Справа № 359/390/14-ц Головуючий у І
інстанції Величко В.П.Провадження №
22-ц/780/2591/14 Доповідач у 2 інстанції
РІШЕННЯ

Іменем України

22 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого Малорода О.І.,

суддів: Поліщука М.А., Воробйової Н.С.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Лігал Едвайс» на рішення
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області від 27 лютого 2014 року
в справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Лігал Едвайс» до ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2013 року позивач ТОВ «Лігал
Едвайс» звернувся до суду із
зазначеним позовом та просив звернути
стягнення на предмет іпотеки - дві
земельні ділянки належні відповідачці
на праві власності.

Мотивував вимоги тим, що12 вересня 2006
року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_2 -
третьою особою по справі, 12 вересня 2006
року укладено договір кредиту на
надання кредитної лінії з правом
відновлення, відповідно до умов якого
останній отримав кредит у розмірі 800 000
дол. США строком до 11 вересня 2009 року зі
сплатою 15% річних за користування
кредитними коштами.

В забезпечення виконання зобов'язань
за вищевказаним договором, 15 листопада
2006 року між АКБ «Європейський» та
ОСОБА_1 укладено договір іпотеки,
відповідно до умов якого остання
передала в іпотеку банку належні їй на
праві власності дві земельні ділянки
площею по 2,2842 га кожна, розташовані на
території Сеньківської сільської ради
Бориспільського району. Вартість
предмета іпотеки визнано у розмірі 7 000
000 грн.

Надалі відповідно до договорів про
відступлення права вимоги право
вимоги перейшло до ТОВ «Лігал Едвайс».

Зазначав, що між банком та ОСОБА_2 були
укладені додаткові договори до
кредитного договору і відповідно до
додаткового договору від 2 листопада 2010
року визначено новий строк дії
основного кредитного договору з 12
вересня 2006 року по 20 листопада 2011 року.
Проте ОСОБА_2 забов'язання за
вищевказаними договорами не виконував,
внаслідок чого станом на 01 листопада 2013
року виникла непогашена
заборгованість в сумі 7 491 855 гривень 13
копійок.

Рішенням суду в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Мотивує свої вимоги тим, що суд ухвалив
рішення з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповно з'ясувавши обставини справи та
не надавши належної оцінки наявним у
справі доказам.

Вважає, що наявний в матеріалах справи
висновок експертного дослідження не є
належним та допустимим доказом по
справі, оскільки дослідження було
проведено по фотокопіях документів, що
суперечить вимогам законодавства. Крім
того у висновку спеціаліста зазначено
лише припущення про ймовірність
виконання підписів не боржником, а
іншою особою.

Також вказує, що суд неправильно
застосував строки позовної давності,
посилаючись на п. 3.2.1. кредитного
договору, яким передбачено
зобов'язання позичальника повернути
кредитні кошти з нарахованими
процентами до 11 вересня 2009 року. Зі
змісту вказаного пункту договору, суд
дійшов хибного висновку про те, що при
відсутності погашення заборгованості
строк позовної давності починається з
12 вересня 2009 року.

Зазначає, що у вказаному пункті
договору передбачений лише термін, до
якого позичальник зобов'язаний
повернути кредитні кошти та проценти, а
сам договір частині виконання
зобов'язання діє до їх повного
виконання, відповідно до п. 6.1.
кредитного договору.

Крім того відповідно до умов
додаткового договору від 2 листопада 2010
року визначено новий строк дії
основного кредитного договору з 12
вересня 2006 року по 20 листопада 2011 року.

Вважає, що ОСОБА_2 не мав законного
права заявляти вимоги про застосування
строків позовної давності, оскільки
він як третя особа, що не заявляє
самостійних вимог мав лише права та
обов'язки, що передбачені ст. 27 ЦПК
України.

Апеляційну скаргу слід задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 вересня 2006 року між акціонерним
комерційним банком "Європейський" та
ОСОБА_2 укладено договір кредиту №
020-В/02 на надання кредитної лінії з
правом відновлення, відповідно до умов
якого останній отримав кредит у
розмірі 800 000 дол. США строком до 11
вересня 2009 року зі сплатою 15% річних за
користування кредитними коштами.

