АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6243/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В.В. Доповідач -
Лаченкова О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

21 липня 2014 року
колегія суддів судової палати по
цивільним справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Варенко О.П., Григорченко Е.І.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 22 травня 2014 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Альфа- Банк» про захист прав
споживачів та визнання недійсним
кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом Публічного
акціонерного товариства «Альфа- Банк»
про захист прав споживачів та визнання
недійсним кредитного договору.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
22 травня 2014 року в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «Альфа- Банк»
про захист прав споживачів та визнання
недійсним кредитного договору
відмовлено.

В апеляційний скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, та
порушення норм матеріального права і
норм процесуального права, які
призвели до не правильного вирішення
по справи по суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що що 19 лютого 2008
року між Закритим акціонерним
товариством «Альфа-Банк»,
правонаступником всіх прав та
обов'язків якого є Публічне акціонерне
товариство «Альфа-Банк», та ОСОБА_2 був
укладений Кредитний договір № 490057494,
відповідно до умов якого, Банк надав
позивачці кредит у сумі 17410,89 доларів
США на споживчі потреби для купівлі
автомобіля на строк до 19.02.2015 року з
оплатою 14,5 % річних за користування
кредитними коштами (а.с.5-6). Зазначений
Кредитний договір № 490057494 від 19.02.2008
року складається з: розділу № 1, в якому
зазначались особливі умови надання
кредитних коштів (а.с.5-6); розділу № 2, в
якому зазначались загальні незмінні
умови кредитування фізичних осіб
(а.с.10-13); та додатку № 1 до кредитного
договору «Графік платежів та
розрахунок сукупної вартості
споживчого кредиту та реальної
відсоткової ставки, з урахуванням
вартості всіх супутніх послуг» (а.с.7-9).

ПАТ КБ «Альфа - Банк» в повній мірі та
належним чином виконав свої
зобов'язання за Кредитним договором №
490057494 від 19.02.2008 року шляхом видачі
19.02.2008 року ОСОБА_2 кредитних коштів у
розмірі 17410,89 доларів США, що на той
момент за офіційним курсом НБУ
складало 87837,94 грн., що не заперечується
сторонами, а тому доказуванню вказані
обставини не підлягають.

Пунктом 2.8. Договору було передбачено,
що позивачка зобов'язана сплачувати на
користь відповідача в рахунок
повернення кредиту та відсотків -
аннуїтетний платіж в розмірі 331 доларів
США.

В додатку № 1 до кредитного договору
«Графік платежів та розрахунок
сукупної вартості споживчого кредиту
та реальної відсоткової ставки, з
урахуванням вартості всіх супутніх
послуг», відповідач зазначив, що
реальна процентна ставка за кредитом
дорівнює 17,36 % річних, а абсолютне
значення подорожчання кредиту 11780,55
доларів США.

В забезпечення взятих на себе
зобов'язань перед Банком, ОСОБА_2
передала в заставу Банку належний їй
транспортний засіб, а саме: автомобіль
марки - Opel Astra, рік випуску - 2008, колір -
світло-сірий, державний номер - НОМЕР_1,
№ кузова - НОМЕР_2, тип - ЛЕГКОВИЙ-СЕДАН-В
(свідоцтво про реєстрацію - НОМЕР_3)
(а.с.6).

Позивачкою в повній мірі виконувалися
покладені на неї зобов'язання за
Кредитним договором № 490057494 від 19.02.2008
року до 2011 року, що підтверджується
численними квитанціями про сплату
платежів за Кредитним договором №
490057494 від 19.02.2008 року (т.2 а.с.4-45) та
випискою з особистого рахунку ОСОБА_2
(т.1 а.с.98-231).

Так, з матеріалів справи вбачається, що,
що у 2011 році ОСОБА_2 перестала
виконувати покладені на неї обов'язки
за Кредитним договором № 490057494 від
19.02.2008 року, рішенням постійно діючого
Третейського суду при Всеукраїнській
Громадській Організації
«Всеукраїнський фінансовий союз» від
26.08.2008 року по справі № 126 з ОСОБА_2 була
стягнута заборгованість за Кредитним
договором № 490057494 від 19.02.2008 року на
користь Банка у розмірі 87714,20 грн. (т.1
а.с.87-92).

Доводи позивачки в апеляційній скарзі
на те, що при укладенні кредитного
договору її законні права і інтереси
були порушені Банком, а укладений
кредитний договір за змістом і текстом
не відповідає законодавству України, а
саме відповідач приховав від позивачки
повну та об'єктивну інформацію щодо
кінцевої сукупної вартості кредиту для
здійснення нею свідомого вибору схеми
кредитування та вказав у договорі
занижені значення показників суттєвих
умов договору, чим ввів її в оману щодо
реальної відсоткової ставки,
абсолютного і значення подорожчання
кредиту та кінцевої загальної суми
кредиту, яку позивачка повинна була би
сплатити відповідачу, проводячи оплату
встановленими у договорі розмірами
щомісячних платежів у визначеній у
договорі кількості таких платежів є
необґрунтованими,оскільки ОСОБА_2
ознайомилась з умовами надання кредиту
і особисто підписала кредитний
договір.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Судом першої інстанції була проведена
судово-економічна експертиза за
результатами якої був складений
висновок № 840/841-13 від 18.10.2013 року (т.2
а.с.177-190), згідно якого - реальна
процентна ставка за Кредитним
Договором № 490057494 від 19.02.2008 року
становить - 18,81% річних; а сукупна
вартість Кредиту за Кредитним
Договором № 490057494 від 19.02.2008 року
становить - 29184,89 Доларів США.

У зв'язку з чим позивачка вважає, що
відповідач ввів її в оману стосовно
умов Кредитного Договору № 490057494 від
19.02.2008 року.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК
України, підставою недійсності
правочину є недодержання його стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. ч.
1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, саме в момент
вчинення правочину.

Згідно із ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК
України, договір є укладеним з моменту
досягнення в належній формі згоди з
усіх істотних умов договору.

На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України, у разі,
якщо відповідно до акта цивільного
законодавства для укладення договору
необхідні також передання майна або
вчинення іншої дії, договір є укладеним
з моменту передання майна або вчинення
певної дії. Законодавець пов'язує
момент укладення договору з моментом
передання грошей у випадку укладення
договору позики, що передбачено ст. 1046
ЦК України.

Вищенаведені висновки свідчать, що між
Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір у письмовій формі, відповідно
до ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Кредитний
договір № 490057494 від 19.02.2008 року був
особисто підписаний ОСОБА_2 і цього
факту вона та її представник не
заперечували. Підпунктом 2.4. пункту 2
цього договору передбачено, що Банк
надає кредит ОСОБА_2 для придбання
транспортного засобу, а саме:
автомобіля марки - Opel Astra, рік випуску -
2008, колір - світло-сірий, державний
номер - НОМЕР_1, № кузова - НОМЕР_2, тип -
ЛЕГКОВИЙ-СЕДАН-В (свідоцтво про
реєстрацію - НОМЕР_3). Судом також
встановлено і не ким не оспорюється, що
банк перерахував на позичковий рахунок
ОСОБА_2 обумовлену в кредитному
договорі грошову суму. Розділ 1
Кредитного договору № 490057494 від 19.02.2008
року містить істотні умови договору,
підписаний сторонами та скріплений
печаткою Банка. Таким чином,
Позичальник була належним чином
ознайомлена з умовами підписання
кредитного договору та погодилася на
такі вимоги, про що свідчить підпис
ОСОБА_2 на Розділі 1 кредитного договору
№ 490057494 від 19.02.2008 року. В п.7 цього
Розділу також вказано, що «кредитний
договір підписується сторонами шляхом
підписання першого та другого аркушів
Розділу № 1 Договору. Інші аркуші не
потребують додаткового (окремого)
поставлення підписів сторін» (т.1 а.с.6).

Доводи позивачки та її представника на
те, що Банк зобов'язаний перед
укладенням кредитного договору надати
споживачу в письмовій формі інформацію
сукупну вартість кредиту, не
відповідають вимогам Закону України
«Про захист прав споживачів», який на
час укладання спірного Кредитного
договору 490057494 від 19.02.2008 року - такої
вимоги не мав. А в п. 8 Розділу 1
кредитного договору № 490057494 від 19.02.2008
року зазначено, що підпис Позичальника
на оригіналі Договору є підтвердженням
отримання Позичальником свого
примірнику цього договору, що
складається з першого та другого
Розділів в дату його укладення;
ознайомлення Позичальника у письмовій
формі з інформацією про сукупну
вартість кредиту з урахуванням
реальної процентної ставки та значення
абсолютного подорожчання кредиту,
вартості та видів супутніх послуг;
надання Позичальнику іншої інформації,
надання якої вимагає чинне
законодавство України.

Доводи позивачки в апеляційній
скарзі, що графік платежів не містить
розпису сукупної вартості кредиту з
урахуванням процентної ставки та
переліку і розміру всіх комісій, не
відповідає матеріалам справи,оскільки
Додатком до Кредитного договору №
490057494 від 19.02.2008 року визначено
щомісячний платіж за кредитним
договором, суму погашення основної
суми кредиту та суму процентів за
користування кредитом щомісяця. А п. 2.7
Розділу 1 Кредитного договору № 490057494
від 19.02.2008 року встановлено суму
страхової виплати за перший рік в
розмірі 0,00 грн., в п. 2.9 суму комісійної
винагороди за перерахування коштів
продавцю та страховику в розмірі - 1758,50
грн.

На момент укладення договору між
сторонами було досягнуто згоди з усіх
істотних умов в тому числі валюта
виконання грошового зобов'язання.

Твердження позивачки та її
представника, що кредитний договір
було укладено під впливом обману, також
не відповідає матеріалам справи. У
кредитному договорі передбачено
розмір щомісячного платежу, додаткові
сплати комісій, послуг страхування
тощо. ОСОБА_2 про це було відомо, на
момент отримання кредиту нею не
заперечувалось, всі необхідні платежі
були сплачені нею під час укладання
кредитного договору, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи доказами, а саме доказами про
отримання позивачкою кредитних коштів
та про їх часткове повернення.

З матеріалів справи вбачається, що
висновок проведеної
судово-економічної експертизи, згідно
висновку якої реальна процентна ставка
за Кредитним Договором № 490057494 від
19.02.2008 року становить - 18,81% річних; а
сукупна вартість Кредиту за Кредитним
Договором № 490057494 від 19.02.2008 року
становить - 29184,89 Доларів США. У зв'язку з
чим позивачка вважає, що відповідач
ввів її в оману стосовно умов
Кредитного Договору № 490057494 від 19.02.2008
року - не є підставою для визнання
недійсним Кредитного договору № 490057494
від 19.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_2
та Публічним акціонерним товариством
«Альфа-Банк» з застосуванням наслідків
недійсності правочину, а свідчить
тільки про можливість зменшення
зазначеної відсоткової ставки, але
така вимога сторонами не заявлялась і
предметом розгляду в даній справі не
була.

Крім того, на протязі довгого часу
ОСОБА_2 сплачувала всі додаткові
платежі, що свідчить про те, що вона
була знайома з усіма супутніми
послугами, комісіями і добровільно
погодилися їх сплачувати.

Подальші послідовні та узгоджені дії
ОСОБА_2, яка отримала кредит ще у лютому
2008 року, а до суду звернулася лише в
вересні 2012 року, свідчать про визнання
нею кредитного договору, як такого, що
відповідає вимогам закону та її
волевиявленню.

Таким чином, судова колегія приходить
до висновку, що підстав для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового немає, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
правову оцінку, суд постановив рішення,
що відповідає вимогам закону. Висновки
суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами,
поясненнями сторін.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суду-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 22 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді