Справа № 308/1525/13- ц
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі
головуючого - судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Ужгородської районної
державної нотаріальної контори та
ОСОБА_2 про визнання частково
недійсними свідоцтв про право на
спадщину за законом, державних актів на
право власності на земельні ділянки та
визнання права власності на нерухоме
Позивач звернувся в суд з даною
позовною заявою до Ужгородської
райдержнотконтори та ОСОБА_2, мотивуючи
свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
помер її чоловік, залишивши за собою
спадкове майно. Оскільки до смерті
свого чоловіка, проживала разом з ним
та була зареєстрована у АДРЕСА_1, то
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном, після
смерті ОСОБА_3, доглядала за всім
майном, що залишилося після його
смерті: за будинком, земельними
ділянками. Також, вказує на те, що всі
права на спадкове майно незаконно
оформила її донька - ОСОБА_2, оскільки
нотаріус не мав правових підстав
приймати її відмову від спадщини у 2001
році оскільки така відмова приймається
лише протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини та повинна була
бути прийнята не пізніше 11 серпня 2000
року, у зв'язку з чим вважає, що порушені
Тому, просила визнати частково
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, частково
недійсними державні акти на право
власності на земельні ділянки та
визнати право власності на земельні
В судове засідання позивачка та її
представник не з'явилися, проте
останній подав суду заяву про розгляд
справи за їх відсутності. Позовні
вимоги підтримали у повному обсязі та
просили суд їх задовольнити.
Представник відповідача - Ужгородської
районної державної нотаріальної
контори у судове засідання не з'явився,
проте подав суду заяву про розгляд
справи за їх відсутності.
Відповідач, ОСОБА_2 у судове засідання
повторно не з'явилася, хоча
неодноразово була повідомлена
належним чином про час та місце
розгляду справи, а тому суд в порядку
ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув
справу у її відсутності на підставі
наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові матеріали справи,
оцінивши докази по справі в їх
сукупності, суд прийшов до наступного
В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік
позивачки - ОСОБА_3, що стверджується
копією свідоцтва про його смерть.
До спадкового майна, яке залишилось
після смерті ОСОБА_3 входили:
сертифікат на право на земельну частку
/пай/ НОМЕР_1 на землі розміром 1.85
умовних кадастрових гектара без
визнання меж цієї частки в натурі,
виданого Ужгородською
райдержадміністрацією 26.02.1997 року
сільськогосподарського підприємства
імені Горького с. Тарнівці - ОСОБА_3, на
підставі розпорядження Ужгородської
райдержадміністрації № 71 від 12.02.1997
року і зареєстрованого в Книзі
реєстрації Сертифікатів за № 604; права
власності на майновий пай члена КСГП
відсотка майна пайового фонду КСП
ім.Горького с.Тарнівці, що належало
померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва
про право власності на майновий пай
члена КСГП (майновий сертифікат)
НОМЕР_2, виданого 30 травня 2002 року;
приватизованої земельної ділянки
площею 0,59 га, розташованої на території
с.Сторожниця, Сторожницької сільської
ради Ужгородського району
Закарпатської області та відведеної
ОСОБА_3 для ведення особистого
підсобного господарства та
будівництва житлового будинку,
господарських будівель і споруд згідно
Державного акту про право власності на
землю НОМЕР_3, виданого 25 листопада 1997
року на підставі рішення 7 сесії 22
скликання Сторожницької сільської
ради від 03 вересня 1997 року,
зареєстрованого в Книзі записів
Державних актів за № 478.
Права на вказане спадкове майно
оформила відповідач ОСОБА_2, що
стверджується: свідоцтвом про право на
спадщину за законом від 16 серпня 2001
року зареєстрованого в реєстрі за №
1-2365, свідоцтвом про право на спадщину
за законом від 18 листопада 2002 року
зареєстрованого в реєстрі за № 1-1722,
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 19 листопада 2008 року
зареєстровано в реєстрі за № 2-1030.
Судом встановлено, що на момент смерті
чоловіка, позивач проживала разом з ним
та була зареєстрована у АДРЕСА_1, відтак
фактично вступила в управління та
володіння спадковим майном, оскільки
заповіт спадкодавець не залишив.
Після смерті ОСОБА_3, позивачка
доглядала за всім майном, що залишилося
від спадкодавця: за будинком,
земельними ділянками, що стверджується
довідками Сторожницької сільської
ради від 23.01.2013 року №№65, 66 та даними
погосподарської книги.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України від 1963 року,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину, якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном, а згідно ч.1 ст. 529 цього ж
Кодексу, при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
Відповідно до ст.553 ЦК України 1963 року
спадкоємець за законом або за
заповітом вправі відмовитись від
спадщини протягом шести місяців з дня
Водночас з дослідженої в судовому
засіданні копії спадкової справи,
встановлено, що відмова ОСОБА_1 від
спадщини була прийнята нотаріусом -
16.08.2001 року, що не відповідає закону,
оскільки максимальний термін
прийняття такої заяви нотаріусом в
даному випадку це - 11 серпня 2000 року,
який вираховується з моменту смерті
ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Таким чином, спадкоємцями першої черги
за законом, що фактично прийняли
спадщину, є дружина померлого - ОСОБА_1,
та дочка померлого - ОСОБА_2 у рівних
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України N 4 від 24.06.83
року «Про практику розгляду судами
України справ про спадкування»
(Постанова втратила чинність на
підставі Постанови Верховного Суду N 7
від 30.05.2008 року), передбачений ст.549 ЦК
Української РСР від 18 липня 1963 року
шестимісячний строк для прийняття
спадщини може бути продовжений судом
за заявою заінтересованої особи при
доведеності поважності причин його
пропуску. Якщо у вказаний строк позивач
вступив в управління або володіння
спадковим майном або його частиною, суд
з цих підстав вирішує питання про
визнання права на спадкове майно.
Відповідно до п.9 вказаної Постанови
суди мають враховувати, що відповідно
до ст.553 ЦК Української РСР від 18 липня
1963 року відмова від спадщини на користь
інших закликаних до спадкування
спадкоємців допускається лише
протягом шести місяців з дня відкриття
спадщини. Після закінчення цього
строку не може бути збільшена частка у
спадщині з тих підстав, що хто-небудь з
спадкоємців відмовляється від
спадщини на користь інших спадкоємців.
У таких випадках особа, яка прийняла
спадщину, вправі передати право на все
або на частину одержаного за спадщиною
майна іншому спадкоємцеві на підставі
загальноцивільних угод - договорів
купівлі-продажу, дарування, міни. Заява
від імені ОСОБА_1 про відмову від
спадщини прийнята нотаріусом 16.08.2001
року, тобто після закінчення
шестимісячного строку з дня відкриття
спадщини, тому така не могла бути
прийнята і не тягне за собою будь-яких
Також, ОСОБА_2 на підставі
розпорядження Ужгородської
райдержадміністрації від 24.03.2003 року
№143 та сертифікату НОМЕР_1 оформила
державний акт на право приватної
власності на землю від 19.11.2002 року,
площею 1,25 га. (кадастровий номер
НОМЕР_4). Земельна ділянка розташована
на території Сторожницької сільської
ради, землю передано для ведення
особистого селянського господарства.
Вказаний Державний акт на право
приватної власності на землю
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №1670.
Разом з тим, згідно інформації
управління Держкомзему в
Ужгородському районі Закарпатської
області серед других примірників
державних актів на право власності, які
зберігаються в управлінні, державний
акт НОМЕР_5 виданий гр. ОСОБА_2 -
відсутній. Також, згідно відомостей з
книги реєстрації державних актів на
право власності на земельні ділянки, за
№ 1670 від 19.11.2002 року зареєстрований
Державний акт на право власності на
земельну ділянку НОМЕР_6 та виданий
ОСОБА_4, що свідчить про незаконність
видачі державного акту на право
власності на земельну ділянку НОМЕР_7
відповідачу та підтверджується
повідомленням держкомзему від 04.01.2013
року №01-11/31 та копією державного акту
Враховуючи те, що ОСОБА_2 отримала
зазначені вище свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані
Ужгородською районною державною
нотаріальною конторою на її ім'я після
смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року та відповідно державні акти на
право власності на земельні ділянки,
без урахування частки позивача у
спадковому майні, то їх слід визнати
частково недійсними у 1/2 частині та
визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
земельні ділянки з зазначених вище
підстав, а тому позов підлягає до
Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 212-215, 224 ЦПК
України, ст.529, п.1 ч.1 ст.549, ст.553 ЦК
Визнати недійсними у 1/2 частині
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 16 серпня 2001 року,
зареєстроване в реєстрі за № 1-2365, від 18
листопада 2002 року зареєстроване в
реєстрі за № 1-1722, від 19 листопада 2008
року зареєстроване в реєстрі за № 2-1030
видані Ужгородською районною
державною нотаріальною конторою на
ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Сторожниця
Ужгородського району Закарпатської
Визнати недійсними у 1/2 частині
державний акт про право приватної
власності на земельну ділянку НОМЕР_9
від 06.03.2009 року та державний акт про
право приватної власності на земельну
ділянку НОМЕР_8 від 06.03.2009 року видані на
Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
спадкове майно, яке складається з права
на 1/2 частини земельної ділянки площею
0,1100 га. (кадастровий номер НОМЕР_10), яка
розташована в АДРЕСА_1, цільове
призначення (використання) - для
ведення особистого селянського
господарства, та земельної ділянки,
площею 0,2500 га. (кадастровий номер
НОМЕР_11), яка розташована в АДРЕСА_1,
цільове призначення (використання)
земельної ділянки - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд.
Визнати недійсним державний акт про
право приватної власності на земельну
ділянку НОМЕР_12 від 19.11.2002 видані на ім'я
ОСОБА_2 на підставі розпорядження
Ужгородської райдержадміністрації від
24.03.2003 року №143 та сертифікату НОМЕР_1.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на
спадкове майно, яке складається з права
на 1/2 частини земельної частки /пай/
НОМЕР_1 землі розміром 1.85 умовних
кадастрових гектара без визнання меж
цієї частки в натурі, виданого
Ужгородською райдержадміністрацією
26.02.1997 року члену Колективного
сільськогосподарського підприємства
імені Горького с. Тарнівці - ОСОБА_3, на
підставі розпорядження Ужгородської
райдержадміністрації № 71 від 12.02.1997
року і зареєстрованого в Книзі
реєстрації Сертифікатів за № 604, що
належало ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2
Рішення може бути оскаржене сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд шляхом
подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги або шляхом подання в 10-денний
строк з дня отримання копії рішення.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Суддя
Т.Р. Деметрадзе