Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1572/14
Головуючий у суді І-ї інстанції
Доповідач Белінська І. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2014 р. колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Кіровоградської
області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Савченко С.О.,

Суржика М.М.,

при секретареві - Гончар О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Кіровограді цивільну
справу за позовом кредитної спілки
«Простір» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Васіно і К»,
фермерського господарства «Наталка Ф»
про стягнення боргу за кредитним
договором за апеляційною скаргою
кредитної спілки «Простір» на рішення
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 5 березня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року кредитна спілка
«Простір» звернулася до суду із цим
позовом. Посилалась на те, що 12.12.2006 року
між нею та ОСОБА_5 було укладено
кредитний договір №321 на суму 60 000
гривень строком на 8 місяців зі сплатою
процентів у розмірі 72% річних. З рештою
відповідачів того ж дня були укладені
договори поруки з метою забезпечення
належного виконання позичальником
зобов»язань за кредитним договором.

ОСОБА_5 належним чином
зобов»язання за договором не виконав,
внаслідок чого станом на 15.10.2013 року
заборгованість становила 302 241 грн.26
коп.: з яких 42 000 грн. основного боргу, 260
241 грн.26 коп. процентів.

Рішенням Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 4.01.2008 року з
відповідачів на користь позивача було
стягнуто 70 677 грн.52 коп. заборгованості
за кредитним договором, яка мала місце
станом на 12.07.2007 року, з яких: 25 091 грн.49
коп. боргу за процентами та 45 586 грн.03
коп. пені. Рішення суду не виконане.
Станом на 15.10.2013 року борг за
процентами, не враховуючи суму,
стягнуту за рішенням суду, склав 235 149
грн. 77 коп., з яких позивач просив
стягнути з відповідачів солідарно 30 000
гривень.

У лютому 2014 року позивач подав до
суду заяву про уточнення позовних
вимог (а.с.97) щодо № кредитного договору
та договорів поруки, яким є №327, а не
№321, як зазначено у позовній заяві.

Рішенням Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 5 березня 2014 року
у задоволенні позову відмовлено. Суд
виходив з того, що на час звернення
позивача до суду із цим позовом
відбувся сплив позовної давності,
встановлений п.8.3 кредитного договору (
6 років), оскільки кредитні кошти мали
бути повернуті позичальником до 12.08.2007
року. Крім того, позивач не довів факту
укладення кредитного договору №327 та
отримання позичальником кредитних
коштів у сумі 60 000 гривень за кредитним
договором №321.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати рішення через
невідповідність висновку суду
обставинам справи, неповне з»ясування
обставин, які мають значення для
справи, порушення норм матеріального і
процесуального права і ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представника КС «Простір» Суховерко
О.А., заперечення проти скарги
представника ОСОБА_5 ОСОБА_11,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 5 березня 2014 року -
скасуванню з ухваленням нового рішення
з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову
кредитній спілці «Простір», суд
виходив з того, що на час звернення
позивача до суду із цим позовом
відбувся сплив позовної давності,
встановлений п.8.3 кредитного договору
( 6 років), оскільки кредитні кошти мали
бути повернуті позичальником до 12.08.2007
року. Крім того, позивач не довів факту
укладення кредитного договору №327 та
отримання позичальником кредитних
коштів у сумі 60 000 гривень за кредитним
договором №321.

Проте з такими висновками
погодитись не можна, оскільки вони не
відповідають обставинам справи та
ґрунтуються на неправильному
застосуванні норм матеріального права,
що відповідно до ст.309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення про задоволення позову.

Як видно з матеріалів справи,
12.12.2006 року між КС «Простір» і ОСОБА_5
був укладений кредитний договір,
згідно з яким кредитодавець надав, а
позичальник отримав кредит в сумі 60 000
гривень на 8 місяців: з 12.12.2006 р. по
12.08.2007р. Позичальник зобов»язався
повернути кредитодавцю отриманий
кредит в повному обсязі у визначений
термін та на умовах цього договору,
виплачувати кредитодавцеві проценти у
розмірі 72% річних за користування
кредитом протягом терміну,
передбаченого в п.2.1 розділу 2
кредитного договору.

Доводи позивача про те, що
позичальник порушив умови зазначеного
договору - не повернув у встановлений
термін кредит та не сплатив проценти за
користування кредитом -
підтверджуються доданою до матеріалів
справи копією особової картки
позичальника, а також рішенням
Ленінського районного суду
м.Кіровограда від 4.01.2008 року, яким з
відповідачів на користь позивача була
стягнута заборгованість за цим
кредитним договором, яка утворилась
станом на 12.07.2007 року, у сумі 70 677 грн.52
коп., у тому числі 25 091 грн. 49 коп. боргу
за процентами та 45 586 грн.03коп. пені.

Станом на 15.10.2013 року
заборгованість позичальника становила
277 149 грн.77 коп., у тому числі: 42 000 грн.
боргу за кредитом та 235 149 грн.77 коп. - за
процентами ( з урахуванням суми боргу,
стягнутої за рішенням суду від 4.01.2008
року).

Висновок суду про те, що позивач
не довів як факт укладання з ОСОБА_5
кредитного договору № 327, так і факт
отримання ним кредиту за договором №321
є невірним, оскільки позивач повідомив
суд, що зазначення ним у позовній заяві
кредитного договору №321 є помилкою,
насправді 12.12.2006 року з ОСОБА_5 було
укладено кредитний договір №327.
Аналогічна помилка була допущена при
укладенні з рештою відповідачів
договорів поруки від 12.12.2006 року.

Неправильним є і висновок суду
про сплив позовної давності.

Пунктом 8.3 кредитного договору
сторони кредитного договору
передбачили, що до правовідносин,
пов»язаних з укладанням та виконанням
цього договору застосовується позовна
давність у шість років, що не
суперечить ч.1ст.259 ЦК України.

Проте, суд першої інстанції не
врахував, що відповідно до ст.264 ЦК
України перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дій, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов»язку. Позовна давність
переривається у разі пред»явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Відповідно до п.4.1.3 кредитного
договору позичальник мав погашати
отриманий кредит та сплачувати
проценти за користування ним щомісячно
у розмірі 7500 гривень, не пізніше ніж
12-го числа кожного місяця, починаючи з
12.01.2007 року.

Як видно з особової картки
позичальника ОСОБА_5 порушив умови
договору вже у січні 2007 року, не
сплативши належну суму боргу. Отже,
початком перебігу позовної давності є
13.01.2007 року за першим платежем.

Про переривання строку позовної
давності свідчить заочне рішення
Ленінського суду м.Кіровограда від
4.01.2008 року, яким з позичальника та
поручителів стягнута частина боргу,
дії позичальника по частковій сплаті
боргу за кредитним договором, які мали
місце 23.12.2008 року, 15.02.2011р., 17.06.2011р.,
13.10.2011р., 17.11.2011р., 13.12.2011р., 9.02.2012р., 4.12.2012р.,
30.05.2013р., 1.11.2013р., 28.02.2014р., що видно з його
особової картки.

За таких обставин, позивач
пред»явив цей позов в межах позовної
давності.

Заборгованість за процентами в
розмірі 30 000 гривень, про стягнення якої
просить позивач, є частиною боргу за
процентами, який утворився, починаючи з
13.07.2007 року по 15.10.2013 року.

Згідно із пп.5.1-5.4 кредитного
договору нарахування процентів
відбувається за кожний день
користування кредитом, починається з
наступного дня після отримання
позичальником кредиту, а припиняється
в день остаточного розрахунку за
кредитом.

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовано кредитним
договором, договорами поруки, ст.ст. 526,
530, 543, 1054, 1056-1, 1048 ЦК України.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає, що позов підлягає
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316,
ч.5ст.88 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу кредитної
спілки «Простір» задовольнити.

Рішення Ленінського районного
суду м.Кіровограда від 5 березня 2014 року
скасувати.

Позов кредитної спілки «Простір»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Васіно і К»,
фермерського господарства «Наталка Ф»
солідарно на користь кредитної спілки
«Простір» 30 000 гривень заборгованості
за процентами за кредитним договором
від 12.12.2006 року та 300 гривень у
відшкодування судових витрат у
дольовому порядку ( по 42 гривні 85 коп. з
кожного).

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ на протязі 20 днів з дня набрання
ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: