Номер провадження 2/754/546/14
РІШЕННЯ

Іменем України

23.07.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 - ті
особи - Деснянський районний відділ
Управління Державної міграційної
служби у м. Києві, Головне управління
юстиції у м. Києві, приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 про визнання недійним
договору купівлі - продажу, визнання
права власності

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_3 з
позовом до ОСОБА_1 про усунення
перешкод у здійсненні права власності
та зняття з реєстраційного обліку.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в свою чергу
подали до суду зустрічний позов до
ОСОБА_3 про визнання недійсним договору
купівлі - продажу квартири та визнання
права власності (а.с. 36 - 40).

Ухвалою суду від 02.04.2014 року позов
ОСОБА_3 про усунення перешкод у
користуванні власністю та зняття з
реєстраційного обліку за заявою
позивача залишено без розгляду (а.с. 117)

Вимоги зустрічного позову
обґрунтовані тим, що у зв'язку з
погіршенням з 2004 року стану здоров'я
матері позивача ОСОБА_1 останній
потрібний був постійний догляд.

Після смерті батька позивача ОСОБА_1 у
2008 році стан здоров'я матері значно
погіршився та виникла необхідність у
пошуку людини, яка б могла доглядати
її.

Мати позивача звернулась до
благодійного фонду «Хесед» та за
порадою своєї знайомої познайомилась з
ОСОБА_3 - працівницею зазначеного фонду.

З літа 2010 року ОСОБА_3 почала
заліснювати догляд та надавати
допомогу матері позивача.

Відповідач пропонувала укласти
договір довічного утримання з матір'ю
позивача ОСОБА_1 однак від його
укладання відмовилась, зазначивши, що в
такому випадку необхідно сплачувати
великі податки.

14.12.2010 року приватним нотаріусом КМНО
ОСОБА_5 посвідчено договір купівлі -
продажу квартири АДРЕСА_1, відповідно
якого ОСОБА_1 продав, а ОСОБА_3 придбала
вищезазначену нерухомість.

Як зазначають позивачі, зазначений
договір вчинено під впливом тяжкої для
позивача обставини - хвороби матері,
під впливом обману щодо ціни квартири.

Крім того, позивач ОСОБА_2 - колишня
дружина ОСОБА_1 зазначає, що 04.2.2010 року
вона надавала нотаріально посвідчений
дозвіл на дарування квартири .

В обґрунтування своїх вимог позивачі
також посилаються на розписку ОСОБА_3
від 14.12.2010 року, відповідно якої остання
зобов'язалась не пред'являти жодних
претензій на квартиру до тих пір поки
жива мати ОСОБА_1.

Посилаючись на викладені обставини
позивачі просять суд визнати недійним
договір купівлі - продажу квартири ,
визнати за ОСОБА_1 право власності на
неї.

Позивачі та представники позивача
ОСОБА_1 в судовому засіданні позов
підтримали, просять суд його
задовольнити. При цьому зазначили, що
відповідач ходіла укласти договір
довічного утримання з матір'ю позивача
або договір дарування, кошти від
продажу квартири продавець не
отримував.

Представники відповідача ОСОБА_3 проти
задоволення позову заперечували.

Представники третіх осіб -
Деснянського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби у м. Києві та Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання не з'явились, надавши заяви
про розгляд справи без їх участі (а.с. 66,
79).

Третя особа - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в судове засідання також
не з'явились, надавши до суду письмові
пояснення відповідно яких сторони
договору були ознайомлені з його
текстом, між ними було проведено
розрахунок, ОСОБА_2 була присутня при
укладанні договору купівлі - продажу та
особисто надавала як колишня дружина
продавця згоду на укладання угоди.

Заслухавши пояснення сторін у справі,
представників та дослідивши письмові
докази суд приходить до висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивача виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
14.12.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
укладено Договір купівлі - продажу
квартири АДРЕСА_1 (а.с. 97).

Зазначена квартира належала на праві
власності позивачу ОСОБА_1 відповідно
Свідоцтва про право власності на
квартиру від 28 серпня 2001 року. (а.с. 96).

При цьому з наданої нотаріусом, що
посвідчувала угоду купівлі - продажу
копії нотаріально посвідченої згоди
від 14.12.2010 року вбачається, що позивач
ОСОБА_2 - колишня дружина продавця,
надала згоду на продаж колишнім
чоловіком квартири (а.с. 105)

Зазначена обставина спростовує
посилання позивача ОСОБА_2 на те, що
вона погоджувалась тільки на дарування
квартири, в не на її продаж колишнім
чоловіком.

Крім того, не заслуговують на увагу
постання представників позивача
ОСОБА_1 про намір укласти з
відповідачем договір довічного
утримання матері, а не договір купівлі -
продажу, оскільки договір довічного
утримання за змістом ст. 744 ЦК України
передбачає передачу відчужувачем у
власність особи, що його доглядає
належного йому майна.

В ході розгляду справи
встановлено, що квартира матері
позивача, яку начебто мала доглядати
ОСОБА_3, їй не належить, а тому укладання
договору довічного утримання
виключається.

Не знайшли в ході розгляду справи
свого підтвердження також посилання
позивачів на ту обставину, що кошти за
договором купівлі - продажу продавець
не отримав, оскільки протилежне
випливає з п. 5 нотаріально
посвідченого договору купівлі -
продажу, відповідно якого кошти за
квартиру продавець отримав від покупця
під час підписання договору.

Аналізуючи викладене, суд приходить до
висновку про те, що позивачами не
наведено жодних з підстав для визнання
правочину недійсним, встановлених ст.
203, 215 ЦК України, фіктивності даного
правочину, укладання його під впливом
обману або тяжких обставин.

При цьому суд вважає за необхідне
звернути увагу на ту обставину, саме по
собі написання розписки покупцем про
зобов'язання не пред'являти вимоги на
квартиру до смерті матері продавця та
невиконання такого зобов'язання не
свідчить про недійсність укладеного
між сторонами договору купівлі -
продажу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволенні позову
відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя