Справа № 368/323/14 Головуючий у І
інстанції Іванюта Т.Є.Провадження №
22-ц/780/4176/14 Доповідач у 2 інстанції
Сушко Л.П.Категорія 21
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

Головуючого судді:
Сушко Л.П.,

суддів:
Лащенка В.Д., Кулішенка Ю,М.,

при секретарі:
Горошук І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Кагарлицького районного суду
Київської області від 29 травня 2014 року
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальних та
моральних збитків,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2013 року позивач звернувся до
суду з даним позовом, обґрунтовуючи
його тим, що 08 лютого 2011 року
відповідач, приїхавши на власному
автомобілі марки «Таврія» кидав гілки
до входу в його двір. 10 лютого 2011 року,
близько 18 год. 00 хв. він почув як у дворі
спрацювала сигналізація автомобіля
від падіння предметів, коли вийшов на
вулицю то побачив ОСОБА_2 та ОСОБА_5
котрі стояли біля подвір'я, а по
подвір'ю розкидано аж до вхідних дверей
в будинок каміння та гілля. Він почав
спілкуватися з цими людьми, однак у
відповідь відповідач жбурнув у нього
камінь, чим наніс йому легкі тілесні
ушкодження. 11 лютого 2011 року приїхавши
з лікарні побачив біля воріт двору
нагорнуті залізобетоні вироби, гілля
та грунт, які загороджували вхід в двір,
зі слів сусідів це зробив відповідач. 14
березня 2011 року відповідач знову
здійснив пошкодження при дворової
території і зневагу до нього та матері
зданого приводу було викликано голову
сільсько ради та депутата. У зв'язку з
тим, що відповідач на протязі тривалого
часу здійснює пошкодження придворової
території, діючи з умислом, свідомо
принижував його і його матір, а також
пошкодив камінцем бампер його
автомобіля марки «Нісан» просить
стягнути з відповідача 3686,92 грн.
матеріальної шкоди на відновлення
бамперу автомобіля, 500,00 грн. за оцінку
майна та 20000,00 грн. на відшкодування
моральної шкоди.

Рішенням Кагарлицького районного суду
Київської області від 29 травня 2014 року
позов задоволено частково, стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 4186,92
матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної
шкоди та 361,80 грн. судових витрат.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення скасувати та ухвалити нове,
яким в задоволені позову відмовити
повністю, посилаючись на неповне
з'ясування судом обставин справи, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права. Вважає, що
позивачем не надано суду доказів на
підтвердження причинного зв'язку між
протиправною його дією та завданою
шкодою.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд в тому числі
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 3) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове
рішення не відповідає.

Задовольняючи позов в частині
стягнення матеріальної шкоди, суд
першої інстанції обґрунтовував свої
висновки тим, що позов заявлений
правомірно в частині заподіяної
матеріальної шкоди, оскільки
внаслідок неправомірних дій
відповідача ОСОБА_2 позивачу було
нанесено тілесні ушкодження,
пошкоджено автомобіль, а тому на
підставі ст. 1166 ЦК України підлягає
відшкодуваню матеріальна шкода.

Крім того, на вимогу позивача суд
частково задовольнив позовні вимоги
про стягнення морально шкоди, яка
полягає у моральних переживаннях та
фізичному болю, у зв'язку з
спричиненням тілесних ушкоджень.

Однак, такі висновки суду не
відповідають обставинам справи та
вимогам закону.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Встановлено, що 10 лютого 2011 року,
близько 18год. 00хв. перебуваючи в
АДРЕСА_1, між позивачем та ОСОБА_2
виникла сварка по тій причині, що
останній спільно з ОСОБА_5, по подвір'ю
розкидав аж до вхідних дверей в будинок
каміння та гілля, що знаходились на при
дворовій території за ворітьми.

Постановою ДІМ Кагарлицького РВ ГУ
МВС України в Київській області від 12
лютого 2011 року в порушенні
кримінальної справи щодо ОСОБА_2
відмовлено. Під час перевірки по
даному факту було встановлено та
підтверджено обставини перебування
ОСОБА_2 та ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 та кидання
ними каміння і гілля до двору,
висловлювання нецензурними висловами,
та отримання позивачем легких тілесних
ушкоджень (а.с.6).

Відповідно до копії звіту з визначення
вартості матеріальних збитків
автомобіля «Нісан» реєстраційний
НОМЕР_1, 2005 року випуску та копії акту
огляду дорожньо- транспортного засобу,
встановлено, що на автомобілі
пошкоджений передній бампер, а саме на
верхній частині пошкоджено
лакофарбове покриття, вартість ремонту
становить 3686,92 грн. (а.с. 11-15).

З пояснень ОСОБА_5 підтверджуєть той
факт, що 10.02.2011 року спільно з ОСОБА_2
скидали камінці та гілля біля двору
ОСОБА_3, але він відкидав камінці та
гілля в бік, а не у двір ОСОБА_3.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції позивач пояснив, що він
особисто не бачив хто саме пошкодив
бампер його автомобіля, доказів того,
що бампер пошкоджений в наслідок
падіння на нього каменю та того, що
саме відповідач пошкодив його
автомобіль надати не може.

На підставі встановлених судом
обставин та зазначених норм закону,
колегія судів вважає, що суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про наявність підстав для стягнення із
відповідача на користь позивача
матеріальної шкоди в розмірі - 4186,92 грн.,
оскільки позивачем не надано належних
та допустимих доказів на підтвердження
вини відповідача у заподіянні
матеріальної шкоди.

Тобто, при вирішенні даного спору в
частині відшкодування матеріальної
шкоди, суд мав виходити, з наявності
причинного зв'язку між завданою шкодою
та протиправними діяннями відповідача.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги в
частині відшкодування матеріальної
шкоди не підлягають задоволенню,
оскільки позивачем суду не було надано
належних і допустимих доказів на
підтвердження своїх доводі, щодо
причино-наслідкового зв'язку між
завданою шкодою та протиправними
діяннями відповідача.

Згідно п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» (зі змінами та
доповненнями ПП ВСУ від 25 травня 2001 р.)
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Крім того, безпідставним є посилання
позивача на заподіяння відповідачем
йому моральної шкоди, оскільки
відповідно до п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України
визначено, що моральна шкода полягає у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з знищенням чи
пошкодженням майна, а позивачем не
надано доказів того, що позивач
пошкодив або знищив його автомобіль.

Також безпідставним є посилання
позивача на заподіяння відповідачем
йому моральної шкоди в наслідок
заподіяння тілесних ушкоджень,
оскільки позивачем не обґрунтовано в
чому саме полягає заподіяна йому
моральна шкода та з чого він виходив
зазначаючи розмір такої шкоди.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про наявність
правових підстав для покладення на
відповідача відповідальності за
спричинену моральну шкоду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
заслуговують на увагу, висновки суду в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі
4186,92 грн., моральної шкоди в розмірі 5000,00
грн. та судових витрат в розмірі 361,80
грн. не відповідають обставинам
справи, рішення суду першої інстанції
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права і
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову в
задоволені позовних вимог в цій
частині відповідно до ст. 309 ЦПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кагарлицького районного суду
Київської області від 29 травня 2014 року
в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі
4186,92 грн., моральної шкоди в розмірі 5000,00
грн. та судових витрат в розмірі 361,80
грн. скасувати та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволені позовних
вимог в цій частині.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з моменту
його проголошення.

Головуючий:

Судді: