Справа № 188/1121/14-ц
Провадження № 2/188/534/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року Петропавлівський
районний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючої: судді
Курочкіної О.М.

при секретарі
Карпенко С.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Петропавлівка
цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом до відповідача Троїцької
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її свекор
ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася
спадщина у вигляді земельної ділянки
площею 4.900 га. розташованої на
території Троїцької сільської ради,
переданої для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт
відповідно до якого усе належне йому
майно, де б воно не знаходилось та з
чого б воно не складалось і взагалі все
те, що належить йому на час посвідчення
заповіту та на день смерті заповідав
ОСОБА_1, а тому позивач є спадкоємцем за
заповітом.

Дружина померлого ОСОБА_4, яка
мала право на обов'язкову частку у
спадщині після смерті ОСОБА_3
відмовилася від своєї частки надавши
до нотаріальної контори заяву про те,
що вона заяву про прийняття спадщини на
обов'язкову частку не подавала, в суд
звертатися не бажає, згодна на
оформлення спадщини ОСОБА_1.

Позивач з дня одруження із сином
спадкодавця ОСОБА_5, а саме з 08.01.1983 року
і до дня смерті ОСОБА_3 проживали разом
з ним в одному будинку, вели спільне
господарство.

Позивач фактично прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_3, оскільки не
заявляла про відмову від неї.

У червні 2013 року позивач
звернулася до приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3, та отримала Витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
11.06.2013 року.

В подальшому під час проведення
інвентаризації вказаної земельної
ділянки ТОВ «Гео-Сервіс» виявилося, що
по даній земельній ділянці проходить
залізнична колія, що унеможливлювало
подальше оформлення документів, тому
позивач звернулася до голови
Петропавлівської
райдержадміністрації з заявою про
уточнення розміру вищевказаної
земельної ділянки.

Головою районної державної
адміністрації було видано
розпорядження № Р-385-13 від 18.11.2013 року
про зменшення площі земельної ділянки
(паю) НОМЕР_1 площею 4.900 га, яка належить
померлому громадянину ОСОБА_3
відповідно до Державного акту серії
I-ДП № 027576, на території Троїцької
сільської ради в зв'язку з уточненням
площі земельної ділянки при проведенні
інвентаризації земель
сільськогосподарського призначення.
Площа земельної ділянки НОМЕР_1 надалі
становитиме 4,6529 га.

В подальшому при зверненні до
приватного нотаріуса з метою отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
нотаріусом постановою від 24.01.2014 року
їй було відмовлено у видачі
вищевказаного свідоцтва через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, тобто через те, що вказаній
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер.

Враховуючи зазначені обставини
позивач змушена звернутися до суду з
даним позовом.

Позивач в судове засідання надала
заяву з проханням розглянути справу у
її відсутність, позовні вимоги
підтримала в повному обсязі.

Відповідач надав заяву з проханням
розглянути справу у відсутність
представника Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню в
повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_3, після смерті якого
відкрилася спадщина у вигляді
земельної ділянки площею 4.900 га.
розташованої на території Троїцької
сільської ради, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2,
Державним актом на право приватної
власності на землю серії I-ДП № 027576.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України
спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт
відповідно до якого усе належне йому
майно, де б воно не знаходилось та з
чого б воно не складалось і взагалі все
те, що належить йому на час посвідчення
заповіту та на день смерті заповідав
ОСОБА_1, що підтверджується заповітом
від 27.02.2006 року посвідченого секретарем
виконавчого комітету Троїцької
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області, а
тому позивач є спадкоємицею за
заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України
малолітні, неповнолітні, повнолітні
непрацездатні діти спадкодавця,
непрацездатна вдова (вдівець) та
непрацездатні батьки спадкують,
незалежно від змісту заповіту,
половину частки, яка належала б кожному
з них у разі спадкування за законом
(обов'язкова частка).

Дружина померлого ОСОБА_4, яка
мала право на обов'язкову частку у
спадщині після смерті ОСОБА_3
відмовилася від своєї частки надавши
до нотаріальної контори заяву про те,
що вона заяву про прийняття спадщини на
обов'язкову частку не подавала, в суд
звертатися не бажає, згодна на
оформлення спадщини ОСОБА_1, що
підтверджується заявою ОСОБА_4 від
21.02.2007 року посвідченої секретарем
виконавчого комітету Троїцької
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області.

Відповідно до свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач з дня одруження із сином
спадкодавця ОСОБА_5, а саме з 08.01.1983 року
і до дня смерті ОСОБА_3 проживали разом
з ним в одному будинку, вели спільне
господарство, що підтверджується
довідкою Троїцької сільської ради
Петропавлівського району
Дніпропетровської області від 19.06.2014
року № 416.

Відповідно до ст.1268 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї.

Позивач фактично прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_3, оскільки у
встановлений законом строк не заявляла
про відмову від неї.

У червні 2013 року позивач
звернулася до приватного нотаріуса
Петропавлівського районного
нотаріального округу
Дніпропетровської області з заявою про
прийняття спадщини за заповітом після
смерті ОСОБА_3, та отримала Витяг про
реєстрацію в Спадковому реєстрі від
11.06.2013 року.

В подальшому під час проведення
інвентаризації вказаної земельної
ділянки виявилося, що по даній
земельній ділянці проходить
залізнична колія, що унеможливлювало
подальше оформлення документів, тому
позивач звернулася до голови
Петропавлівської районної державної
адміністрації з заявою про уточнення
розміру вищевказаної земельної
ділянки.

Головою районної державної
адміністрації було видано
розпорядження № Р-385-13 від 18.11.2013 року
про зменшення площі земельної ділянки
(паю) НОМЕР_1 площею 4.900 га, яка належить
померлому громадянину ОСОБА_3
відповідно до Державного акту серії
I-ДП № 027576, на території Троїцької
сільської ради в зв'язку з уточненням
площі земельної ділянки при проведенні
інвентаризації земель
сільськогосподарського призначення.
Площа земельної ділянки НОМЕР_1 надалі
становитиме 4,6529 га, що підтверджується
розпорядженням голови
Петропавлівської районної державної
адміністрації № Р-385-13 від 18.11.2013 року.

В подальшому при зверненні до
приватного нотаріуса з метою отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_3,
нотаріусом постановою від 24.01.2014 року
позивачу було відмовлено у видачі
вищевказаного свідоцтва через
відсутність витягу з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку, тобто через те, що вказаній
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, що підтверджується
постановою про відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 24.01.2014 року.

Згідно повідомлення про відмову у
наданні відомостей з Державного
земельного кадастру № 38 від 24.12.2013 року
у Державному земельному кадастрі
відсутні запитувані відомості щодо
земельної ділянки відповідно до
Державного акту серії I-ДП № 027576 від
26.12.2001 року та кадастровий номер
вказаній земельній ділянці не
присвоєно.

Земельна ділянка була передана
ОСОБА_3 на підставі рішення 16 сесії 23
скликання Троїцької сільської ради №
120 від 12 березня 2001 року і відповідно на
підтвердження права власності йому
було видано 26.12.2001 року Державний акт на
право приватної власності на землю
серії І-ДП № 027576.

Закон України «Про Державний
земельний кадастр» було прийнято 07.07.2011
року, тобто вже після отримання ОСОБА_3
Державного акту на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про Державний
земельний кадастр» земельні ділянки,
право власності (користування) на які
виникло до 2004 року, вважаються
сформованими незалежно від
присвоєння їм кадастрового номера. У
разі якщо відомості про зазначені
земельні ділянки не внесені до
Державного реєстру земель, їх
державна реєстрація здійснюється на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) за заявою їх
власників (користувачів земельної
ділянки державної чи комунальної
власності).

Таким чином внести до Державного
земельного кадастру передбачені
Законом України «Про Державний
земельний кадастр» відомості про
формування земельної ділянки та
присвоїти їй кадастровий номер можливо
лише за заявою власника. Проте, ОСОБА_3,
який був власником вказаної земельної
ділянки вже помер, а тому здійснити
таку державну реєстрацію земельної
ділянки та отримати витяг з Державного
земельного кадастру про земельну
ділянку не можливо.

Однак не зважаючи на те, що
земельній ділянці не присвоєно
кадастровий номер, ОСОБА_3 був належним
власником цієї земельної ділянки, і
його право власності належним чином
зареєстровано та підтверджується
Державним актом на право приватної
власності на землю, а отже і є предметом
спадкування.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України
право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не
встановлена судом.

Таким чином, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши та оцінивши докази в їх
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст., ст. 328, 1216-1218,
1225, 1262,1268 ЦК України, Законом України
«Про Державний земельний кадастр» від
07.07.2011 р., -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Троїцької
сільської ради Петропавлівського
району Дніпропетровської області про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, як за
спадкоємицею за заповітом, право
власності на земельну ділянку,
передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що розташована на території Троїцької
сільської ради та що належала згідно
Державного акту на право приватної
власності на землю серії I-ДП № 027576
ОСОБА_3, площа якої розпорядженням
голови Петропавлівської районної
державної адміністрації № Р-385-13 від
18.11.2013 змінена з 4.900 га на 4.6529 га.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя О. М. Курочкіна