АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6831/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Марченко Н. В. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 5
червня 2014р. за позовом ОСОБА_2 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Регул», третя особа
відділ Держземагенства в
Апостолівському районі
Дніпропетровської області про
визнання недійсним договору оренди
землі скасування його реєстрації,
зобов'язання повернення земельної
ділянки власнику, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від
05.06.2014р. в задоволенні позову ОСОБА_2 до
ТОВ «Регул» про визнання недійсним
договору оренди землі, скасування його
реєстрації, зобов'язання повернення
земельної ділянки власнику відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, та ухвалити
нове рішення про задоволення його
позовних вимог, посилаючись на те, що
рішення суду постановлено всупереч
діючому законодавству.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 на праві власності належить
земельна ділянка, площею 7,170 га, яка
розташована на території
Володимирівської сільської ради, що
підтверджується державним актом на
право власності на земельну ділянку,
серія ДП № 015689, виданим головою
Апостолівської РДА 12.02.2004р.

09.06.2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Регул»
було укладено договір оренди земельної
ділянки № 19/09, відповідно до якого
ОСОБА_2 передав ТОВ «Регул» належну
йому земельну ділянку, площею 7,170 га з
цільовим призначенням для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, строком на 10 років.

Актом передачі земельної ділянки в
оренду від 09.06.2009р. ОСОБА_2 передав ТОВ
«Регул» земельну ділянку в оренду.

Договір оренди землі було
зареєстровано в Апостолівському
відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК» 23.12.2010р.

Звернувшись до суду з позовом про
визнання укладеного договору оренди
земельної ділянки недійсним, ОСОБА_2
зазначав, про те, що договір оренди не
відповідає вимогам законодавства, а
саме: не зазначені умови збереження
стану об'єкта оренди, не зазначені
умови передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки, неоднозначно
визначений строк договору, не чітко
визначено підставу перегляду розміру
орендної плати.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти
цивільного законодавства регулюють
відносини, які виникли з дня набрання
ними чинності. Акт цивільного
законодавства не має зворотної дії у
часі, крім випадків, коли він пом'якшує
або скасовує цивільну
відповідальність особи. Якщо цивільні
відносини виникли раніше і
регулювалися актом цивільного
законодавства, який втратив чинність,
новий акт цивільного законодавства
застосовується до прав та обов'язків,
що виникли з моменту набрання ним
чинності.

Відповідно до ст. 792 ЦК України
відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються
відносини, пов'язані з орендою землі, є
Закон України «Про оренду землі».

Згідно ст. 14 Закону України «Про оренду
землі» договір оренди землі
укладається у письмовій формі і за
бажанням однієї із сторін може бути
посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі», (в редакції яка була
чинною на час підписання сторонами
договору оренди, тобто на 09.06.2009р.)
істотними умовами договору оренди
землі були: об'єкт оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін; умови
передачі у заставу та внесення до
статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов.

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що договір оренди
землі був підписаний сторонами, і
момент підписання договору сторонами
було узгоджено всі істотні умови
договору оренди землі, і вказаний
договір оренди містить умови щодо
об'єкту оренди, строку дії договору,
орендної плати із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальність за її
несплату, умов використання та
цільового призначення земельної
ділянки, умови використання земельної
ділянки, умов і строку передачі
земельної ділянки в оренду, існуючих
обмежень щодо використання земельної
ділянки, інші права та обов'язки сторін,
ризик випадкового знищення чи
пошкодження об'єкту оренди чи його
частини, страхування об'єкта оренди,
зміна умов договору і припинення його
дії, відповідальність сторін,
прикінцеві положення, реквізити
сторін.

Що ж стосується посилань позивача в
заяві про порушення його прав при
укладанні договору а саме, відсутність
у договорі умови передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки, то саме по
собі не зазначення вказаної істотної
умови в договорі оренди не порушило
прав позивача, оскільки доказів того,
що земельна ділянка передавалась
відповідачем у заставу, або вносилось
до статутного фонду право оренди
земельної ділянки суду не надано, з
заявою про зміну умов договору в цій
частині позивач до відповідача не
звертався, і крім того у надісланій для
позивача для підписання додатковій
угоді відповідачем запропоновано
визначити, що орендар не має права
передавати право оренди земельної
ділянки в заставу та/або вносити його
до статутного фонду.

Встановивши обставини по справі у
відповідності до вимог законодавства,
яким регулюються виниклі між сторонами
правовідносини, суд правильно прийшов
до висновку про відмову позивачу в
задоволенні позовних вимог про
визнання договору оренди недійсним, і
колегія суддів вважає, що рішення суду
є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі те,
що рішення суду постановлено всупереч
діючому законодавству безпідставні, та
зводяться лише до переоцінки доказів
по справі, та непогодженням з їх
оцінкою, тоді як колегія суддів вважає,
що суд розглядаючи справу оцінив
докази по справі у відповідності до
вимог ст. 212 ЦПК України, та
обґрунтовано відмовив позивачу в
задоволенні позовних вимог, і підстав
для скасування рішення суду апеляційна
скарга не містить.

Таким чином рішення суду відповідає
вимогам ст. 213 ЦПК України і його слід
залишити без змін, а апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 304,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного
суду Дніпропетровської області від 5
червня 2014р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді