Справа № 758/1295/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

02 липня 2014 року Подільський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Народна
Фінансово-страхова Компанія
«Добробут» про стягнення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, третя особа: ОСОБА_2, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача про стягнення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правої відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, мотивуючи свої вимоги, що 24
січня 2013 року сталася
дорожньо-транспортна пригода (ДТП) у
якій було пошкоджено належний йому
автомобіль марки Ауді, д/н НОМЕР_5.

Зазначає, що дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини ОСОБА_2, якого 13
березня 2013 року постановою
Октябрського районного суду м. Полтави
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення, що
потягло за собою виникнення
дорожньо-транспортної пригоди та
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст. 124 Кодексу про
адміністративні правопорушення
України.

Посилається на те, що цивільно-правова
відповідальність ОСОБА_3 застрахована
Приватним акціонерним товариством
«Народною фінансово-страховою
компанією «Добробут» згідно полісу АВ
№ 0084689 від 23.02.2012 року.

Звертає увагу суду на те, що на
виконання вимог ст. 33 ЗУ Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» ним 25.01.2013 року
було направлено на адресу ПрАТ «НФСК
«Добробут» повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду та заяву
про страхове відшкодування, крім того
заяву про страховий випадок та виплату
страхового відшкодування 25 січня 2013
року було направлено і ОСОБА_2

Зазначає, що оскільки з боку страховика
не було здійснено жодних дій
спрямованих на розслідування
страхового випадку та визначення
розміру збитків, ним самостійно було
знайдено експерта для проведення
експертної оцінки механічних
пошкоджень автомобіля Ауді, д/н НОМЕР_5,
і згідно складеного Висновку № 050213,
вартість відновлювального ремонту
автомобіля із урахуванням значення
коефіцієнта фізичного зносу
складників пошкодженого при ДТП 24
січня 2013 року становить 42 877,92 грн. Крім
того вартість робіт ФОП ОСОБА_4 згідно
квитанції від 15 лютого 2013 року № 0019144
склала 500,00 грн.

Посилається на те, що після проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
при дорожньо-транспортній пригоді
автомобіля він неодноразово (з метою
досудового врегулювання спору)
звертався до страхової компанії ПрАТ
«НФСК «Добробут» з заявою про виплату
страхового відшкодування, але станом
на 31 січня 2014 року жодної відповіді на
заяви від страховика не надходило,
причини відсутності відповіді на заяви
не повідомлялись.

Звертає увагу суду на те, що оскільки
жодних дій з боку ПрАТ «НФСК «Добробут»
спрямованих на проведення виплати
страхового відшкодування здійснено не
було, ним було проведено
відновлювальний ремонт автомобіля
вартість якого згідно рахунку № 13/12 від
10 серпня 2013 року та квитанції від 15
серпня 2013 року склала 43 636,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також
керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 611, 612, 625, 979, 988,
1188 ЦК України, ст.ст. 8, 20 ЗУ «Про
страхування», ст.ст. 6, 7, 22, 29, 33, 34, 35, 36, 37
ЗУ «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», звертається з даним позовом
до суду і просить стягнути з
відповідача на його користь: страхове
відшкодування в розмірі 42 877, 92 грн.;
пеню за прострочку виплати страхового
відшкодування в розмірі 4 426, 30 грн.;
витрати за проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 500, 00 грн. та судовий збір.

Сторони та третя особа в судове
засідання не з'явилися, про день, час та
місце розгляду справи повідомлені
вчасно та належним чином, від
представника позивачки до суду надано
заяву згідно якої останній просить суд
проводити розгляд справи за його
відсутності, позовні вимоги підтримує
в повному обсязі. Причини неявки
представника відповідача та третьої
особи суду невідомі.

