Справа № 286/2935/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської
області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Овручі справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на
його користь заборгованість по
кредитному договору на загальну суму
1885,79 грн. та судовий збір у розмірі 243,60
грн., мотивуючи тим, що між ним та ОСОБА_1
був укладений кредитний договір
№003-05019-250408 від 25.04.2008 року. Свій
обов'язок по кредитному договору
позивач виконав, надавши відповідачеві
кредит у сумі 1409,00 грн. Однак станом на
20.03.2014 року відповідач не виконував
належним чином зобов'язання за
договором, в результаті чого виникла
прострочена заборгованість.

Представник позивача надіслав заяву
про розгляд справи без його участі.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач надіслав заяву та просить
застосувати строк позовної давності
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, позовні вимоги не
визнає.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, прийшов до наступного
висновку.

З наявних матеріалів встановлено, що
25.04.2008 р. між сторонами було укладено
договір №003-05019-250408 (а.с.5-6), де в п. 1
банківська послуга, встановлено
кредитний ліміт в сумі 1493,54,00 грн. зі
сплатою відсотків за користування
кредитом, виходячи із ставки 12,00 % на рік
з кінцевим терміном повернення та
сплати всіх плат не пізніше ніж 24
жовтня 2008 року.

У відповідності до п.2.9 договору
починаючи з місяця, що слідує за
місяцем, в якому наданий кредит,
позичальник щомісячно не пізніше 6
числа кожного місяця зараховує на
рахунок кредитора, зазначений у п. 2.11
договору, рівними частками суму
грошових коштів, яка включає
заборгованість за кредитом,
заборгованість по сплаті процентів та
плати за обслуговування кредитної
заборгованості, у розмірі 307,00 грн., у
відповідності до графіку платежів,
наведеному у додатку 1 до договору, який
є невід'ємною частиною договору.

В п.3.1 договору зазначено, що
позичальник зобов'язується щомісяця
сплачувати платежі в строки, визначені
договором. В п. 3.7 договору вказано, що у
разі порушення строків сплати
платежів, які включають заборгованість
за кредитом, заборгованість по сплаті
процентів та плати за обслуговування
кредитної заборгованості, позичальник
сплачує на користь кредитора штрафні
санкції на умовах передбачених
договором.

З анкети позичальника вбачається, що
відповідач, підписавши дану заяву,
виразив свою згоду з Умовами договору
та зобов'язується їх виконувати.

Згідн п.10 договору- при порушенні
позичальником строків платежів по
кожному з грошових зобов'язань,
передбачених цим договором понад 91
календарний день, позичальник кредитор
має право в односторонньому порядку
розірвати цей договір, що не звільняє
позичальника від обов'язку в повному
обсязі погасити всі платежі, які були
нараховані до дати розірвання
договору.

Факт отримання позичальником кредиту
не оспорюється.

Згідно розрахунку заборгованості
відповідача перед позивачем (а.с.4)
станом на 20.03.2014 року становить 1885,79 грн.
яка складається з:

-1493,54 грн. - заборгованість за кредитом;

-52,47 грн. - заборгованість по відсоткам
за користування кредитом;

-339,78 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом;

Як вбачається із розрахунку
відповідачем не було здійснено жодної
проплати за договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Статтею 629 ЦК України також
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Доказів про відсутність
заборгованості перед позивачем,
відповідач, хоча відповідно до ст.ст. 10 -
11 ЦПК України це є його обов'язком.

Як вбачається із п.10 договір з моменту
підписання і до повного виконання
Позичальником зобов'язань за цим
договором.

Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257
Цивільного кодексу України, загальний
строк позовної давності, в межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого права або інтересу
встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної
давності починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про
особу, яка його порушила (с.261 ЦК
України).

З урахуванням особливостей конкретних
правовідносин початок перебігу
позовної давності пов'язаний з певними
юридичними фактами.

За змістом абз. 5 ч. 5 ст. 261 ЦК України за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм
у позивача виникло право звернутися до
відповідача з вимогою про стягнення
заборгованості по договору на
наступний день після закінчення
терміну повернення та сплати всіх плат
на умовах визначених в договорі, тобто
з 24.10.2008 року.

Оскільки 25.10.2008 р. є датою виникнення у
позивача права вимоги про повернення
заборгованості за договором то перебіг
строку позовної давності, в межах якого
позивач мав звернутися до суду за
захистом свого права, розпочався з
25.10.2008 р. та, відповідно, закінчився в
25.10.2011 р.

Даний позов пред'явлено до суду 11.06.2014
року (а.с.2), тобто після спливу строку
позовної давності, встановленого ст. 257
ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

В матеріалах справи відсутні будь-які
докази вчинення відповідачем дій, що
свідчать про визнання ним свого
обов'язку з повернення вищезазначених
коштів, а тому доказів переривання
перебігу позовної давності не
встановлено.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає,
що позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

В силу ст.266 ЦК України, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладення
стягнення на заставлене майно тощо).

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Клопотання про поновлення пропущеного
строку представником позивача не
заявлялось.

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Доказів про вчинення боржником в межах
позовної давності будь-яких дій, що
свідчать про визнання ним свого боргу
(сплата будь-якого платежу, надання
банку письмової заяви про визнання
боргу тощо), як і доказів на
підтвердження поважності пропущення
строку позовної давності, позивачем не
надано, а тому відсутні підстави для
переривання перебігу позовної
давності та визнання поважними причин
її пропущення відповідно до ст.ст.264,267
ЦК України. Оскільки на час звернення
до суду строк позовної давності сплив,
суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог у зв'язку із спливом строку
позовної давності.

З огляду на те, що відповідачем до
прийняття рішення у справі було подано
заяву про застосування позовної
давності, суд вважає наявними підстави
для відмови в задоволенні позову у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі
243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 31, 60, 209, 212, 214-215, 224
ЦПК України,
ст.ст.11,215,509,525,526,554,610-611,1049,1054 ЦК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити Публічному акціонерному
товариству «Дельта Банк» у
задоволенні позову до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором у зв'язку зі спливом строку
позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана через Овруцький районний суд в
апеляційний суд Житомирської області
протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: Я. В. Кулініч