Справа № 464/3304/14
Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/4923/14
Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючої судді - Копняк С.М.

суддів - Кабаля
І.І., Монастирецького Д.І.

секретар - Олексів
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного
суду м.Львова від 26 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького
районного суду м. Львова про
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Сихівського районного суду м.
Львова від 26 травня 2014 року у відкритті
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Галицького районного суду м. Львова
про відшкодування моральної шкоди -
відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що
оскаржувана ухвала є незаконною та
необґрунтованою, оскільки судом
неправильно встановлено обставини, які
мають значення для справи, внаслідок
чого судом не виконано норми
Конституції України, а також норми
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №9 від 01 листопада 1996 року,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №7 від 30 травня 1997 року,
Постанови Пленуму Верховного Суду
України №2 від 12 червня 2009 року.

Зазначає, що районний суд зобов»язаний
був керуватися приписами ч.6 ст.1176 ЦК
України та захистити конституційні
права апелянта, гарантовані ст.56
Конституції України, і задовольнити
позов або на підставі ст.40 Конституції
України зазначити в ухвалі, що права
апелянта не порушувались і не
порушуються, однак цього зроблено не
було. Крім того, судом в оскаржуваній
ухвалі не зазначено норми закону, які
забороняють апелянту скеровувати або
судам розглядати позовну заяву до
Галицького районного суду м. Львова
про стягнення моральної шкоди.

Просить ухвалу Сихівського районного
суду м.Львова від 26 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою
справу повернути для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Учасники судового процесу в судове
засідання не з'явилися, хоча про час і
місце розгляду справи були повідомлені
належним чином, про що свідчать
повідомлення про вручення поштових
відправлень, про причини неявки суду не
повідомили та з клопотанням про
відкладення розгляду справи не
зверталися. Тому розгляд справи
відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
здійснюється колегією суддів за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи в
разі якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється
судом за відсутності осіб, які беруть
участь у справі, фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції, колегія суддів
прийшла до висновку про необхідність
відхилення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 13 червня 2007 р. № 8 "Про
незалежність судової влади"
передбачено, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
судів і суддів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним законом порядком у
справі не допускається, і суди повинні
відмовляти у прийнятті позовів та заяв
із таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 червня 2009 року № 6 "Про
деякі питання, що виникають у судовій
практиці при прийнятті до провадження
адміністративних судів та розгляді
ними адміністративних позовів до судів
і суддів" судам роз'яснено, що у
розумінні положень частини першої
статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті
17, частини третьої статті 50 Кодексу
адміністративного судочинства України
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб'єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, і не можуть бути
відповідачами у справах про оскарження
їх рішень, дій чи бездіяльності,
вчинених у зв'язку з розглядом судових
справ.

Зазначені роз'яснення є відтворенням
положень статей 62, 126 та 129 Конституції
України, відповідно до яких,
матеріальна та моральна шкода,
заподіяна при здійсненні правосуддя,
відшкодовується державою лише
безпідставно засудженій особі в разі
скасування вироку як неправосудного;
судді при здійсненні правосуддя
незалежні і підкоряються лише закону,
вплив на них у будь-який спосіб
забороняється, а однією з основних
засад судочинства є забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Отже, зазначеними положеннями
Конституції України визначено, що
рішення суду і відповідно до цього дії
або бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя, пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанціях тощо, можуть оскаржуватись
у порядку, передбаченому
процесуальними законами, а не шляхом
оскарження їх дій (чи відшкодування
моральної шкоди одночасно з
оскарженням таких дій) до іншого суду,
оскільки це порушуватиме принцип
незалежності судів і заборону
втручання у вирішення справи належним
судом.

У зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено.

Таким чином, районний суд прийшов до
правильного висновку, що у відкритті
провадження слід відмовити на підставі
пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК
України.

Застосування положення частини шостої
статті 1176 ЦК України, згідно якого,
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі внаслідок іншої незаконної дії
або бездіяльності чи незаконного
рішення органу дізнання, попереднього
(досудового) слідства, прокуратури або
суду, відшкодовується на загальних
підставах, можливе у випадку, коли
предметом позову є інші дії чи
бездіяльність, зокрема, суду, які не
пов'язані зі здійсненням правосуддя,
відправленням судочинства, яке має на
меті прийняття акту органом судової
влади.

Тобто це інші дії суддів (суду) при
здійсненні правосуддя, коли спір не
вирішується по суті, у разі їх
незаконних дій або бездіяльності і
якщо вина судді встановлена не лише
вироком суду, а й іншим відповідним
рішенням суду.

Таке законодавче врегулювання
відповідає вимогам статей 6, 41
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року.

Відмовляючи у відкритті провадження
суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про те, що
заява не підлягає розгляду у порядку
цивільного судочинства та вірно
відмовив у відкритті провадження за
позовною заявою ОСОБА_2 до Галицького
районного суду м.Львова про
відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що ухвала Сихівського
районного суду м.Львова про
відшкодування моральної шкоди
постановлена з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а тому апеляційну скаргу слід
відхилити, залишивши ухвалу суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.
1 ч. 1 ст. 312, cт. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315,
317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Сихівського районного суду
м.Львова від 26 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуюча
Копняк С.М.

Судді:
Кабаль І.І.

Монастирецький Д.І.