14 листопада 2006 року між АКБ
"Європейський" та ОСОБА_2 укладено
додаткову угоду № 1 до кредитного
договору.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором 15 листопада 2006
року між АКБ "Європейський" та ОСОБА_1
укладений договір іпотеки, відповідно
до умов якого остання передала в
іпотеку банку належні їй на праві
власності дві земельні ділянки площею
по 2,2842 га, розташовані на території
Сеньківської сільської ради
Бориспільського району Київської
області. Вартість предмета іпотеки
визнано у розмірі 7000000 гривень

01 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2
укладено додатковий договір №2 до
договору кредиту, яким встановлено, що
за користування кредитом позичальник
сплачує банку проценти у розмірі 15%
річних до 31 жовтня 2008 року, а з 1
листопада 2008 року - 16,75%.

02 листопада 2010 року між банком та
ОСОБА_2 укладено додатковий договір до
кредитного договору, відповідно до
умов якого збільшено строк повернення
кредиту до 20 листопада 2011 року, а
нараховані відсотки у розмірі 54 670,27
дол. США - до 02 лютого 2011 року.

23 листопада 2010 року між банком ОСОБА_2
укладений додатковий договір до
кредитного договору про встановлення
процентної ставки за користування
кредитними коштами у розмірі 14 %.

29 грудня 2010 року між банком та ОСОБА_2
укладено додатковий договір до
кредитного договору про встановлення
процентної ставки за користування
кредитними коштами у розмірі 16 %.

29 квітня 2009 року між АКБ "Європейський"
та ТОВ "Вектор-Прогрес" укладено
договір відступлення права вимоги за
договором іпотеки, відповідно до умов
якого товариство набуло право вимоги
за кредитним договором.

22 листопада 2010 року між ТОВ
"Вектор-Прогрес" і ПАТ КБ
"Володимирський" укладено договір про
заміну іпотекодержателя (відступлення
права вимоги) за договором іпотеки,
відповідно до умов якого до нового
іпотекодержателя перейшли права
вимоги до ОСОБА_1

29 серпня 2011 року між ПАТ КБ
"Володимирський" та ТОВ "Юридична
компанія "Лігал Едвайс" укладено
договір № 09/11/50 про відступлення права
вимоги за договором застави майнових
прав № 28/ПЮ/09/76/З від 25 серпня 2011 року,
відповідно до умов якого до товариства
перейшло право вимоги з кредитним
договором та визначено вартість
предмета застави у розмір 7 490 035 грн. 13
коп.

30 серпня 2011 року між ПАТ КБ
"Володимирський" та ТОВ "Юридична
компанія "Лігал Едвайс" укладено
договір про заміну нового
іпотекодержателя на наступного
(відступлення права вимоги) за
договором іпотеки, відповідно до умов
якого товариство набуло право вимоги
за кредитним договором додаткових угод
до нього та договору іпотеки.

Того ж дня між ПАТ КБ "Володимирський"
та ТОВ "Юридична компанія "Лігал Едвайс"
укладено додатковий договір до
договору № 09/11/50 про відступлення прав
вимоги за договором застави майнових
прав, відповідно до якого до
заставодержателя перешли усі права
вимоги за кредитним договором на
загальну суму 7 491 855 гривень 13 копійок.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції мотивував
свої висновки тим, що позивачем
пропущено строк позовної давності,
який сплинув 11 вересня 2012 року.

Вищевказане суд зазначав з посиланням
на п.п. 3.3.6. договору кредиту, яким
передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язаний
повернути кредитні кошти до 11 вересня
2009 року. Оскільки в зазначений термін
кредитні кошти позичальником
повернуто не було - з наступного дня
починається дія трьохрічного строку
права звернення до суду з вимогою
захисту свої інтересів.

Крім того суд вважав необхідним
зазначити, згідно висновку експертного
дослідження від 22 березня 2013 року
підписи у додаткових договорах від 02
листопада 2010 року, 23 листопада 2010 року,
та від 29 грудня 2010 року від імені ОСОБА_2
виконані не ним, а іншою особою.

