Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 квітня 2014 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Цурканенко Г.С., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Миколаївської
міської ради, ОСОБА_3 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2013 року ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулись до суду з даним позовом до
відповідачів, просили про визнання за
ними права власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
на 1/8 частини житлового будинку з
відповідною частиною прилеглих
господарських та побутових споруд та
будівель, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1 (по 1/16 частки за кожним). В
обґрунтування вимог посилались на
обставини відмови державного
нотаріуса Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори
Рибачук О.В. у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
вищевказане майно з підстав не
зазначення в заповіті відомостей щодо
того, яка саме частка житлового будинку
заповідається, в яких саме частках
розподіляється майно між спадкоємцями,
а також з підстав допущення
орфографічних помилок у написанні
по-батькові осіб, зазначених у
заповіті.

У судове засідання сторони не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. Представник позивача -
ОСОБА_1, а також позивач - ОСОБА_2, згідно
наданих заяв, просили про розгляд
справи у їх відсутність, позов
підтримують. Представник відповідача -
Миколаївської міської ради, згідно
раніше наданої заяви, просила про
розгляд справи у її відсутність, при
вирішенні питання покладалась на
розсуд суду. Відповідач - ОСОБА_3, згідно
наданої заяви просила про розгляд
справи у її відсутність, позов визнає.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо даних про права та
взаємовідносини сторін, суд ухвалив
розглядати справу у відсутність
учасників процесу, які не з'явились.

Дослідивши докази, суд встановив
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

Згідно договору дарування від 29 грудня
1989 року, укладеного між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, остання прийняла у дар 1/8
частину жилого будинку з відповідною
частиною прилеглих господарських та
побутових споруджень та будівель,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1.
Договір посвідчений державним
нотаріусом Першої Миколаївської
державної нотаріальної контори
Комаровою Л.М., зареєстрований в
реєстрі за № 1-5209 (а.с. 10-11)

Крім того, право власності ОСОБА_4 на
вищевказане майно підтверджується
також довідкою КП ММБТІ за вих. № 1061 від
25.02.2011 року (а.с. 14)

15 червня 1991 року ОСОБА_4 склала заповіт,
яким частину жилого будинку,
розташованого в АДРЕСА_1 заповіла
позивачам. Заповіт посвідчений
державним нотаріусом Другої
Миколаївської державної нотаріальної
контори Барсковою Л.Е., зареєстровано в
реєстрі за № 1-2792 (а.с. 9)

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 померла (а.с. 5)

Після її смерті відкрилась спадщина у
вигляді в тому числі 1/8 частини
житлового будинку, розташованого за
адресою АДРЕСА_1. З матеріалів
спадкової справи слідує, що крім
позивачів, спадкоємицею першої черги
за законом майна ОСОБА_4 є її дочка -
ОСОБА_3, яка у встановлений строк
звернулась до Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
законом після смерті матері та
отримала відповідні свідоцтва.

На той час позивачі з заявою про
прийняття спадщини за заповітом до
нотаріальної контори не звертались,
оскільки постійно проживали зі
спадкодавицею за спірною адресою,
вважали себе такими, які прийняли
спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК
України.

25 січня 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до Другої Миколаївської
державної нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини за
заповітом після смерті ОСОБА_8 Того ж
дня державним нотаріусом Рибачук О.В.
їм відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за заповітом з
підстав не зазначення в заповіті
відомостей щодо того, яка саме частка
житлового будинку заповідається, в
яких саме частках розподіляється майно
між спадкоємцями, а також з підстав
допущення орфографічних помилок у
написанні по-батькові осіб, зазначених
у заповіті (а.с. 19)

З наявних у справі матеріалів
вбачається, що по-батькові ОСОБА_1 -
«ОСОБА_1», а по-батькові ОСОБА_2 -
«ОСОБА_2». Отже обставини повного збігу
прізвища та імені ОСОБА_4, ОСОБА_1,
ОСОБА_2 з аналогічними даними у
правовстановлюючих та особистих
документах дають суду підстави
вважати, що ОСОБА_4 заповідала належне
їй спірне майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Згідно постанови Пленуму ВСУ № 7 від
30.05.2008 року «Про судову практику у
справах про спадкування» відносини
спадкування регулюються правилами ЦК,
якщо спадщина відкрилася не раніше 1
січня 2004 року. У разі відкриття
спадщини до зазначеної дати
застосовується чинне на той час
законодавство, зокрема, відповідні
правила Цивільного кодексу
Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому
числі щодо прийняття спадщини, кола
спадкоємців за законом.

В силу ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний
громадянин може залишити за заповітом
усе своє майно або частину його (не
виключаючи предметів звичайної
домашньої обстановки і вжитку) одній
або кільком особам як тим, що входять,
так і тим, що не входять до кола
спадкоємців за законом, а також державі
або окремим державним, кооперативним
та іншим громадським організаціям.

Згідно ст. 541 ЦК УРСР заповіт повинен
бути укладений у письмовій формі з
зазначенням місця і часу його
укладення, підписаний особисто
заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання
спадщини необхідно, щоб спадкоємець її
прийняв. Не допускається прийняття
спадщини під умовою або з
застереженнями. Прийнята спадщина
визнається належною спадкоємцеві з
моменту відкриття спадщини. А згідно п.
1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину, якщо він
фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном.

В силу ч. 1 ст. 562 ЦК УРСР поділ
спадкового майна провадиться за згодою
спадкоємців, що прийняли спадщину. При
недосягненні згоди поділ провадиться
судовим порядком відповідно до часток
належних кожному з спадкоємців за
законом або за заповітом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір
сплачено при подачі позову.

Керуючись ст. 534, 541, 548, 562 ЦК УРСР, ст. 10, 60,
212 - 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право
власності на 1/8 частини житлового
будинку з відповідною частиною
прилеглих господарських та побутових
споруджень та будівель, розташованих
за адресою: АДРЕСА_1 (по 1/16 частки за
кожним) в порядку спадкування за
заповітом після смерті ОСОБА_4, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В. Батченко