Дата документу 30.07.2014
Справа № 320/6088/14-ц
Провадження № 2п/320/70/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

« 30» липня 2014 року

м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області у складі:

головуючого - судді Бахаєва І.М.,

при секретарі - Фурсовій Л.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Мелітопольського міськрайонного суду
з позовом до відповідача ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу за наступними
підставами, в обґрунтування своїх
вимог позивач посилається на те, що
відповідно до договору позики
укладеного 29 жовтня 2013 року між ним та
відповідачем по справі - ОСОБА_3, він
надав відповідачеві позику у розмірі 15
000 гривень. На підтвердження укладення
договору ОСОБА_3 видав йому розписку, в
якій вказав на те, що позика буде
повернута йому не пізніше 30 жовтня 2013
року. До теперішнього часу позика йому
не повернута. Таким чином, позивач
зазначає, що у зв'язку з тим, що
відповідач ухиляється від виконання
своїх зобов'язань він змушений був
звернутися до суду з цим позовом.

На підставі викладеного, позивач
просить стягнути з відповідача на його
користь суму боргу за договором позики
у розмірі 15000 грн., 3 % річних у розмірі
16,03 грн., проценти у розмірі 34, 73 грн., а
також усі понесені по справі судові
витрати, а саме по сплаті судового
збору в розмірі 229 гривень 40 копійок.

Представник відповідача в
судовому засіданні позовні вимоги
позивача не визнав, та суду пояснив, що
в розписці вказана прізвище особи у
якої відповідач нібито брав грошові
кошти в борг як ОСОБА_1, а прізвище
позивача ОСОБА_1, тому він вважає, що
позивач та особа яка вказана в розписці
це різні особи.

У судовому засіданні, судоми було
визнано обов'язкова присутність
відповідача для надання особистих
пояснень з приводу позовних вимог,
однак на неодноразові виклики до суду
відповідач не з'явився, не пояснюючи
причини неявки.

Суд, вивчивши матеріали справи та
всебічно проаналізувавши обставини в
їх сукупності, заслухавши пояснення
осіб, дав оцінку зібраним по справі
доказам, виходячи зі свого
внутрішнього переконання, яке
ґрунтується на повному, об'єктивному та
всебічному з'ясування обставин справи,
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

29 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, був укладений договір позику,
на підставі якого, ОСОБА_1 надав ОСОБА_3
позику у розмірі 15000 гривень,
підтвердженням укладання договору
позики є копія розписки, (а.с.4).

Відповідно до укладання
договору позики, 29.10.2013 року позивач
надав відповідачу у борг 15000 гривень,
які він зобов'язався повернути в строк
не пізніше 30 жовтня 2013 року.

Однак, як випливає з матеріалів
справи до теперішнього часу відповідач
у добровільному порядку позивачеві
вказану суму грошей не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)-
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч.2 ст. 1047 ЦК України
зазначає, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

З огляду на викладене, суд
приходить до висновку, що надана до
матеріалів справи розписка від 29.10.2013
року (а.с.4), є саме таким документом, яка
підтверджує укладання договору позики
між сторонами.

В продовж усього розгляду
цивільної справи відповідачем та його
представником факт укладання договору
позики в встановленому законом порядку
не оскаржувався.

У відповідності до ст. 1049 ЦК
України позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

У відповідності зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання повинне
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору і вимогами
Цивільного Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача є законними та
обґрунтованими, а тому такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі. Сума заборгованості
відповідача складає 15000 гривень і саме
ця сума підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Згідно довідки НБУ від 13 серпня 2013
року, доданої до матеріалів справи
(а.с.5), розмір облікової ставки НБУ
становить 6,5 %, згідно вищевказаної
норми відповідач повинен сплатити
позивачу проценти від суми позики, що у
грошовому виразі складає 34,73 гривні (15000
х 6,5% : 365 х 13 = 34,73 гривні).

Позивач неодноразово нагадував
відповідачу про повернення боргу, та
про необхідність виконати умови
договору позики й повернути гроші.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

3% (три проценти річних)
становлять: 16,03 грн. (15000 : 100% х 3% х 13днів =
16,03 грн.).

Крім цього відповідно до ст. 1048 ЦК
України, позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Всього відповідач повинен
позивачу виплатити суму основного
зобов'язання в розмірі 15000 гривень, 3%
річних в розмірі 16,03 гривень та
проценти у розмірі 34,73 гривні.

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

У відповідності до ч.1 ст.79 ЦПК
України судові витрати складаються з
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи. Витрати на правову
допомогу, витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи та витрати, пов'язані з
вчиненням інших дій, необхідних для
розгляду справи, згідно положень
вказаної статті, належать до витрат,
пов'язаних з розглядом судової справи.

Таким чином, у відповідності до
ст. ст. 79, 88 ЦПК України, стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає сума судових витрат у сумі 229
гривень 40 копійок, оскільки позивачем
ці витрати належним чином підтверджені
документально (а.с.3).

В частині позовних вимог щодо
стягнення витрат понесених позивачем
на правову допомогу, суд вважає за
необхідне відмовити, у зв'язку з
ненаданням позивачем документально
підтверджених доказів.

На підставі викладеного, аналізуючи
зібрані у справі докази, кожний окремо
та всі в сукупності, суд вважає позовні
вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 212, 215
ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
стягнення суми боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2), який проживає за адресою:
АДРЕСА_2 суму боргу за договором позики
у розмірі 15 000 (п'ятнадцять тисяч )
гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2), який проживає за адресою:
АДРЕСА_2, 3 % річних у розмірі 16
(шістнадцять) гривень 03 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2), який проживає за адресою:
АДРЕСА_2, проценти у розмірі 34 (тридцять
чотири)гривень 73 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2), який проживає за адресою:
АДРЕСА_2, понесені ним по справі судові
витрати, а саме по сплаті судового
збору у сумі 229 (двісті двадцять дев'ять)
гривень 40 копійок.

У задоволені іншої частини позовних
вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

СУДДЯ:
І.М. БАХАЄВ