З висновками суду першої інстанції
колегія не погоджується з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 267 п. 4 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ст. 30 п. 1 ЦПК України сторонами в
цивільному процесі є позивач та
відповідач.

Оскільки ОСОБА_3 має процесуальний
статус третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
колегія вважає, що у ОСОБА_2 та його
представника право заявляти вимоги про
застосування строків позовної
давності - відсутнє.

Оскільки від сторін по справі заяв про
застосування строків позовної
давності до суду не надходило, колегія
вважає, що з цих підстав у позові
відмовлено безпідставно.

Надалі колегією встановлено, що
пунктом 3.3.6. кредитного договору
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повністю розрахуватись за
цим договором в термін до 11 вересня 2009
року.

Умовами додаткового договору від 02
листопада 2010 року строк дії основного
договору продовжено до 20 листопада 2011
року.

Колегією встановлено, що згідно з
розрахунку заборгованості за
кредитним договором станом на 29 серпня
2011 року загальна сума заборгованості
становить 7 547 993 грн. 17 коп. (а. с. 152-153).

При повному або частковому
неповерненні позичальником у строк,
встановлений кредитним договором, суми
кредиту, процентів, сум неустойки -
іпотекодержатель набуває права
звернути стягнення на предмет іпотеки,
відповідно до п. 5.2. договору іпотеки
(а.с.17).

Оскільки ОСОБА_2 свої зобов'язання за
кредитним договором не виконав,
колегія вважає, що за вказаних обставин
підлягає зверненню стягнення на
предмет іпотеки - земельні ділянки
ОСОБА_1 в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 за кредитним
договором.

З урахуванням наведеного, колегія
дійшла висновку, що позов заявлений
правомірно, третя особа всупереч
умовам договору не сплачує передбачені
ним платежі, чим ухиляється від
виконання своїх цивільно-правових
обов'язків, відповідач є іпотекодавцем,
а позивач в свою чергу має право
захистити своє порушене право шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки. Позовні вимоги ґрунтуються на
чинному законодавстві, доведені
матеріалами справи і підлягають
задоволенню.

Колегія не приймає до уваги висновок
почеркознавчого експертного
дослідження, поскільки в ньому
зазначено, що підписи від імені ОСОБА_2
ймовірно виконано не ним, а іншою
особою. Заяв про призначення
експертизи не надходило. Інших доказів
третьою особою ОСОБА_2 не надано.

Крім того не є предметом даного спору
недійсність кредитного договору, а
відповідно до ст.. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або він не визнаний судом
недійсним і тому договір повинен
виконуватись сторонами.

За таких обставин, коли суд при
розгляді справи порушив норми
матеріального права та відповідно до
ст.. 309 ЦПК України апеляційну скаргу
слід задовольнити, рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 309, 316 ЦПК України колегія
суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «Лігал Едвайс» задовольнити.

Рішення Бориспільського
міськрайонного суду Київської області
від 27 лютого 2014 року скасувати та
ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Лігал Едвайс» - задовільнити.

Встановити що розмір заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором 12
вересня 2006 року станом на 29 серпня 2011
року становить 7 549 813 грн. 17 коп.

Звернути стягнення на предмет іпотеки,
а саме:

- земельну ділянку площею 2,2842 га, що
розташована у Київській області,
Бориспільському районі на території
Сеньківської селищної ради
(кадастровий номер :09:003:0111)
державний акт серії ЯД № 669230 виданий 6
вересня 2006 року Бориспільським
районним відділом земельних ресурсів
на ім'я ОСОБА_1 ;

- земельну ділянку площею 2,2842 га, що
розташована у Київській області,
Бориспільському районі на території
Сеньківської селищної ради
(кадастровий номер :09:003:0107)
державний акт серії ЯД № 669221 виданий 6
вересня 2006 року Бориспільським
районним відділом земельних ресурсів
на ім'я ОСОБА_1 шляхом проведення
прилюдних торгів за початковою ціною 7
000 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«Лігал Едвайс» судовий збір в розмірі
3441 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :