Номер провадження 2/489/534/14
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2014 року
місто
Миколаїв

Ленінський районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника позивача
Дяченко В. С., представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Миколаївська
теплоелектроцентраль» до ОСОБА_3 про
стягнення боргу за теплову енергію,

встановив

У грудні 2013 року Публічного
акціонерного товариства «Миколаївська
теплоелектроцентраль» (далі - ПАТ
"МТЕЦ") звернулося із позовом до ОСОБА_3
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
в опалювальний сезон 2012-2013 роки,
позивач здійснював постачання
теплової енергії в будинок АДРЕСА_1. На
першому поверсі вказаного будинку
знаходиться квартира АДРЕСА_1, що
належить відповідачу на праві
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 19.06.1997. Рішенням
Миколаївської міської ради від 31.05.2001
за № 725 відповідачу надано дозвіл на
переведення вказаної квартири у
нежитлове приміщення. Виконавчий
комітет Миколаївської міської ради
24.12.2001 надав дозвіл № 000494 на розміщення
в даній квартирі магазину. Актом
обстеження приміщення від 04.11.2013,
складеним представником
балансоутримувача будинку ЖЕК-10 ЖКП
ММР "Південь", встановлено, що ця
квартира до теперішнього часу
використовується під магазин.

Зазначають, що за опалювальний період з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року
відповідачу нараховано до сплати 3 565,34
грн., які відповідач не сплатив.

Посилаючись на вказані обставини,
просили суд стягнути з відповідача на
свою користь вказану суму боргу та
судовий збір у сумі 229,40 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги та
просив про їх задоволення.

Представник відповідача проти позову
заперечував, зазначив, що квартиру
АДРЕСА_1 не переведено в нежитлове
приміщення.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, судом
встановлено такі обставини та
відповідні правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з вимогами ст. 19 Закону України
"Про теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію, а
відповідно до ст. 25 вищезазначеного
Закону у разі відмови споживача
оплачувати споживання теплової
енергії заборгованість стягується в
судовому порядку.

ПАТ "МТЕЦ" є суб'єктом господарської
діяльності з постачання теплової
енергії споживачам м. Миколаєва. В
опалювальний сезон 2012-2013 роки, ПАТ
"МТЕЦ" здійснювала постачання теплової
енергії в будинок АДРЕСА_1.

Ухвалою від 28.11.2013 було відмовлено у
прийнятті заяви ПАТ "Миколаївська ТЕЦ"
про видачу судового наказу (а. с. 4).

На першому поверсі вказаного будинку
знаходиться квартира АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_3 на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу від
19.06.1997, зареєстрованого в реєстрі за №
5-1293 та зареєстрованого в ММБТІ 11.07.1997 за
№ 18427 (а. с. 18).

Рішенням Миколаївської міської ради
від 31.05.2001 за № 725 ОСОБА_3 надано дозвіл
на переведення вказаної квартири у
нежитлове приміщення (а. с. 71).

Виконавчий комітет Миколаївської
міської ради 24.12.2001 надав ОСОБА_2 дозвіл
№ 000494 на розміщення в даній квартирі
магазину (а. с. 20).

Актом обстеження приміщення від 04.11.2013,
складеним представником
балансоутримувача будинку ЖЕК-10 ЖКП
ММР "Південь", встановлено, що ця
квартира обладнана окремим входом,
приміщення знаходиться в
неексплуатуємому стані (а. с. 15).

З відповіді виконавчого комітету
Миколаївської міської ради від 16.05.2014
за № 4229/02.02.01-06/14/14, наданої на запит
суду, вбачається, що для розміщення
стаціонарних об'єктів торгівлі та
сфери послуг, необхідно надати ряд
документів, перелік яких встановлений
п. 2.2. Положення про порядок видачі
суб'єктам підприємницької діяльності
дозволу на розміщення об'єктів
торгівлі та сфери послуг на території
м. Миколаєва, затвердженого рішенням
ММР від 23.05.2001 за № 30/22. До таких
документів відноситься й Акт введення
об'єкта до експлуатації (при новому
будівництві та переведенні житлових
приміщень у нежитлові) (а. с. 67-68).

Позивач в своєму позові зазначає, що
відповідач є власником саме
нежитлового приміщення, яке
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і по
зазначеному приміщенню діє договір між
підприємством та ПП ОСОБА_2 № 3090 на
теплопостачання нежитлового
приміщення, однак, доказів того, що
вказана квартира переведена у
нежитлове приміщення, а саме Акту
введення об'єкта до експлуатації як
нежитлового приміщення, суду не надано.

Більш того, обставини на які
посилається позивач заперечуються
відповідачем, яка у своїх запереченнях
зазначає, що вказана квартира не є
нежитловим приміщенням, а також вказує
на те, що зверталась до ПАТ "МТЕЦ" із
заявами про укладення між ПАТ "МТЕЦ" та
нею, як фізичною особою що споживає
теплову енергію відповідного договору,
однак отримала відмову (а. с. 38; 40; 41).

Відповідно до ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали інвентарної справи також не
містять відомостей, що спірна квартира
переведена з житлової в нежитлове
приміщення і прийнята в експлуатацію в
установленому порядку.

Оскільки позивачем, в даному випадку,
не доведено ті обставини, на які він
посилається як на підставу своїх вимог,
а саме що приміщення квартири АДРЕСА_1 є
нежитловим приміщенням та що воно
використовувалось у спірний період для
здійснення підприємницької
діяльності, суд вважає, що підстав для
нарахування заборгованості за
промисловим тарифом не має, а тому в
задоволенні позовних вимог належить
відмовити.

Разом із тим, суд роз'яснює позивачу, що
вони мають право звернутись до суду із
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за теплову енергію, як з
власника квартири - споживача послуг,
які надає ПАТ "МТЕЦ" для громадян,
оскільки це буде позов з інших підстав
та з іншим предметом.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
«Миколаївська теплоелектроцентраль»
до ОСОБА_3 про стягнення боргу за
теплову енергію відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Миколаївської
області через Ленінський районний суд
м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особою, яка не була
присутня під час проголошення рішення -
з моменту отримання копії рішення.

Суддя
В. В.
Кокорєв