Справа № 464/584/14
Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/4338/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою представника
ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Сихівського
районного суду м. Львова від 06 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ЛКП
«Житловик-С», третя особа - орган опіки
та піклування Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради,
про визнання права користування жилим
приміщенням, зобов'язання здійснити
реєстрацію, -

встановила:

рішенням Сихівського районного суду м.
Львова від 06 травня 2014 року вказаний
вище позов задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_2 та неповнолітньою
ОСОБА_8 право користування жилим
приміщенням - квартири АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовлено та
вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила представник
відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, просить
його в частині задоволених вимог
скасувати й ухвалити нове рішення, яким
у задоволені вимог позивачці
відмовити, посилаючись на його
незаконність, постановленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи. Так, зокрема, апелянт
зазначає, що суд не врахував, що ст.71 ЖК
України передбачає збереження жилого
приміщення за тимчасово відсутнім
наймачем або членом його сім'ї понад
шість місяців у випадках, зокрема -
влаштування дитини (дітей) на виховання
до родичів, опікуна чи піклувальника, у
прийомну сім'ю, дитячий будинок
сімейного типу, заклад для дітей-сиріт
та дітей, позбавлених батьківського
піклування протягом усього часу
перебування. Однак, позивачка після
закінчення навчання у
Червоноградській загальноосвітній
школі-інтернаті для дітей-сиріт та
дітей позбавленого батьківського
піклування 21 листопада 2012 року була
зареєстрована за адресою - вул.
Гніздовськуого, 4 у м. Львові, що
свідчить про перебіг терміну
зберігання позивачки права на
користування спірним житловим
приміщенням. Крім того, апелянт
посилається на те, що задоволення вимог
позивачки неможливо з огляду на малу
площу спірного приміщення.

Відповідачі та представник
відповідачки ОСОБА_4 в судове засідання
не з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, їх неявка не
перешкоджає розглядові справи.

Клопотання, подане від імені ОСОБА_4 про
відкладення розгляду справи відхилене,
оскільки таке не підписане та не
представлено доказів поважності
причин неявки.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
районного суду, колегія суддів
приходить до висновку про відхилення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

Частиною 3 ст.9 ЖК передбачено, що ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше як на підставах і в порядку,
передбачених законом.

Статтею 18 Закону України «Про охорону
дитинства» діти - члени сім'ї наймача
або власника житлового приміщення -
мають право користуватися займаним
приміщенням нарівні з власником або
наймачем.

Встановлено, що спірна квартира
складається із однієї кімнати,
загальною площею 28 кв. м. та житловою -
15,3 кв. м. Квартира не приватизована,
належить до житлового фонду Львівської
міської ради.

У зазначеній квартирі зареєстровані
та проживають відповідачі.

Крім того, встановлено, що позивачка,
будучи неповнолітньою, 06 червня 2000 р.
була зареєстрована у вказаній квартирі
за місцем проживання її батьків, тобто
набула права на користування
зазначеним жилим приміщенням.

Рішенням Галицького районного суду м.
Львова батьків позивачки було
позбавлено батьківських прав щодо неї,
у зв'язку із чим остання виховувалась у
дитячому будинку № 1 та школі інтернаті
для дітей сиріт (а.с.8).

Розпорядженням Галицької РДА № р-596 від
02.12.2010р. вжито заходів з метою
збереження за неповнолітньою ОСОБА_2
права користування житлом, зокрема,
зобов'язано СГІРФО Сихівського РВ ЛМУ
ГУМВСУ та ЛКП «Новий Львів» не знімати
її з реєстраційного обліку без
попередньої згоди органу опіки та
піклування.

Задовольняючи вимоги позивачки щодо
визнання за нею права користування
спірним приміщенням - квартирою
АДРЕСА_1, районний суд вірно виходив з
того, що позивачка була знята з
реєстрації за адресою спірної квартири
відповідачкою ОСОБА_4 на підставі копії
паспорта позивачки. Особисто із заявою
про зняття з реєстрації за адресою
спірної квартири позивачка не
зверталась та нікого на це не
уповноважувала. Рішення суду про
визнання позивачки такою, що втратила
право на користування спірним житлом
не приймалось, відповідачі з такими
вимогами до суду не звертались. Інші
обставини, визначені ст.7 Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні», які б давали підставу, для
зняття позивачки із реєстрації
відсутні.

Посилання апелянта на те, що реєстрація
в квартирі позивачки та її малолітньої
доньки порушуватиме житлові норми,
визначені Житловим кодексом України,
не можуть слугувати підставою для
відмови у задоволені вимог позивачки,
оскільки задоволення таких направлене
на поновлення житлових прав позивачки,
порушених внаслідок неправомірного
зняття її з реєстрації, а відтак не
можуть ставитись у залежність від
площі спірної квартири.

Як вбачається з довідки щодо
реєстрації позивачки за адресою -
АДРЕСА_2, на яку посилається апелянт, то
за зазначеною адресою мається
гуртожиток, в якому позивачка була
зареєстрованою тимчасово до 01 лютого
2014 року (а.с.12). Тимчасове проживання
позивача у гуртожитку, не тягне за
собою виникнення права постійного
користування ним.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
вважає, що судом першої інстанції вірно
встановлені обставини справи, доказам,
що надані сторонами, дана належна
оцінка. Спір вирішено на підставі
наданих сторонами доказів у
відповідності із нормами
матеріального та процесуального
законодавства.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних підстав.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.1 ч.1 ст.307, ст.308,
п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_4
- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.
Львова від 06 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий :
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.