Справа № 159/1189/14-ц Головуючий у 1
інстанції: Бойчук П.Ю. Провадження №
22-ц/773/1069/14 Категорія: 24 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А. К.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Шугаловій О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Підприємства теплових мереж
"Ковельтепло" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору на стороні
відповідача - Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Ковельської
міської ради про стягнення
заборговнності по оплаті за комунальні
послуги за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення
Ковельського міськрайонного суду від 03
червня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Комунальне підприємство теплових
мереж "Ковельтепло" звернулося в суд з
вказаним позовом покликаючись на те, що
відповідачі не вносять оплати за
надані підприємством послуги з
централізованого опалення та
постачання гарячої води, тому за період
з листопада 2012 року по січень 2014 року
утворилась заборгованість в сумі 892
грн. 25 коп.

14.09.2012 року між підприємством та ОСОБА_2
укладено договір № 4/401 про надання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води в квартиру
АДРЕСА_1, власниками якої є ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

Тому просили стягнути вказану суму з
відповідачів солідарно.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 3 червня 2014 року позов
задоволено.

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь
Комунального підприємства теплових
мереж "Ковельтепло" 541.60 коп.
заборгованості за надані послуги та 243
грн.60 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу в якій, покликаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову в
позові.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази колегія суддів приходить до
висновку що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з наступних
мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

14.09.2012 року між Комунальним
підприємством теплових мереж
"Ковельтепло" та ОСОБА_2 укладено
договір № 4/401 про надання послуг з
централізованого опалення та
постачання гарячої води в квартиру
АДРЕСА_1 (а.с. 7-8).

ОСОБА_2 є інвалідом війни ІІ групи.

Відповідно до ст.13 Закону України, від
22.10.1993, № 3551-XII "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
інвалідам війни надається 100-процентна
знижка плати за користування
комунальними послугами (газом,
електроенергією та іншими послугами)
та скрапленим балонним газом для
побутових потреб в межах середніх норм
споживання.

Тобто, ОСОБА_2, як особа, що має пільги,
звільняється від оплати за надані
послуг лише в разі, якщо об'єм спожитої
теплової енергії не перевищує
встановлених середніх норм споживання.

Законодавчим актом, який визначає
правові засади формування та
застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій,
є Закон № 2017-III.

Цим Законом визначено, що державні
соціальні гарантії - це встановлені
законами, іншими нормативно-правовими
актами соціальні норми і нормативи або
їх комплекс, на базі яких визначаються
рівні основних державних соціальних
гарантій та нормативи витрат
(фінансування) - показники поточних і
капітальних витрат з бюджетів усіх
рівнів на забезпечення задоволення
потреб на рівні, не нижчому від
державних соціальних стандартів і
нормативів (стаття 1 Закону № 2017-III).

Статтею 9 цього Закону передбачено,
зокрема, встановлення державою
нормативів користування
житлово-комунальними послугами, щодо
оплати яких держава надає пільги.

Соціальні норми і нормативи - це
показники необхідного споживання
продуктів харчування, непродовольчих
товарів і послуг та забезпечення
освітніми, медичними,
житлово-комунальними,
соціально-культурними послугами (абзац
п'ятий статті 1 Закону № 2017-III).

Згідно зі статтею 5 цього Закону
державні соціальні стандарти і
нормативи формуються, встановлюються
та затверджуються у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за участю та погодженням з
іншими сторонами соціального
партнерства, якщо інше не передбачено
Конституцією України та законами
України.

Закон № 2017-III визначає, що нормативи
споживання - це розміри споживання в
натуральному виразі за певний проміжок
часу (за рік, за місяць, за день)
продуктів харчування, непродовольчих
товарів поточного споживання та деяких
видів послуг (абзац другий частини
першої статті 4 Закону № 2017-III).

На підставі нормативів споживання
визначають нормативи фінансового
забезпечення державних соціальних
гарантій та здійснюється їх
фінансування (стаття 21 Закону № 2017-III,
стаття 102 Бюджетного кодексу України,
Постанова № 256).

Фінансування витрат для
забезпечення пільгами можливе в разі
визначення в грошовому виразі вартості
послуг з централізованого опалення на
1м кв. та вартості постачання води за 1 м
куб., для чого, в свою чергу
встановлюються тарифи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 цього ж
Закону, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", ст. 28
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні",
повноваження зі встановлення норм
споживання житлово-комунальних послуг
належать до компетенції органів
місцевого самоврядування.

