Справа № 500/3468/14-ц
Провадження № 2/500/1891/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 липня 2014 року Ізмаїльський
міськрайонний суд Одеської області у
складі:

головуючого - судді:
Бальжик О.І.

при секретарі:
Івановій Ю.П.

за участю представника
позивачів:ОСОБА_1

відповідача:
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Ізмаїлі цивільну
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про встановлення
факту, що має юридичне значення, та
визнання права власності на спадкове
майно,-

В С Т А Н О В И В:

03.06.2014 ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до Лощинівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
про встановлення факту постійного
проживання разом із спадкодавцем
ОСОБА_6 на момент смерті останньої та
визнання за нею, як спадкоємицею за
заповітом, права власності на земельну
ділянку площею 4,3103 га, розташовану на
території Лощинівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай)
НОМЕР_2, передану для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
підставі Державного акту на право
приватної власності на землю серії Р1
№493531, зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю 21.02.2003 року за
№10-10-137. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що нотаріальною конторою їй
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за тих підстав, що
відповідно до ст.1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного
суду Одеської області від 08.07.2014 року
замінено первісного відповідача -
Лощинівську сільську раду
Ізмаїльського району Одеської області
у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Лощинівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
про встановлення факту, що має юридичне
значення, та визнання права власності
на спадкове майно, належними
відповідачами - ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 (а.с.61).

Позивач, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
будучи своєчасно та належним чином
повідомленими про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
з'явилися. Позивач направила
представника з належним чином
посвідченими повноваженнями.
Відповідачі звернулися із заявами про
визнання позову та розгляд справи за їх
відсутності (а.с.86, 89).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та наполягав на їх
задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 позов та обставини
позову визнала в повному обсязі.
Наслідки визнання позову їй роз'яснено
відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України.

Вислухавши сторони, допитавши свідків,
дослідивши матеріали справи, суд, на
підставі фактів, встановлених у
судовому засіданні, дійшов наступного
висновку.

Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено,
що обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені факти, від яких залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав фізичних
осіб, якщо законом не визначено іншого
порядку їх встановлення.

За позицією Верховного Суду України,
викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму
«Про судову практику у справах про
спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо
виникнення права на спадкування
залежить від доведення певних фактів,
особа може звернутися в суд із заявою
про встановлення цих фактів. Зокрема, у
такому порядку суди повинні розглядати
заяви про встановлення факту
постійного проживання разом із
спадкодавцем на час відкриття
спадщини.

Допитані у судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що позивач
ОСОБА_3 постійно проживала разом з
бабкою ОСОБА_6 на час смерті останньої
за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, зібрані у справі докази та
їх належна оцінка свідчать про
наявність підстав для встановлення
факту, що має юридичне значення,
зокрема, що позивач ОСОБА_3 постійно
проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6
на час відкриття спадщини.

Вирішуючи позовні вимоги в частині
визнання права власності на спадкове
майно, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_6 на підставі Державного акту на
право приватної власності на землю
серії Р1 №493531, зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю 21.02.2003
року за №10-10-137, належала земельна
ділянка площею 4,3103 га, розташована на
території Лощинівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай)
НОМЕР_2, передана для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.16).

07.06.2012 року ОСОБА_6 залишила заповіт,
зареєстрований виконкомом
Лощинівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
за №74, яким вказану земельну ділянку,
заповіла ОСОБА_3, що підтверджено
спадковою справою №253/2013 від 19.06.2014 року
(а.с.18, 68-85).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1 від 05.07.2013 року, виданим
виконкомом Лощинівської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області (а.с.9, 70).

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст.1220 ЦК
України відкрилася спадщина на
вищезазначене спадкове майно.

Частина 1 ст.1225 ЦК України визначає, що
право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України
спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач на час відкриття спадщини
проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6

Письмовою відповіддю державного
нотаріуса Ізмаїльської державної
нотаріальної контори Одеської області
ОСОБА_9 за №993/01-16 від 30.04.2014 року
позивачу відмовлено у видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом,
оскільки відповідно до ст.1270 ЦК України
для прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (а.с.10).

Приймаючи до уваги викладене, а також
ту обставину, що відповідачі безумовно
визнали позов і їх визнання не
суперечить закону й не порушує права
свободи чи інтереси інших осіб, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215, 218
ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_2 про встановлення факту, що має
юридичне значення, та визнання права
власності на спадкове майно, -
задовольнити.

Встановити факт постійного проживання
ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 на час відкриття
спадщини.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
спадкове майно, яке залишилося після
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 та
складається із земельної ділянки
площею 4,3103 га, розташованої на
території Лощинівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області,
колишнє КСП «Бесарабія», частка (пай)
НОМЕР_2, переданої для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва на підставі Державного
акту на право приватної власності на
землю серії Р1 №493531, зареєстрованого в
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю 21.02.2003
року за №10-10-137.

Копію рішення надіслати для відома
сторонам.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
через Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, особи, які
брали участь у справі, але не були
присутніми у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя: