Справа № 752/6466/14-ц
Провадження № 2/752/3452/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2014 року Голосіївський
районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді
Мирошниченко О.В.

при секретарі
Яловенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
у цивільній справі за позовною заявою
ОСОБА_1 до Голосіївської районної в м.
Києві державної адміністрації, про
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні майном, -

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася до Голосіївського
районного суду з позовом до
Голосіївської районної в місті києві
державної адміністрації, в якому
просить усунути перешкоди в
користуванні та розпорядженні
власністю будинком, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 шляхом зняття
заборони відчуження, накладеної
повідомленням № 099/1538 від 11 грудня 2000
року Московської державної
адміністрації м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає про те, що позивач ОСОБА_1 є
власником будинку та земельної
ділянки, що розташовані в АДРЕСА_1, що
підтверджується Державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 964406. В кінці 2013 року
вирішивши реалізувати своє право
подарувати житловий будинок синові,
однак, при підготовці до реалізації
нерухомості дізналась про те, що на
будинок та земельну ділянку накладено
заборону відчуження у виді арешту, який
накладено Першою Київською державною
нотаріальною конторою на підставі
повідомлення Московської
райдержадміністрації м. Києва 11 грудня
2000 року.

Так, згідно рішення виконавчого
комітету Київської міської ради
народних депутатів від 22.10.1985 року № 842
«Про встановлення санітарно-захисної
зони міського крематорію» будинок за
адресою: АДРЕСА_1 відноситься до
санітарно-захисної зони міського
крематорію та визначених, як такий, що
підлягає відселення, яке повинен був
виконати виконком Московської
районної ради народних депутатів.

На підставі повідомлення № 099/1538 від 11
грудня 2000 року Держадміінстрації
Московського району м. Києва Першою
Київською державною нотаріальною
конторою накладено заборону на
відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1.

02 квітня 2014 року звернувшись до
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації з письмовим
зверненням про зняття арешту з будинку
за адресою: АДРЕСА_1, однак отримала
відмову в задоволені звернення.

У зв'язку з порушенням прав позивач
змушена звернутися до суду з вимогами
скасувати заборону для здійснення
реалізації своїх прав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та
представник відповідача
Голосіївської районної в м. Києві
державної адміністрації не з'явилися,
надати заяву про розгляд справи у їх
відсутності.

Представник позивача Голосіївської
районної в м. Києві державної
адміністрації надала заяву про
визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 964406
виданим Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) 22 липня
2011 року (а.с. 7) та будинку, який на праві
приватної власності належить ОСОБА_1,
що підтверджується свідоцтвом про
право на спадщину за заповітом серії
ВВО № 357610 від 17 листопада 2004 року
засвідченим державним нотаріусом
Другої Київської державної
нотаріальної контори Новіцькою Р.М. 17
листопада 2004 року 9 (а.с 8).

Рішенням виконавчого комітету
Київської міської ради народних
депутатів від 22.10.1985 року № 842 «Про
встановлення санітарно-захисної зони
міського крематорію» будинок за
адресою: АДРЕСА_1, віднесено до
санітарно-захисної зони міського
крематорію та визнано, як такий, що
підлягає відселенню, яке повинен був
виконати виконком Московської
районної ради народних депутатів (а.с.
9-10).

На підставі повідомлення № 099/1538 від 11
грудня 2000 року Держадміністрації
Московського району м. Києва Першою
Київською державною нотаріальною
конторою накладено заборону на
відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1
(а.с. 11).

02 квітня 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася з письмовим зверненням до
Голови Голосіївської районної
державної адміністрації Курінного Ю.Ю
про зняття арешту з будинку за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с. 19), однак, листом від 16.04.2014
року Голови Голосіївської районної
державної адміністрації Даневичем М.В.
повідомлено про не можливість
здійснення даного звернення (а.с. 20-21).
Посилаючись на те, що відповідно
проведеної Державною реформи
управління в м. Києві у 2010 році, що
реалізувалося рішенням Київської
міської ради від 09.09.2010 роуц № 7/4819 «Про
питання організації управління
районами в м. Києві» та розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації від 30.09.2010 року № 7/4819
«Про питання організації управління
районами в місті Києві» Голосіївська
районна у м. Києві рада та її виконавчий
орган - Голосіївська районна у м. Києві
державна адміністрація припинили свою
діяльність шляхом ліквідації та була
створена нова, Голосіївська районна в
місті Києві державна адміністрація.

Відповідно до вимог ст. 321 Цивільного
процесуального кодексу України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Як на підставу для звернення до суду з
даним позовом, позивач ОСОБА_1
посилається на обмеження її прав як
власника у володінні та користуванні
земельною ділянкою та будинком, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1, Згідно
положень ст. 387 Цивільного кодексу
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до статті 41 Конституції
України та п.2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не
може бути позбавлений права власності
чи обмежений у його здійсненні, крім
випадків, встановлених Конституцією та
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
право власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Як встановлено у судовому засіданні та
підтвердженнями матеріалами справи,
позивач ОСОБА_1 у встановленому законом
порядку набула права власності на
земельну ділянку та житловий будинок,
що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно до ст. 217, 319 ЦК України
власникові належить право володіти,
користуватися та розпоряджатися своїм
майном, власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Він має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до положень ст. 391
Цивільного кодексу України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним користування
та розпорядження своїм майном.

Враховуючи, що ОСОБА_1, як власник
вказаного вище будинку та земельної
ділянки, обмежена у можливості
реалізації право володіння,
розпорядження майном, оскільки арешт
на майно, а саме на будинок та на
земельну ділянку, що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1 накладено з не з її
волі, суд надходить до висновку про те,
що право власності і право законного
володіння ОСОБА_1 як власника
зазначеного вище майна порушене та
підлягає захисту, у зв'язку із чим
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 3, 8, 41, 55 Конституції
України, ст.ст. 316, 317 , 319 , 321, 387
Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10,
11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Голосіївської районної
в м. Києві державної адміністрації, про
усунення перешкод у користуванні та
розпорядженні майном, - задовольнити.

Звільнити з-під арешту земельну
ділянку площею 0,0810 га за кадастровим
номером 8 000 000 000:79:008:00163, що
розташована за адресою: АДРЕСА_1
накладеного повідомленням Першої
Київської нотаріальної контори № 099/1538
від 11 грудня 2000 року Московської
державної адміністрації м. Києва.

Звільнити з-під арешту житловий
будинок житловою площею 31,40 кв.м., що
розташований за адресою:
АДРЕСА_1накладеного повідомленням
Першої Київської нотаріальної контори
№ 099/1538 від 11 грудня 2000 року
Московської державної адміністрації м.
Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя