонні»
вартістю 1 200 грн, радіомагнітолу
вартістю 650 грн, бойлер вартістю 500 грн,
дитячий письмовий стіл вартістю 650 грн
спільною сумісною власністю подружжя -
ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Проведено поділ спільного майна
подружжя, виділивши:

ОСОБА_6 - пральну машину вартістю 6 500
грн, шафу-купе вартістю 4 400 грн, кухонні
меблі вартістю 700 грн, кухонний стіл
вартістю 450 грн, кухонну піч вартістю 570
грн, телевізор «Сонні» вартістю 1 200 грн,
радіомагнітолу вартістю 650 грн, бойлер
вартістю 500 грн, дитячий письмовий стіл
вартістю 650 грн;

ОСОБА_7 - комп'ютер марки «Сонні»
вартістю 6 300 грн, холодильник «Самсунг»
вартістю 7 100 грн, холодильник «Норд»
вартістю 1 000 грн.

У задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_6 відмовлено. У задоволенні інших
зустрічних позовних вимог ОСОБА_7
відмовлено.

Зобов'язано Територіальне управління
Державної судової адміністрації у
Львівській області повернути ОСОБА_7
кошти у сумі 17 700 грн внесені на
депозитний рахунок суду ОСОБА_7 13
серпня 2013 року, квитанція № 89. Вирішено
питання про стягнення судового збору.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 17 грудня 2013 року рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 20 вересня 2013
року в частині поділу майна подружжя -
автомобіля, визнання автомобіля марки
«Фольксваген Т5», реєстраційний номер
НОМЕР_1, спільною сумісною власністю
подружжя та визнання за ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 по Ѕ частині вказаного
автомобіля скасовано та в цій частині
ухвалено нове рішення - автомобіль
марки «Фольксваген Т5», реєстраційний
номер НОМЕР_1, залишено на праві
власності за ОСОБА_7, виділено Ѕ
вартості зазначеного автомобіля
ОСОБА_6

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
грошову компенсацію - 57 725 грн, що
становить половину вартості вказаного
автомобіля. В іншій частині рішення
суду першої інстанції залишено без
змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення суду
апеляційної інстанції із залишенням у
силі рішення суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права та
неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхилення з
таких підстав.

Судами встановлено, що під час шлюбу
сторони набули майно: автомобіль марки
«Фольксваген Т5», комп'ютер «Сонні»,
холодильник «Самсунг», холодильник
«Норд», пральну машину, шафу-купе,
кухонні меблі, кухонний стіл, кухонну
піч, телевізор «Самсунг», радіо
магнітолу, бойлер, дитячий письмовий
стіл.

Згідно з висновком № 545/14/13 експертного
товарознавчого дослідження від 27
червня 2013 року вартість автомобіля
марки «Фольксваген Т5» на момент
виконання дослідження становить 115 451
грн 03 коп.

Згідно з квитанцією № 89 від 13 серпня 2013
року ОСОБА_7 вніс на депозитний рахунок
суду кошти у розмірі 17 700 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Способи та порядок поділу майна, яке є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, визначені ст. 71 СК
України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК
України, якщо дружина та чоловік не
домовилися про порядок поділу майна,
спір може бути вирішений судом. При
цьому суд бере до уваги інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з
подружжя, якщо інше не визначено
домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації замість його частки у
праві спільної сумісної власності на
майно, зокрема на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених Цивільним
кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

Із положень ст. 71 СК України випливає,
що якщо поділ майна здійснюється судом,
то при виборі способу поділу майна
подружжя враховуються інтереси
дружини, чоловіка, дітей та інші
обставини, що мають істотне значення.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині поділу автомобіля
та стягуючи з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6
половину вартості автомобіля у розмірі
57 725 грн, присуджуючи йому автомобіль,
суд апеляційної інстанції правильно
виходив з того, що ОСОБА_6 надала згоду
на присудження компенсації вартості
спірного автомобіля, та наявна згода
ОСОБА_7 на виплату компенсації, який
вніс на депозит суду суму коштів у
розмірі 17 700 грн.

Доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують та зводяться до
переоцінки доказів, що не відповідає
вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд
касаційної інстанції позбавлений
можливості встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено і це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального права і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення суду апеляційної
інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської
області від 17 грудня 2013 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:В.І. Мартинюк О.В.
Кадєтова Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О.
Остапчука