Діючи в межах наданих
повноважень, виконком Ковельської
міської ради прийняв рішення від 23.07.2009
року № 370 "Про затвердження норми
витрат тепла для ПТМ "Ковельтепло",
згідно з яким норма витрат тепла гна 1
кв. м опалювальної площі становить 0.123
Гкал, а норма витрат тепла на підігрів 1
куб. м води становить 0.05 Гкал (а.с. 107).

Постановою Націанальної комісії
регулювання електроенергетики України
від 14.12. 2010 року № 1850 "Про затвердження
тарифів на теплову енергію ПТМ
"Ковельтепло" затверджено тариф на
теплову енергію для потреб населення в
розмірі 329.364 грн. з ПДВ за 1Гкал. З 01.02.2011
року.

Тому, щоб одержати норму
споживання в опалювальний період
необхідно норму витрат тепла на
опалення помножити на встановлений
тариф теплової енергії в грошовому
виразі, розділивши на кількість
місяців опалювального періоду, а саме:
0.123 Гкал х 329.36 грн.:6 міс. = 6.75 грн.
Аналогічно визначається норма
споживання за підігрів води: 0.05Гкал.х
329.36 грн. = 16.47 грн.

Тобто, норма споживання
затверджується в тарифах на відповідну
послугу.

Виходячи з встановлених норм, рішенням
виконкомому Ковельської міської ради
№ 586 від 28.12.2010 року "Про затвердження
тарифів на послуги теплопостачання
для населення та релігійних громад
прийнято рішення № 586 встановлено
тариф за 1 кв. м. опалювальної площі в
опалювальний період - 6.74 грн. та за
підігрів води - 16.46 грн. (а.с. 9-10).

Будинок, в якому проживають
відповідачі, облаштовано лічильником
теплової енергії, показники якого
щомісячно знімаються та зазначаються в
актах (а.с. 108-119).

Отже, нарахування оплати за опалення
здійснюється виходячи із фактичної
кількості спожитої енергії згідно
показників будинкового лічильника і
розмір оплати змінюється пропорційно
до фактичного споживання теплової
енергії. Тому в рахунках на оплату і
зазначається різна вартість опалення
і гарячої води залежно від кількості
спожитої теплової енергії (а.с. 120-139).

Оскільки положеннями Закону "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" передбачено
надання 100 % знижки в межах середніх
норм споживання, яка в грошовому виразі
закріплена в тарифах, різницю між
фактично спожитою тепловою енергією та
встановленою нормою сплачує споживач.

Нарахування вартості оплати за
опалення та підігрів води відповідачу
ОСОБА_2 за спірний період проведено
виходячи з помісячного використання
теплової енергії по будинку по АДРЕСА_1
за вирахуванням кількості спожитої
теплоенергії, за транзит стояків, що
надається підприємцю що здійснює
діяльність в цьому будинку. Вирахувана
таким чином кількість спожитої
енергії розподіляється на загальну
площу квартир будинку, яка становить
2356.5 м.2 за мінусом нежитлових площ в
результаті чого одержують вартість 1 м
кв. опалювальної площі будинку.

Апелянт помилково вказує, що нормою
споживання є площа житла, на яку
надається знижка, і ця площа в належній
йому квартирі не перевищує
встановлену законом. Зокрема, із змісту
п. 5 ч. 1 ст. 13 Закону вбачається, що саме
при розрахунках оплати за опалення
береться до уваги визначена законом
площа житла. Тобто, 1 кв. м. площі житла є
одиницею розрахунку норми споживання
теплової енергії.

В суді апеляційної інстанції
досліджено надані відповідачем
"Рахунки за послуги теплозабезпечення"
(а. с. 120-139), що надсилались ПТМ
"Ковельтепло", в яких наявна графа
"тариф", і цифрові показники в цій графі
є різними. Саме тому ОСОБА_2 вважає, що
позивач самовільно змінює в сторону
збільшення тарифи. Однак, представник
ПТМ "Ковельтепло" пояснила, що при
розробці бланка "Рахунку" вартість
теплової енергії була помилково
названа тарифом, на підтвердження чого
надала Рахунки за послуги тепло
забезпечення на виправлених бланках.
Цифрові показники в цих Рахунках
ідентичні тим показникам, які
містяться в наданих ОСОБА_2 Рахунках.
Зміна цифрових показників в графі
"Вартість"(тариф) пояснюється тим, що
залежно від пори року та
температурного режиму збільшується
або ж зменшується кількість
використання теплової енергії, а
відтак і вартість опалення.

З врахуванням наведеного колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення суду першої інстанції ухвалено
з додержанням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду від 03 червня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді