Справа № 419/4579/12
Провадження № 2/204/24/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої - судді Нізік О.В.

при секретарі - Таран К.В.

за участю: представника позивачки
ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка
діє також від імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: комунальне
підприємство житлового ремонтного
експлуатаційного підприємства
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про відшкодування
шкоди, спричиненої залиттям квартири,
відшкодування моральної шкоди,
стягнення судових витрат, індексацію
судових витрат, стягнення витрат на
проведення експертизи, -

в с т а н о в и в:

31 травня 2012 року позивачка від свого
імені та від імені малолітньої дочки
звернулася до суду з вищевказаним
позовом. В обґрунтування заявлених
позовних вимог посилалась на те, що 15
вересня 2011 року вона проживаючи з
родиною в квартирі АДРЕСА_1, що є їх
власністю, виявила що квартира в
черговий раз залита водою з АДРЕСА_2
розташованої над їх квартирою. В той же
день вона звернулась з заявою до
начальника КЖРЕП про надання акту про
залиття. 26 вересня 2011 року комісією
КЖРЕП складено відповідний акт про
залиття. Просила: встановити, що
АДРЕСА_1 була залита з причини дій чи
бездіяльності відповідачів сумісно чи
кожного окремо, але не по причині дій чи
бездіяльності якоїсь іншої особи;
квартира була залита водою після
капітального ремонту АДРЕСА_1 в 2009 році;
власникам АДРЕСА_1 причинена
матеріальна шкода залиттям водою по
причині дій або бездіяльності
відповідачів сумісно чи кожного
окремо, але не по причині дій чи
бездіяльності якоїсь іншої особи, або
іншої особи після капітального ремонту
АДРЕСА_1 в 2009 році; стягнути з
відповідачів на їх користь матеріальну
шкоду, причинену їм внаслідок залиття
АДРЕСА_1 водою по причині дій або
бездіяльності відповідачів у розмірі
3000 грн. 00 коп. солідарно, або на розсуд
суду у відповідності із ступенем
провини кожного з відповідачів;
стягнути з відповідачів на їх користь
моральну шкоду спричинену ухиленням
від відшкодування шкоди, неможливістю
проживання х малолітньою дитиною в
АДРЕСА_1 після залиття з 15 вересня 2011
року у розмірі 5000 грн. 00 коп. солідарно,
або на розсуд суду у відповідності із
ступенем провини кожного з
відповідачів; стягнути з відповідачів
судові витрати пов'язані з розглядом
справи.

17 липня 2014 року позивачка надала
уточнення до позовної заяви, просила:
збільшити суму позовних вимог майнової
шкоди, причиненої залиттям квартири до
суми 6092 грн. 41 коп. визначеної
Висновком; збільшити суму моральної
шкоди спричиненої ухиленням від
відшкодування шкоди, неможливістю
проживання х малолітньою дитиною в
АДРЕСА_1 у сумі 5000 грн. 00 коп. на суму
нарахувань квартирної плати за період:
з моменту залиття квартири 15 вересня 2011
року до моменту винесення судового
рішення; індексувати суму заявлених
позовних вимог з урахуванням інфляції
на день винесення рішення; індексувати
суму судових витрат з урахуванням
інфляції на день винесення рішення, яка
складає: 215 грн. судового збору за
пред'явлення позовних вимог, 115 грн.
судового збору за забезпечення
доказів, 2350 грн. 08 коп. оплати за
проведення судової
будівельно-технічної експертизи; 23 грн.
50 коп. оплати за комісійний збір;
вказати у рішенні необхідність
індексації сум позовних вимог і
судових витрат з урахуванням інфляції
на момент виплати.

У судовому засіданні представник
позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити у
повному обсязі з урахуванням уточненої
позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, просив в
задоволенні позовних вимог відмовити.
Пояснив, що придбав у відповідачів
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 ще у
2004 році. Дійсно через його веранду
залита квартира позивачки, однак та
сума яку просили відшкодувати була
занадто великою, тому він її не
відшкодував, але не відмовлявся від
відшкодування.

Представник третьої особи у судовому
засіданні залишила вирішення спору на
розсуд суду.

Інші сторони у судове засідання не
з'явились

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
частково обґрунтовані та підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають
у державі.

Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
споживач зобов'язаний оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки
встановлені договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності по 1/3 частині кожній ОСОБА_1,
ОСОБА_9, ОСОБА_6, що підтверджується
Витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майно від 12.07.2008 року № 19510648
(а. с. 15).

Відповідно до Акту про залиття
квартири чи інших ушкоджень від 26
вересня 2011 року складеного КЖРЕП
Красногвардійського району (а. с. 21) в
квартирі АДРЕСА_1 здійснено ремонт в 2009
році та наявне залиття квартири,
причину залиття не встановлено.

Однак у судовому засіданні відповідач
ОСОБА_3 пояснив у судовому засіданні що
у квартирі позивачки сталося залиття
через веранду його квартири.

Згідно відповіді ДМБТІ від 17.07.13р. № 7587
(а. с. 208) АДРЕСА_6 та АДРЕСА_2
переобладнані та об'єднані в одну
квартиру, власником є ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Згідно висновку № 1642-13 судової
будівельно-технічної експертизи від
14.03.2014 року, розмір витрат на
відновлення квартири АДРЕСА_1 на час
проведення судової експертизи складає
6092 грн. 41 коп. з ПДВ 20% (а. с. 220 - 229).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 2
постанови Пленуму Верховного суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування» від 27 березня 1992 року
№6, з наступними змінами та
доповненнями, при розгляді позовів про
відшкодування шкоди, повинні мати на
увазі, що шкода, заподіяна особі і майну
громадянина, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі особою, яка її
заподіяла, за умови, що дії останньої
були неправомірними, між ними і шкодою
є безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1192 ЦК України
з урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Вимоги заявлені до відповідачів ОСОБА_7
та ОСОБА_8 задоволенню не підлягають,
оскільки останні на момент залиття
квартири позивачки 15 вересня 2011 року не
були власниками квартири АДРЕСА_2 та до
суду не надано жодних доказів їх
проживання у вказаній квартирі.

У правовідносинах щодо відшкодування
шкоди діє презумпція заподіювача
шкоди: не позивач доводить наявність
вини відповідача, а відповідач
доводить відсутність своєї вини. Так,
відповідач ОСОБА_3 пояснив у судовому
засіданні що у квартирі позивачки
сталося залиття через веранду його
квартири, доказів щодо відсутності
його вини у залитті квартири АДРЕСА_1
суду ОСОБА_3 не надав. Пояснив що
придбав квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 та
ОСОБА_8 ще у 2004 році. Таким чином,
оскільки відповідач у порушення вимог
ст. ст. 10, 60 ЦПК України не довів
відсутності своєї вини у залитті
квартири позивачки, та на час залиття
квартири 15 вересня 2011 року власником
квартири був саме відповідач ОСОБА_3,
суд вважає необхідним стягнути з
відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди спричиненої залиттям квартири
суму у розмірі 6092 грн. 41 коп.

Вирішуючи вимогу про стягнення
моральної шкоди суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 5, 16, 23, 206, 626, 627, 638,
641 ЦК загальними засадами цивільного
законодавства є свобода договору,
справедливість, добросовісність та
розумність.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути визнання права,
визнання правочину недійсним,
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення, відшкодування моральної
(немайнової) шкоди. Особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; Моральна
шкода відшкодовується грішми, іншим
майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення.

При визначенні розміру відшкодування
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Згідно п. п. 4 та 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4 під час вирішення
питання про відшкодування моральної
шкоди обов'язковому з'ясуванню
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправними діями
заподіювача та вини останнього у
заподіянні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Нормою статті 1167 ЦК України
передбачено, що моральна шкода, завдана
фізичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
передбачених законом.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
шкоди підлягають: наявність шкоди,
протиправність діяння її заподіювача,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і противоправним діянням
заподіювача та вини останнього в її
заподіянні.

Для відшкодування моральної шкоди за
правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України
необхідно довести такі факти:
неправомірність поведінки особи,
наявність шкоди, наявність причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
шкодою, що є обов'язковою умовою
відповідальності та виражається в
тому, що шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди, наявність вини
завдавача шкоди. Таким чином лише
наявність всіх вищезазначених умов є
підставою для прийняття судом рішення
про відшкодування завданої шкоди. Суд
приймає до уваги ті обставини, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору
(п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»).

Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

З огляду на обставини справи, суд
вважає, що позивачка довела частково
викладені в позовній заяві обставини, а
саме наявність моральних страждань,
однак необхідність звернення за
захистом своїх прав до суду призвело до
порушення життєвих зв'язків, устоїв
позивачки, таким чином, враховуючи
співмірність заподіяної відповідачем
моральної шкоди заявленій сумі
відшкодування, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивачки в рахунок відшкодування
моральної шкоди суму у розмірі 1000 грн. 00
коп. В решті заявлених позовних вимог
щодо відшкодування моральної шкоди
позивачці слід відмовити, оскільки
позивачкою не надано до суду належних
доказів щодо обґрунтування заявленого
розміру такого відшкодування.

Так, згідно ст. 2 Закону України «Про
індексацію грошових доходів
населення» індексації підлягають
грошові доходи громадян, одержані ними
в гривнях на території України і які не
мають разового характеру.

Відповідності до вимог ст. 4 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» (з послідуючими
змінами) і який діє на час розгляду
справи, підставами для проведення
індексації є: а) індексація грошових
доходів населення проводиться в разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
установлюється в розмірі 101 відсотка; б)
обчислення індексу споживчих цін для
індексації грошових доходів населення
провадиться наростаючим підсумком,
починаючи з місяця введення в дію цього
Закону; в) для проведення подальшої
індексації грошових доходів населення
обчислення індексу споживчих цін
починається за місцем, у якому індекс
споживчих цін перевищив поріг
індексації, зазначений у частині
першій цієї статті; г) підвищення
грошових доходів населення у зв'язку з
індексацією здійснюється з першого
числа місяця, що настає за місцем, у
якому опубліковано індекс споживчих
цін.

За означений позивачкою період з
моменту залиття квартири 15 вересня 2011
року та до винесення судового рішення,
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
не перевищує встановлений ст. 4 Закону
України «Про індексацію грошових
доходів населення» поріг індексації в
розмірі 101 відсотка. Таким чином не
підлягають задоволенню вимоги
позивачки щодо з моменту залиття
квартири 15 вересня 2011 року до моменту
винесення судового рішення;
індексувати суму заявлених позовних
вимог з урахуванням інфляції на день
винесення рішення; індексувати суму
судових витрат з урахуванням інфляції
на день винесення рішення, яка складає:
215 грн. судового збору за пред'явлення
позовних вимог, 115 грн. судового збору
за забезпечення доказів, 2350 грн. 08 коп.
оплати за проведення судової
будівельно-технічної експертизи; 23 грн.
50 коп. оплати за комісійний збір;
вказати у рішенні необхідність
індексації сум позовних вимог і
судових витрат з урахуванням інфляції
на момент виплати.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
за необхідне позовні вимоги
задовольнити частково, стягнути з
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди спричиненої залиттям квартири
суму у розмірі 6092 грн. 41 коп., в рахунок
відшкодування моральної шкоди суму у
розмірі 1000 грн. 00 коп., на підставі ст. 88
ЦПК України підлягають стягненню
витрати за проведення експертизи у
сумі 2350 грн. 00 коп., та витрати по сплаті
судового збору у сумі 215 грн. 00 коп. А
всього сума що підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки 9657
грн. 41 коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1, яка діє також від імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 слід
відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 5, 6, 10, 15, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє також
від імені та в інтересах
неповнолітньої ОСОБА_6 до ОСОБА_3,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа: комунальне
підприємство житлового ремонтного
експлуатаційного підприємства
Красногвардійського району м.
Дніпропетровська про відшкодування
шкоди, спричиненої залиттям квартири,
відшкодування моральної шкоди,
стягнення судових витрат, індексацію
судових витрат, стягнення витрат на
проведення експертизи - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди спричиненої
залиттям квартири суму у розмірі 6092
грн. 41 коп., в рахунок відшкодування
моральної шкоди суму у розмірі 1000 грн. 00
коп., витрати за проведення експертизи
у сумі 2350 грн. 00 коп., витрати по сплаті
судового збору у сумі 215 грн. 00 коп., а
всього суму у розмірі 9657 грн. 41 коп.

В решті заявлених позовних вимог
ОСОБА_1, яка діє також від імені та в
інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О. В. Нізік