Суд вважає за можливе розглядати
справу за відсутності вищезазначених
осіб та ухвалити рішення при заочному
розгляді справи відповідно до вимог
ст.ст. 158, 169, 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2013 року о 15
год. 20 хв. в м. Полтаві на перехресті вул.
Жовтнева - вул. Театральна, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автобуса Рута, д/н НОМЕР_3, під
керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля
Ауді, д/н НОМЕР_5, під керуванням водія
ОСОБА_1

Винним у вищезазначеній
дорожньо-транспортній пригоді було
визнано водія автобуса Рута, д/н НОМЕР_3,
ОСОБА_2, що підтверджується наданою
суду постановою Октябрського
районного суду м. Полтави від 13.03.2013
року (а.с. 19). Зазначена постанова не
оскаржувалась та набрала законної
сили.

Стаття 61 ЦПК України визначає, що
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальному провадженні, що
набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, факт
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди, є
встановленим і доказуванню не
підлягає.

Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України
вбачається, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме, зокрема, шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

З викладеного вбачається, що особа,
якій завдано шкоди джерелом підвищеної
небезпеки має право на її
відшкодування винною особою. В даному
випадку судом встановлено, що у ОСОБА_2
виник обов'язок по відшкодуванню шкоди
завданої позивачу пошкодженням його
транспортного засобу у результаті ДТП.

В той же час в Україні діє інститут
страхування, який є універсальним
засобом захисту всіх форм власності,
майнових інтересів окремих громадян і
господарюючих суб'єктів в цілому.

Так статті 979, 980 ЦК України визначають,
що за договором страхування одна
сторона (страховик) зобов'язується у
разі настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Предметом договору страхування можуть
бути майнові інтереси, які не
суперечать закону і пов'язані з: 1)
життям, здоров'ям, працездатністю та
пенсійним забезпеченням (особисте
страхування); 2) володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування); 3) відшкодуванням
шкоди, завданої страхувальником
(страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 999 ЦК України, законом
може бути встановлений обов'язок
фізичної або юридичної особи бути
страхувальником життя, здоров'я, майна
або відповідальності перед іншими
особами за свій рахунок чи за рахунок
заінтересованої особи (обов'язкове
страхування).

Так згідно статті 17 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховики зобов'язані
укладати договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (внутрішній договір
страхування, міжнародний договір
страхування, міжнародний договір
«Зелена картка») відповідно до цього
Закону та чинного законодавства
України.

Судом встановлено, що на момент
вчинення дорожньо-транспортної
пригоди, цивільно-правова
відповідальність водія ОСОБА_2 була
застрахована у ПрАТ «НФСК «Добробут»
згідно Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів АВ № 0084689 від
23.02.2012 року.

Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено
порядок та підстави відшкодування
страховиком оціненої шкоди, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Так згідно ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний, зокрема
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу.

Судом встановлено, що на
виконання зазначеної норми Закону,
ОСОБА_2 25.01.2013 року до свого страховика
ПрАТ «НФСК «Добробут» з яким укладено
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
було подано Заяву про страховий
випадок та виплату страхового
відшкодування (а.с. 10). Крім того судом
встановлено, що повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду та заяву
про виплату страхового відшкодування
до ПрАТ «НФСК «Добробут» 25.01.2013 року
було направлено також позивачем по
справі, ОСОБА_1 (а.с. 21, 22, 23).

Згідно ст. 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів з дня
отримання повідомлення про настання
події, що містить ознаки страхового
випадку, розпочати її розслідування, у
тому числі здійснити запити щодо
отримання відомостей, необхідних для
своєчасного здійснення страхового
відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений
строк, потерпілий має право самостійно
обрати аварійного комісара або
експерта для визначення розміру шкоди.
У такому разі страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати
потерпілому витрати на проведення
експертизи (дослідження).

Судом встановлено, що незважаючи на
приписи зазначеної норми Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ПрАТ «НФСК «Добробут» не було
направлено свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна позивача для
визначення причин настання страхового
випадку та розміру збитків, у звязку з
чим позивачем самостійно було знайдено
експерта та 28.01.2013 року повідомлено
ПрАТ «НФСК «Добробут» про те, що 05.02.2013
року о 08.00 год. буде проводитись
експертна оцінка механічних
пошкоджень автомобіля Ауді, д/н НОМЕР_5,
незалежним експертом та представником
фірми Ауді, за адресою: м. Полтава, вул.
Київське шосе, 29, третій бокс, в
приміщенні ТОВ «Ауді - центр Полтава»,
на яку представник ПрАТ «НФСК
«Добробут» також не з'явився (а.с. 24).

Як вбачається з наданого суду Висновку
№ 050213 експертного автотоварознавчого
дослідження по визначенню вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
при ДТП КТЗ автомобіля Ауді, д/н НОМЕР_5,
складеного ФОП ОСОБА_4 15.02.2013 року,
вартість відновлювального ремонту із
урахуванням значення коефіцієнта
фізичного зносу складників автомобіля
Ауді, д/н НОМЕР_5, пошкодженого при ДТП 24
січня 2013 року, становить 42 877, 92 грн. (а.с.
30-34).

Суд приймає до уваги зазначений
Висновок, як належний та допустимий
доказ в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК
України, що підтверджує розмір
завданої позивачу шкоди.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем за проведення
вищезазначеного автотоварознавчого
дослідження ФОП ОСОБА_4 було сплачено
500,00 грн. згідно квитанції від 15 лютого
2013 року № 0019144 (а.с. 45).

Стаття 35 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», визначає, що для
отримання страхового відшкодування
потерпілий чи інша особа, яка має право
на отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Як вже зазначалося вище, судом
встановлено, що позивачем було
виконано вимоги зазначеної норми
Закону та надіслано 25.01.2013 року
відповідачу - ПрАТ «НФСК» Добробут»
Повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду та Заяву про страхове
відшкодування із всіма необхідними
документами.

Згідно статті 36 «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховик (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону, - МТСБУ), керуючись нормами
цього Закону, приймає вмотивоване
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
або про відмову у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів
з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний зокрема у разі визнання
ним вимог заявника обґрунтованими -
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його.

Судом встановлено, а відповідачем в
порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України
не спростовано, що останнім позивачу до
цього часу сума страхового
відшкодування так і невиплачена, чим
порушені його права, як потерпілого в
розумінні приписів норм ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з чим його позовна
вимога про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 42 877, 92 грн.
підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до п. 36.5 ст. 36 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», за кожен день прострочення
виплати страхового відшкодування
(регламентної виплати) з вини
страховика (МТСБУ) особі, яка має право
на отримання такого відшкодування,
сплачується пеня з розрахунку
подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діє
протягом періоду, за який
нараховується пеня.

Враховуючи ту обставину, що судом
встановлено наявність правових
підстав для отримання позивачем
страхового відшкодування від
відповідача та встановлено факт його
невиплати у строки встановлені ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд приходить до висновку про
доведеність також вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
4 426, 30 грн. відповідно до наданого ним
Розрахунку, який суд визнає
достовірним та правильним.

Також суд вважає доведеною позовну
вимогу позивача про стягнення з
відповідача на його користь витрат за
проведення автотоварознавчого
дослідження в розмірі 500, 00 грн.
виходячи з положень п. 34.3 ст. 34 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», яка визначає, що якщо
представник страховика (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) не з'явився у визначений строк,
потерпілий має право самостійно обрати
аварійного комісара або експерта для
визначення розміру шкоди. У такому разі
страховик (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи
(дослідження).

Статті 15, 16 ЦК України визначають, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України,
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

З врахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин справи, суд
оцінюючи, належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок в
їх сукупності за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, приходить до висновку,
що вимоги позивача знайшли своє
доведення в судовому засіданні, є
такими, що ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, а тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88
ЦПК України, стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вимогу зазначеної норми
цивільно-процесуального Закону, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 478, 05 грн.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 16, 22,
23, 979, 980, 999, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 17,
22, 33, 34, 35, 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013
року, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209,
213-215, 217- 218, 223, 224, 226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Народна
Фінансово-Страхова Компанія
«Добробут», на користь
ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків: НОМЕР_4:

- суму страхового відшкодування в
розмірі 42 877, 92 грн.;

- пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування в розмірі 4 426,
30 грн.;

- витрати на проведення
автотоварознавчого дослідження в
розмірі 500, 00 грн.;

- судовий збір в розмірі 478, 05 грн.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя В. С. Декаленко