Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/4027/14
Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді: Н.О. Шеремети

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 06 грудня 2013 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся з позовом
до ОСОБА_2 про стягнення 38168,52 грн.
заборгованості за кредитним договором.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ "Приватбанк"
заборгованість за кредитним договором,
з урахуванням відсотків, комісій по
ньому та неустойки на загальну суму
38168,52 грн. та судові витрати.

Рішення в апеляційному порядку
оскаржив ОСОБА_2, вважає, що таке
ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права
при неповно з'ясованих обставинах, що
мають значення для справи, а висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи. Покликається на те,
що строк дії договору, відповідно і
кредитної карточки, виданої 26.12.2007 р.,
становив два роки, а тому закінчився
26.12.2009 року. Враховуючи положення ст.ст.
257, 258, 267 ЦК України, відповідно до яких
порушене право підлягає захисту
протягом трьох років, ПАТ КБ
«ПриватБанк» вправі був звернутись до
суду за захистом своїх прав до 27.12.2012
року. Оскільки позивач звернувся до
суду за захистом своїх прав з
порушенням встановленого строку, суд
повинен був відмовити у задоволенні
позову за пропуском строку позовної
давності.

Також апелянт вказує на порушення
судом норм процесуального права, які
призвели до того, що через неналежне
повідомлення відповідача про розгляд
справи і розгляд такої у відсутності у
його відсутності, суд був позбавлений
можливості перевірити доводи позивача,
та ухвалити рішення в повному та
всебічному з"ясуванні всіх обставин
справи. З наведених підстав просить
оскаржуване рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає
зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані, які мають значення для вирішення
справи, та докази на їхнє
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають зі встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов ПАТ КБ
«ПриватБанк», суд першої інстанції
виходив з того, що відповідно до п.9.12
Умов та правил надання банківських
послуг, які є невід»ємною частиною
договору, згідно з яким ОСОБА_2 отримав
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього строку жодна зі сторін не
проінформує другу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично пролонгується на той самий
строк. Таким чином, пролонгація
договору полягає у продовженні його
строку зі збереженням тих умов, на яких
було його було укладено, якщо інше не
було передбачене договором, зокрема,
щодо самої умови договору про порядок
пролонгації договору. Суд першої
інстанції вважав, що з моменту
укладення договору його дія не
припинялася, а тому прийшов до висновку
про відсутність підстав для відмови у
задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.12.2007 року між
позивачем, ПАТ КБ Приватбанк", і
відповідачем, ОСОБА_2, було укладено
договір б/н, шляхом написання 26.12.2007 р.
заяви, яка разом з Умовами та правилами
надання банківських послуг, тарифами
складає між ПАТ КБ «Приват Банк» та
ОСОБА_2 договір про надання банківських
послуг.

Відповідно до умов договору ОСОБА_2
отримав кредит у розмірі 5000.00 грн., у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користуванням кредитом у
розмірі 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення, що відповідає
строку дії картки.

Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, договір
діє протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Висновок суду першої інстанції про те,
що пролонгація договору полягає у
продовженні його строку зі збереженням
тих умов, на яких було його було
укладено, зокрема, щодо самої умови
договору про порядок пролонгації
договору, а відтак з моменту укладення
договору його дія не припинялася,
суперечить змісту п.9.12 Умов і правил
надання банківських послуг, яким
наступна пролонгація договору після
того, як він був пролонгований, не
передбачена.

Пункт 3.1.1. правил користування
платіжною карткою передбачає строк дії
картки, продовження строку дії картки.
Строк дії картки вказаний на лицевій
стороні картки (місяць і рік), картка
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця.

Із заяви ОСОБА_2 вбачається, що строк
дії картки в ній не передбачено, картка
в матеріалах справи відсутня, строк дії
договору закінчився 26.12.2009 року, і
оскільки наступна пролонгація
договору після того, як він був
пролонгований, п.9.12 Умов та правил
надання банківських послуг, не
передбачена, а строк дії кратки не може
перевищувати строку дії договору,
колегія суддів приходить до висновку,
що картка така діяла до 26.12.2009 року.

Як вбачається з доданого позивачем
розрахунку заборгованості за
вищезгаданим договором, ОСОБА_2
неналежно виконував зобов"язання за
кредитним договором, внаслідок чого у
нього перед ПАТ КБ «ПриватБАнк»
виникла заборгованість, яка станом на
18.07.2013 року становила 38168.52 грн., з якої,
5000.00 грн. - заборгованість за кредитом,
19774.78 грн. - заборгованість по процентах
за користування кредитом, 11100.00 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.
(ч.4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три
роки.(ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
строку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов»язано його
початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила; за зобов»язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання (ч.ч. 1, 5 ст. 261
ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто, можливості реалізувати своє
право з примусовому порядку через суд.

Відповідно до правової позиції,
висловленої Верховним Судом України в
постанові від 19.03.2014 р. у справі №6-14цс
14, відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту,
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо місячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту в
повному обсязі зі спливом останнього
місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а
не закінченням строку дії договору.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов»язань
за кредитним договором позовна
давність за вимогами кредитора про
повернення кредитних коштів та
процентів за користування кредитом,
повернення яких відповідно до умов
договору визначено періодичними
щомісячними платежами, повинна
обчислюватися з моменту настання
строку погашення чергового платежу, а
щодо повернення кредиту в повному
обсязі - зі спливом останнього місяця
дії картки.

З матеріалів справи, із заяви ОСОБА_2
вбачається, що строк дії картки не
передбачений, згідно з пунктом 9.12 Умов
і правил надання банківських послуг,
який є невід»ємною частиною договору,
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання, може бути
пролонгований на рік, подальша
пролонгація договору не передбачена, з
позовом про стягнення заборгованості
ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся лише
17.10.2014 р., що свідчить про пропуск
позивачем строку позовної давності, що
є підставою для відмови у задоволенні
позову у зв»язку зі спливом позовної
давності.

Висновок суду першої інстанції про те,
що позовна давність не сплинула,
оскільки строк дії договору не
закінчився, а строк дії картки
відповідає строку дії договору, не
грунтується на умовах договору та
обставинах справи.

Колегія суддів вважає підставними
доводи апелянта про те, що у зв»язку з
неналежним повідомленням судом першої
інстанції про розгляд справи, про
розгляд його заяви про перегляд
заочного рішення, відповідач був
позбавлений можливості взяти участь у
розгляді справи та заявити клопотання
про застосування наслідків спливу
позовної давності. Про застосування
наслідків спливу позовної давності
ОСОБА_2 заявив у апеляційній скарзі.

За наведеного, зважаючи на те, що ОСОБА_2
був позбавлений можливості заявити в
суді першої інстанції клопотання про
застосування наслідків спливу
позовної давності, колегія суддів
приходить до висновку, що заява ОСОБА_2
про застосування спливу позовної
давності є підставною, а відтак
оскаржуване рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ
«ПриватБанк» за спливом позовної
давності.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 06 грудня 2013 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити ПАТ КБ "ПриватБанк" в
задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту його проголошення, може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням апеляційного суду
законної сили.

Головуюча:
Шеремета Н.О.

Судді:
Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.