Справа № 161/9565/14-ц
Провадження № 2/161/2989/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

29 липня 2014 року
Луцький міськрайонний суд Волинської
області

в складі : головуючого - судді Олексюка
А.В.

при секретарі - Шумиводі О.І.

з участю: позивача - ОСОБА_1

відповідачів- ОСОБА_7, ОСОБА_2

представника третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову на стороні позивача -
Пахолюка О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_4, яка
діє у своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову на стороні позивача -
Управління Державної міграціної
служби України у м. Луцьку про визнання
зняття з реєстрації місця проживання
недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

16.06.2014 року ОСОБА_4, яка діє у своїх
інтересах та в інтересах неповнолітніх
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулась в суд з
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмету позову на стороні
позивача - Управління Державної
міграціної служби України у м. Луцьку
про визнання зняття з реєстрації місця
проживання недійсною.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 03.09.2000
року по 24.04.2014 року перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_8

З 2000 року сторони проживали в квартирі,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Дана квартира не була приватизована,
квартиронаймачем згідно ордера
являвся ОСОБА_7

З 02.03.2001 року за згодою наймача ОСОБА_7
та усіх членів його сім'ї ОСОБА_8 та
ОСОБА_2 позивач зареєстрована в спірній
квартирі.

Від спільного подружнього життя у
сторін народилось двоє дітей син -
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, які також були
зареєстровані та проживали в
вищевказаній квартирі.

З 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_2 не
проживають в квартирі, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.

Перед приватизацію на прохання
відповідачів позивач разом з дітьми
28.03.2011 року знялась з реєстрації.

У 2011 році вищевказана квартира була
приватизована на трьох осіб: ОСОБА_7,
ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Після приватизації
спірної квартири позивач разом з
дітьми продовжувала в ній проживати,
проте ОСОБА_2 повідомила про продаж
даної квартири.

Позивач вказує, що вона разом з дітьми
мала всі законні підстави стати
співвласниками даної квартири, проте
внаслідок обману відповідачів, які
змусили її знятися з реєстрації перед
приватизацією, позбавлена права на
приватизацію.

Просить суд визнати зняття з
реєстрації місця проживання ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яке відбулось 28.09.2011
року за адресою: АДРЕСА_1 недійсною.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4
підтримала позовну заяву, з підстав в
ній зазначених. Просила суд позов
задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнали. Просили
відмовити в задоволенні позову за
безпідставністю вимог.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з'явився, проте належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, про причини неявки суд не
повідомив.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову на стороні позивача -
Управління Державної міграціної
служби України у м. Луцьку ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечував проти
задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, дослідивши та оцінивши
представлені по справі докази в їх
сукупності суд прийшов до висновку, що
позов безпідставний та не підлягає до
задоволення.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

З матеріалів справи вбачається,
що з 03.09.2000 року по 24.04.2014 року ОСОБА_4
перебувала в зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_8 (а.с. 9).

Як вбачається з свідоцтв про
народження від спільного подружнього
життя у сторін народилось двоє дітей
син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7, 8).

Судом встановлено, що з 02.03.2001 року
ОСОБА_4 була зареєстрована в спірній
квартирі.

Згідно п. 2 ст. 64 ЖК України, до
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Відповідно до п. 2 ст. 65 ЖК України,
особи, що вселилися в жиле приміщення
як члени сім'ї наймача, набувають
рівного з іншими членами сім'ї права
користування жилим приміщенням, якщо
при вселенні між цими особами, наймачем
та членами його сім'ї, які проживають з
ним, не було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» передача квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках
здійснюється в спільну сумісну або
часткову власність за письмовою згодою
всіх повнолітніх членів сім'ї, які
постійно мешкають у цій квартирі
(будинку), житловому приміщенні у
гуртожитку, в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Як вбачається з свідоцтва про
право власності на житло від 01.12.2011 року
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_7 та
членам його сім'ї ОСОБА_8, ОСОБА_2 (а. с.
).

З договору про визначення часток
у праві спільної сумісної власності на
квартиру від 03.07.2013 року вбачається, що
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 належить по 1/3
частині спірної квартири (а.с. ).

В судовому засіданні з пояснень
сторін та свідка ОСОБА_9 встановлено, що
за час проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в
спірній квартирі виникла велика сума
заборгованості за комунальні послуги.

03.07.2014 року ОСОБА_7, ОСОБА_8 на
підставі договору дарування
подарували ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.
(а.с. )

Згідно заяви від 27.09.2011 року
ОСОБА_4 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6
з 28.09.2011 року зняті з реєстрації місця
проживання за адресою: АДРЕСА_1. Згоду
на зняття з реєстрації надав ОСОБА_7,
який був присутній при цьому (а.с. ).

З 11.10.2011 року ОСОБА_4 разом з дітьми
зареєстрована в АДРЕСА_2, за місцем
проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_9

Статтею 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні»
встановлено, що зняття з реєстрації
місця проживання здійснюється
протягом семи днів на підставі заяви
особи, запиту органу реєстрації за
новим місцем проживання особи,
остаточного рішення суду (про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, визнання особи
безвісно відсутньою або померлою),
свідоцтва про смерть.

У зв'язку з тим, що зазначений
Закон є спеціальним
нормативно-правовим актом, який
регулює правовідносини, пов'язані з
реєстрацією та зі зняттям з реєстрації
місця проживання, положення ст. 7 цього
Закону підлягають застосуванню до усіх
правовідносин, виникнення, зміна чи
припинення яких пов'язані з юридичним
фактом зняття з реєстрації місця
проживання.

Таким чином, враховуючи, що зняття
з реєстрації місця проживання позивача
та її неповнолітніх дітей
здійснювалось на підставі заяви
останньої, підстав для визнання зняття
з реєстрації місця проживання
недійсною суд не вбачає.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Будь - яких належних та
допустимих доказів того, що
відповідачі змусили позивача знятись з
реєстрації місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_4 суду не надала.

Крім того, як вбачається зі
змісту позовної заяви, вимоги позивача
фактично стосуються законності
приватизації квартири, проте позовні
вимоги про визнання приватизації
незаконною не були заявлені.

Отже, на підставі наведеного, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити за
безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 6,10,11,130,209,212,213,215
ЦПК України, ст. ст. 328, 364, 369 ЦК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4, яка діє у
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог щодо
предмету позову на стороні позивача -
Управління Державної міграціної
служби України у м. Луцьку про визнання
зняття з реєстрації місця проживання
недійсною - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо
його не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

А.В.Олексюк