Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/220/14
Головуючий у суді І-ї інстанції Драний
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

15.07.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Савченко С. О.,

Суржика М. М.,

при секретареві - Гончар О. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя
особа - товариство з обмеженою
відповідальністю «УкрАгроОлія» про
звернення стягнення на заставне майно
за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на
рішення Ленінського районного суду м.
Кіровограда від 19 грудня 2012 року,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2012 року публічне
акціонерне товариство «Перший
Український Міжнародний Банк»
(далі-ПАТ «ПУМБ») звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - товариство з
обмеженою відповідальністю
«УкрАгроОлія» про звернення стягнення
на заставне майно.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що 04.02.2008 р. між ЗАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк», та ТОВ
«УкрАгроОлія» був укладений кредитний
договір №37-205/08, відповідно до якого
банк надав останньому кредит у розмірі
1 700 000 грн., а позичальник зобов'язався
сплатити позивачу відсотки за ставкою
15,4 % річних ( у разі порушення умов
договору - 17,4 %) за користування
кредитом та повернути кредит в повному
обсязі в порядку та у строки,
обумовлені кредитним договором, але не
пізніше 27.07.2009 р.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань ТОВ «УкрАгроОлія» за
кредитним договором, банком 04.02.2008 р.
укладені договори застави
транспортних засобів з ОСОБА_6 №37-207/08, з
ОСОБА_7 № 37-209/08, з ОСОБА_8 №37-208/08, з
ОСОБА_9 №37-210/08. Позичальником належним
чином взяті на себе зобов'язання за
кредитним договором не виконані, у
зв'язку з чим станом на момент подачі
позову заборгованість ТОВ
«УкрАгроОлія» за кредитом становила 2
512 856,61 грн. Тому просив з метою
задоволення грошових вимог позивача до
ТОВ ВКФ «УкрАгроОлія» за кредитним
договором №37-205/08 від 04.02.2008 р. в
загальному розмірі 2 512 856,61 грн.
звернути стягнення на заставне майно
за вищевказаними договорами застави
транспортних засобів та судові витрати
по справі.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Кіровограда від 19 грудня 2014 року
позов ПАТ «ПУМБ» задоволено: звернуто
стягнення на предмети
застави-транспортні засоби, що
належать відповідачам, в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором№37-205/08 від 04.02.2008 р., укладеним
між ПАТ «ПУМБ» та ТОВ «УкрАгроОлія» в
розмірі 2512856 грн. 61 коп., шляхом їх
продажу з прилюдних торгів через
органи державної виконавчої служби у
передбаченому чинним законодавством
порядку за початковою ціною продажу на
підставі проведеної оцінки предметів
застави суб'єктом оціночної діяльності
на рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7
просить скасувати рішення в частині
задоволення позовних вимог до неї і
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову до неї відмовити.
Посилається на те, що суд розглянув
справу за її відсутності, не
повідомивши її про час та місце
судового засідання. Суд не перевірив її
місце проживання та реєстрації.
Резолютивна частина рішення викладена
з порушенням вимог ст.. 215 ЦПК України та
Закону України «Про іпотеку», а в
мотивувальній частині рішення не
зазначено про те, що вона несе
відповідальність у межах вартості
предмета іпотеки.

В судове засідання сторони не
з'явилися, причину неявки не
повідомили, про час і місце розгляду
справи повідомлені у встановленому
статтею 76 ЦПК України порядку.
Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК
України, згідно з якою неявка сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про час і місце розгляду справи, не
перешкоджає розглядові справи, колегія
суддів вирішила розглядати справу за
відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції залишенню без
змін.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції встановив, що 04.02.2008 р. між ЗАТ
«Перший Український Міжнародний Банк»,
правонаступником якого є ПАТ «Перший
Український Міжнародний Банк» та ТОВ
«УкрАгроОлія» укладений кредитний
договір №37-205/08, відповідно до якого
банк надав останньому кредит у розмірі
1 700 000,0 грн., а позичальник зобов'язався
сплатити позивачу відсотки за ставкою
15,4 % річних ( у разі порушення умов
договору - 17,4 %) за користування
кредитом та повернути кредит в повному
обсязі в порядку та у строки,
обумовлені кредитним договором, але не
пізніше 27.07.2009 р. (а. с. 13-18). У
забезпечення виконання зобов'язань ТОВ
«УкрАгроОлія» за кредитним договором,
банком 04.02.2008 р. укладені договори
застави транспортних засобів з
відповідачами (а. с. 41-44, 46-49,51-54,56-59).

ТОВ «УкрАгроОлія» свої
зобов'язання за договором кредиту
належним чином не виконало: з 26.02.2009
року припинило повертати кредитні
кошти, а з 27.04.2009 року - не сплачувало
своєчасно проценти за користування
кредитом. Про наслідки неналежного
виконання позичальником умов договору
у вигляді звернення стягнення на
предмети застави позивач повідомив ТОВ
«УкрАгроОлія» та заставодателів
шляхом направлення на їх адресу
повідомлення №KDI-22/99 від 05.05.2009 р. (а. с.
31), №KDI-09/15 від 02.06.2009 р. (а.с.32), №KDI-22/1 від
05.01.2009 р. (а. с.33), №KDI-09/17 від 02.06.2009 р. (а. с.
34), №KDI-22/2 від 05.01.2009 р. (а. с. 35).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Станом на 15.02.2012 р. заборгованість
ТОВ «УкрАгроОлія» перед позивачем
складає 2512856,61 грн., з яких:
заборгованість за сумою кредиту 1677800,00
грн., заборгованість за сумою
прострочених процентів 611145,82 грн.,
заборгованість по пені 223910,79 грн.

Згідно умов ст. 1 Договору застави,
ст. 19 Закону України «Про заставу», за
рахунок предмету застави позивач має
право задовольнити свої вимоги за
основним зобов'язанням (щодо
повернення кредиту, сплати процентів
за користування кредитом, пені, штрафи
та всі інші суми, передбачені кредитним
договором), а також відшкодувати в
повному обсязі всі свої витрати,
пов'язані із реалізацією прав, що
випливають з Договору застави (зокрема,
але не виключно, пов'язані із
зверненням стягнення на предмет
застави та його реалізацією, включаючи
витрати на оплату винагороди залученим
експертам, організацію торгів тощо).

Пункт 6.1 статті 6 Договору застави
передбачає право позивача звернути
стягнення на предмет застави та
одержати задоволення своїх вимог з
вартості предмету застави переважно
перед іншими кредиторами заставодавця
(відповідача), в тому числі у випадку
невиконання вимоги позивача, як
заставодержателя, про дострокове
виконання основного зобов'язання
(повернення основної суми кредиту та
сплати процентів за кориcrування
кредитом).

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про заставу»
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.

Згідно ст. 589 ЦК України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 590 ЦК України
передбачено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону
України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
обтяжувач, який ініціює звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до початку процедури
звернення стягнення зареєструвати в
Державному реєстрі відомості про
звернення стягнення на предмет
обтяження.

На виконання зазначених вимог
Закону позивачем 04.06.2009 року було
зареєстровано в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомості про
звернення стягнення на предмет застави
(а.с. 36-39).

Пунктом 4 ч.2 ст. 25 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» встановлено, що у
разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначається спосіб реалізації
предмета забезпечувального обтяження
шляхом проведення публічних торгів або
із застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону.

Пунктом 2 ч.1 ст. 26 цього Закону
визначено, що обтяжувач має право на
власний розсуд обрати один із таких
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, зокрема
продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах.

Доводи ОСОБА_7, викладені в
апеляційній скарзі, про те, що суд не
повідомив її належним чином про час та
місце судового засідання у зв»язку із
зміною її місця проживання та
реєстрації у липні 2009 року, не
відповідають матеріалам справи. Так,
згідно із довідкою Адресного бюро м.
Кіровограда ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрована 09.12.2011 р. по АДРЕСА_1 (а. с.
77).

Про отримання судових повісток
ОСОБА_7, свідчать зворотні повідомлення
про вручення судових повісток на 28.11.2012
р. (а. с. 173) та на 19.12.2012 р. (а. с. 192).

Участь у судовому засіданні є
правом сторони у справах позовного
провадження (ч.1ст.27 ЦПК України). Особи,
які беруть участь у справі, зобов»язані
добросовісно здійснювати свої
процесуальні права і виконувати
процесуальні обов»язки.

Розгляд судом першої інстанції
цієї справи за відсутності
відповідачів, повідомлених про час і
місце судового засідання, не призвів до
ухвалення незаконного та ( або)
необґрунтованого рішення. В
апеляційній скарзі відповідачка не
наводить передбачених ст.309 ЦПК України
підстав для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку і для ухвалення
нового рішення про відмову у
задоволенні позову до неї. Доводи щодо
невідповідності резолютивної частини
рішення вимогам процесуального
законодавства є нелогічними та
суперечать дійсним обставинам справи.

Отже, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку про те, що рішення ухвалене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
ч.1ст.308 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

На підстав викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, ч.1ст.308, 313-315 ЦПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7
відхилити, а рішення Ленінського
районного суду м. Кіровограда від 19
грудня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: