Єдиний унікальний номер 271/4196/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/5131/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року Апеляційний суд
Донецької області в складі:

головуючого судді Санікової О.С.,

суддів: Канурної О.Д., Груіцької Л.О.

при секретарі: Баранчикові Є.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 23 серпня
2013 року,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з зазначеним
позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що
відповідно до укладеного договору від
30 червня 2006 року ОСОБА_2 отримав кредит
у розмірі 250 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00%
на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана Заява разом з Умовами
надання банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між ним та банком договір, що
підтверджується підписом у Заяві.

Договором передбачено порядок та умови
погашення кредиту, погашення
заборгованості по кредиту, сплата
нарахованих за період користування
кредитом відсотків, комісії за
користування кредитом та інших витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання
за договором та угодою виконав в
повному обсязі, а саме надав
відповідачу кредит у розмірі,
встановленому договором.

Але відповідач зобов'язання за
договором не виконав - не надав
своєчасно банку грошові кошти для
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками, а також іншими витратами
відповідно до умов договору, що має
відображення у розрахунку
заборгованості за договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями
зобов'язань за кредитним договором
відповідач станом на 30 червня 2013 року
має заборгованість 27673.91 грн., яка
складається з: 5098.50 грн. -
заборгованість за кредитом; 20781.41 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1294 грн. - штраф
(процентна складова), яку ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило стягнути з
відповідача; крім того, ПАТ КБ
«ПриватБанк» просило стягнути з
відповідача судові витрати.

Заочним рішенням
Червоногвардійського районного суду м.
Макіївки від 23 серпня 2013 року позовні
вимоги публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» задоволені: стягнуто з
ОСОБА_2 на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором у розмірі 27673 грн. 91
коп. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 276 грн. 74 коп., а всього
27950 грн. 65 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» відмовити.

В обґрунтування апеляційної
скарги ОСОБА_2 посилається на порушення
норм матеріального та процесуального
права, і зокрема на те, що 30 червня 2006
року він ніякого договору не укладав і
ніякого підпису ні на яких договорах не
ставив; з 17 червня 2006 року він працював
в якості електромонтажника у
приватному підприємстві «Сінаіс»,
робота була пов'язана з відрядженнями в
межах Донецької та Луганської
областях, 13 червня 2006 року в офісі
підприємства керівник підприємства і
представники Юзовського відділення
«ПриватБанка» запропонували
робітникам, в тому числі і йому, укласти
договір про відкриття кредитної
картки, щоб можна було витрачати
грошові кошти, знаходячись у
відрядженні, на що він погодився і
підписав договір, більше ніяких
договорів не підписував, ніяких 250 грн.
30 червня 2006 року не отримував; суми, які
отримував по карточці зразу ж повертав
банку шляхом поповнення рахунку,
ніякого боргу в сумі 5000 грн. не
створював, отримувані суми повертав з
карточки отримання зарплати на
карточку кредиту; крім того, ОСОБА_2
звертає увагу на те, що строк дії
договору 3 роки і якщо у нього була
заборгованість, то «ПриватБанк»
повинен був пред'явити до нього вимоги
до 13 червня 2009 року.

У судовому засіданні
апеляційного суду відповідач і його
представник підтримали доводи
апеляційної скарги, просили її
задовольнити.

Представник позивача у судове
засідання апеляційного суду не
з'явився, надіслав заяву про розгляд
справи у його відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення відповідача і його
представника, дослідивши матеріали
цивільної справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є порушення
або неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ
КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції
виходив з того, що ОСОБА_2 належним
чином не виконує зобов'язання,
передбачені укладеним в установленому
законом порядку кредитним договором і
такі дії відповідача є неправомірними.

Проте повністю з такими
висновками погодитися неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов"язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи на
підставі письмової заяви ОСОБА_2, яка
датована 30 червня 2006 року, позивач
надав відповідачу кредит у розмірі 250
грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою процентів за користування
кредитом у розмірі 36% річних на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки та
зобов'язався виконати кредитні
зобов'язання відповідно до умов
кредитного договору.

Сторонами погоджено, що договір
складається з заяви позичальника, Умов
надання банківських послуг, Правил
користування платіжною карткою і
тарифів. На виконання договору
відповідачу була видана картка НОМЕР_1.

Проте в наданих позивачем
документах, а саме заяві позичальника,
Умовах і Правилах надання банківських
послуг, Правилах користування
платіжною карткою строк дії картки не
зазначений. Не надано позивачем
будь-якого іншого доказу строку дії
картки.

Разом з тим відповідачем до
апеляційного суду наданий договір б/н
про відкриття картрахунку і
обслуговування кредитної карти від 13
червня 2006 року, підписаний
представником Юзовського відділення
ПриватБанку і ОСОБА_2, в якому строк дії
карти зазначений три роки. У судовому
засіданні апеляційного суду
відповідач не заперечував
користування карткою в період його
роботи у приватному підприємстві
«Сінаіс», а саме по 2008 рік.

Звертаючись до Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки із заявою
про перегляд заочного рішення, а також
в апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив
застосувати строк позовної давності.

Розглядаючи питання про
застосування строку позовної давності
апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється у три роки (стаття 257 ЦК
України).

За загальним правилом перебіг
позовної давності починається з дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила; за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання (частина перша та п'ята
статті 261 ЦК України).

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зібраних по справі доказів
строк дії виданої ОСОБА_2 30 червня 2006
року картки встановлений у три роки,
тобто до 30 червня 2009 року, проте ПАТ КБ
«ПриватБанк» звернулось до суду з
позовом про захист свого порушеного
права лише 26 липня 2013 року, тобто з
пропуском установленого статтею 257 ЦК
України трирічного строку позовної
давності.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Червоногвардійського
районного суду м. Макіївки від 23 серпня
2013 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Судді: