Справа № 713/1278/14-ц
Провадження №2/713/481/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2014
м. Вижниця

Вижницький районний суд
Чернівецької області в складі:

головуючого судді
Кибич І.А.,

за участю секретаря
Мірчева О.І.

за участю представника
позивача ОСОБА_1

за участю представника
відповідача ОСОБА_2

за участю представника
третьої особи Николайчука О.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вижниця цивільну справу
за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, де третьою
особою без самостійних вимог є служба у
справах дітей Вижницької районної
державної адміністрації Чернівецької
області, про відібрання малолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом про відібрання малолітньої
дитини до відповідача ОСОБА_5, де
третьою особою без самостійних вимог є
служба у справах дітей Вижницької РДА
Чернівецької області.

Посилається на те, що з 2002 року по 2009
рік перебував у шлюбі з ОСОБА_6 від
шлюбу народився син - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 26.08.2009 року шлюб між ними
розірвано, син залишився проживати з
матір'ю - ОСОБА_6 Неприязні відносини,
які були причиною розірвання шлюбу,
продовжувались між ним та ОСОБА_6 і
після розірвання шлюбу, остання робила
спроби виховувати нашого сина у дусі
зневаги та невизнання його як батька.
12.12.2013 року ОСОБА_6 звернулась із заявою
в комісію з питань захисту прав дитини
при виконавчому комітеті Чернівецької
міської ради про надання висновку щодо
доцільності позбавити його
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_7. Всебічно
вивчивши вказане питання комісія
прийшла до висновку, що на даний час
відсутні будь-які підстави позбавляти
його батьківських прав та 28.02.2014 року
ухвалила рішення відмовити у наданні
висновку про доцільність позбавлення
його батьківських прав по відношенню
до малолітнього сина ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 померла, після її
смерті його син знаходиться на
вихованні у брата ОСОБА_6 - ОСОБА_5, який
проживає у АДРЕСА_1. На його прохання
повернути йому на утримання та
виховання малолітнього сина ОСОБА_7,
ОСОБА_5 відповів відмовою.

Просить відібрати у ОСОБА_5
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
передати йому батьку - ОСОБА_4 для
спільного проживання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4
підтримав позовні вимоги в повному
об'ємі, дав пояснення аналогічні
викладеним в позові, зазначив, що
померла ОСОБА_6 постійно скаржилась на
нього в правоохоронні органи, через що
не мав можливості спілкуватись з сином.
Житловий будинок, що розташований в
АДРЕСА_2 йому залишив його батько, а він
подарував сину - ОСОБА_7. На даний час
одружений, на утриманні має малолітню
дочку, останні дали згоду на те, щоб
ОСОБА_7 проживав з ними, офіційно
зареєстрований приватним підприємцем,
однак на даний час підприємницькою
діяльністю не займається, придбав
квартиру у м.Чернівці. Має все
необхідне для утримання та виховання
ОСОБА_7. Зазначив, що має наміри
встановити з ОСОБА_7 батьківський
контакт, налагодити спілкування.
Просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5
позовні вимоги не визнав, надав
заперечення, де зазначив, що після
тривалої тяжкої хвороби ІНФОРМАЦІЯ_7
померла його сестра ОСОБА_6, у неї
залишився малолітній син - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 Ще перед смертю ( у грудні
2013 року) за згодою сестри, її малолітній
син проживає в його сім'ї за адресою:,
АДРЕСА_3. ОСОБА_4 не приймав участі у
вихованні дитини, не зробив жодного
кроку для встановлення контакту з ним,
ОСОБА_7 його взагалі не знає. В
м.Чернівці, розглядалася заява сестри
ОСОБА_6 щодо позбавлення ОСОБА_4
батьківських прав, водночас доказів
будь-яких, що стосується заборони
сестри спілкуватися дитини з батьком, а
також його бажання приймати участь у
вихованні дитини до комісії додані не
були. Більш того, комісією надавалася
можливість знайти контакт з дитиною, а
саме було запропоновано провести
повторне психологічне обстеження,
психологічне коректування втрьох
ОСОБА_4, ОСОБА_9 та малолітнього ОСОБА_7
до 20.02.2014 року для налагодження
контакту з дитиною, однак, обстеження
проводилося без ОСОБА_4, оскільки він на
нього не з'явився, таким чином ухилився
від встановлення контакту з дитиною. В
інформації (витяг з протоколу № 6 від
28.02.2014) представника Центру практичної
психології і соціальної роботи, який
проводив двічі психодіагностичне
обстеження ОСОБА_7 вказується, що
„Згадки про батька викликають у ОСОБА_7
негативні почуття, насамперед - образу
і злість через те, що він «обзивав
маму», «ламав двері», робив погано.
Хлопчик погано пам'ятає тата, пригадує
лише те, як той був п'яним. На питання
про батька дитина відповідає «не хочу з
ним бачитися і жити з ним не хочу».
ОСОБА_4 фактично залишається чужою
людиною, що може в подальшому привести
до негативних наслідків у житті дитини
як з моральної, так і з правової точки
зору. Зміна місця проживання дитини, її
оточення, негативне ставлення до
батька, та батька до дитини, нова сім'я
ОСОБА_4 буде серйозною душевною травмою
для хлопчика. Крім того, в судовому
засіданні зазначив, що для ОСОБА_7 у
його будинку створені всі умови для
проживання, виховання та утримання
останнього, ОСОБА_7 подобається у його
новій школі, він знайшов нових друзів,
відчуває себе комфортно у його сім'ї.
Думка про те, що він буде проживати з
ОСОБА_4 дитину лякає. Після смерті
матері, ОСОБА_7 ще не оговтався і зміна
місяця проживання дитини з батьком,
якого він не знає може вплинути в
подальшому на його психологічний та
психічний стан, що може відбитись у
подальшому в житті. ОСОБА_4 не
цікавився, що з ОСОБА_7, коли його
сестра хворіла, не знав в якій школі він
вчиться, не дбав про його матеріальне
становище, останній платіж по
аліментах був отриманий у січні 2014
року, більше ОСОБА_4 допомоги на
утримання сина не надавав, не вітав
його з днем народження. Обстеження умов
проживання ОСОБА_4 здійснювалось в
будинку, який він подарував ОСОБА_7,
вважає, що ОСОБА_4 має намір відібрати
ОСОБА_7, для того щоб привласнити
подарований житловий будинок.
Зазначив, що не перешкоджає
спілкуванню ОСОБА_4 та ОСОБА_7, вважає,
що необхідно для початку, щоб ОСОБА_4
налагодив зв'язок з сином. Просив в
задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не
визнав, підтримав заперечення, просив
відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник
органу опіки та піклування Вижницької
РДА позовні вимоги ОСОБА_4 підтримав,
зазначив, що згідно законодавства
України переважне право для виховання
малолітнього ОСОБА_7, має його батько -
ОСОБА_4 Просив позов задовольнити.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_10 показала, що з 2009 року перебуває
в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, від
якого має малолітню доньку. Коли
дізнались, що померла колишня дружина
ОСОБА_4 - ОСОБА_6 вирішили забрати до
себе в сім'ю ОСОБА_7. У них є квартира у
м.Чернівці, де створені всі умови для
життя та виховання ОСОБА_7. Їй відомо, що
ОСОБА_4 подарував сину ОСОБА_7 - будинок
в АДРЕСА_2.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_9 показала, що є рідною сестрою
малолітнього ОСОБА_7. ОСОБА_4, вів
розгульний спосіб життя, зловживав
спиртними напоями. Під час шлюбу з її
матір'ю ОСОБА_6, ОСОБА_4 неодноразово
приходив у нетверезому стані і
влаштовував сварки та скандали, вона
разом з матір'ю ОСОБА_6 та братиком
ОСОБА_7 неодноразово ховались від
ОСОБА_4 у сусідів, коли він приходив
п'яний. З пологового будинку ОСОБА_4
маму з ОСОБА_7 не забирав, а навпаки не
визнавав ОСОБА_7, не хотів реєструвати
як свого сина. Після розірвання шлюбу
ОСОБА_4 продовжував погрожувати ОСОБА_6,
здоров'ям та вихованням ОСОБА_7 не
займався, неодноразово не давав
дозволу на виїзд за кордон на море для
оздоровлення ОСОБА_7, затягував розгляд
справ в суді, що призводило до того. Що
на лікування за кордон не їхали. ОСОБА_7
боїться ОСОБА_4, не хоче з ним проживати,
оскільки, пам'ятає як вів себе ОСОБА_4 по
відношенню до матері і по відношенню до
них. У ОСОБА_5 є всі умови для їхнього
проживання, у кожного окрема кімната,
всім необхідним ОСОБА_7 забезпечений.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_11 показала, що є сусідкою
покійної ОСОБА_6 з 1999 року. Коли ОСОБА_6
була вагітна ОСОБА_7, то неодноразово
зверталась до неї за допомогою, бо
ОСОБА_4 приходив п'яний, бив її та
влаштовував скандали. Коли ОСОБА_6
захворіла, то ОСОБА_7 деякий час жив у
неї, ОСОБА_4 не цікавився сином.

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_12 показала, що є хрещеною мамою
ОСОБА_7. Всю вагітність перебувала
разом ОСОБА_6, після народження ОСОБА_7 -
ОСОБА_4 не визнавав його та не хотів
реєструвати як сина. Коли ОСОБА_4
приходив додому в стані алкогольного
сп'яніння, то ОСОБА_6 разом з маленьким
ОСОБА_7 тікала з дому, бо він вчиняв
скандали, бив її. На день народження
ОСОБА_7, ОСОБА_4 не приходив, подарунки
не передавав. На даний час ОСОБА_7 з
сестрою ОСОБА_9 у неї на канікулах.
ОСОБА_7 розказував їй про нову школу, що
йому добре у м.Вашківці разом з дядьком,
знайшов собі нових друзів та боїться,
що його може забрати ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні свідок
ОСОБА_13 показала, що з 2008 року з ОСОБА_6
проживали по сусідству у дружніх
відносинах. ОСОБА_4 ніколи не бачила,
останній не приходив до ОСОБА_7. Коли
ОСОБА_6 захворіла, то ОСОБА_4 не
цікавився дитиною, на похованні його
також не було. ОСОБА_7 казав їй, що в
нього немає батька. Відомо також, що
ОСОБА_4 не давав дозволу виїхати за
кордон на відпочинок, тому ОСОБА_6
змушена була давати заяви до суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_14 показав, що проживає по
сусідству з ОСОБА_5 у м.Вашківці. У
ОСОБА_7 є всі умови для проживання,
ОСОБА_5 разом з дружиною доглядають за
ним та займаються вихованням. Не бачив,
щоб ОСОБА_4 приїжджав до сина.

Суд, заслухавши позивача, представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, третю особу, свідків,
вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення справи по суті, прийшов до
висновку, що в задоволенні позову
ОСОБА_4 необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які
беруть участь у справі. Доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4
перебував з ОСОБА_6 у зареєстрованому
шлюбі, який 26.08.2009 року розірвано, що
підтверджується копією про розірвання
шлюбу, Серія НОМЕР_3 виданого 07.09.2009 року
відділом реєстрації актів цивільного
стану Чернівецького міського
управління юстиції, актовий запис №628.
Від шлюбу є малолітній син - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_1,
виданого 26.09.2006 року, відділом
реєстрації актів цивільного стану
Чернівецького міського управління
юстиції, актовий запис №2213.
ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_6, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
Серія НОМЕР_2, виданим 20.01.2014 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану РС Чернівецького
міського управління юстиції, актовий
запис №131.

Судом також встановлено та
підтверджено позивачем ОСОБА_4 та
свідком ОСОБА_10, що на даний час останні
перебувають у зареєстрованому шлюбі,
від якого є малолітня дочка.

З витягу з протоколу засідання комісії
з питань захисту прав дитини №6 від
28.02.2014 року вбачається, що комісією
ухвалено відмовити у наданні висновку
до суду про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_4, мешканця
с.Клішківці, Хотинського району
Чернівецької області, по відношенню до
малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в
зв'язку із відсутністю підстав.
Рекомендовано звернутись до
психологів для проведення
психологічного коректування,
встановлення контакту з дитиною,
налагодження стосунків між ОСОБА_15 і
малолітнім ОСОБА_7

Згідно копії довідки-характеристики
Клішковецької сільської ради,
Хотинського району Чернівецької
області №627/02-09 від 19.12.2013 року
вбачається, що ОСОБА_4 проживає в
с.Клішківці, Хотинського району
Чернівецької області, українець,
освіта середня технічна, в даний час
займається підприємницькою
діяльністю, спиртними напоями не
зловживає, наркотичні засоби не вживає,
скарги на його адресу до сільської ради
не поступали, приймає участь у
громадському житті села,
характеризується позитивно.

З копій заяв сусідів ОСОБА_4 - ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20
вбачається, що ОСОБА_4 характеризується
з позитивної сторони, опікується
малолітньою дочкою.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Вижницької РДА №01.34-942 від
11.07.2014 року вбачається, що органом опіки
та піклування визнано недоцільним
позбавлення батьківських прав ОСОБА_4
по відношенню до малолітнього сина
ОСОБА_7 та рекомендовано ОСОБА_4 вжити
необхідних заходів для примирення з
рідними матері дитини та забезпечити
виконання своїх батьківських
обов'язків відповідно до чинного
законодавства України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_7
виховувався в дошкільному закладі №33
ЦРД «Оселя талановитих», навчався у
приватній загальноосвітній школі І-ІІ
ступенів «Надія» в 2012-2013 році в першому
класі, та з вересня 2013 року навчався у
Чернівецькій ЗОШ І-ІІІ ступенів №14, за
час навчання у різних школах
зарекомендував себе з позитивної
сторони, навчанням та вихованням
займалась матір ОСОБА_6 та сестра
ОСОБА_9, батько не брав участі у
вихованні сина, що підтверджується
копіями характеристик.

Згідно характеристики учня 2-Б класу
Вашківецької ЗОШ І-ІІІ ступенів
Вижницького району Чернівецької
області ОСОБА_7 від 19.05.2014 року
вбачається, що ОСОБА_7 проживає в
АДРЕСА_3. Дитина перебуває під наглядом
рідного брата матері ОСОБА_5 і його
дружини ОСОБА_22 Сім'я благополучна,
матеріально забезпечена, зацікавлена у
належному вихованні та навчанні
хлопчика. ОСОБА_7 проживає у приватному
будинку, де забезпечені хороші умови.
Має свою кімнату, де виконує домашні
завдання і проводить вільний час.
Опікуни кожен день цікавляться
навчанням і вихованням дитини,
приводять і забирають зі школи. Учень
має високий рівень розвитку, вихований,
здібний, акуратний. Гарно поводить себе
з однокласниками, відразу знайшов з
ними спільну мову. Бере активну участь
у житті класу. Опікуни допомагають
дитині у навчанні - це видно з
виконаних завдань, а також підказують
класоводу, як повестися в тій чи іншій
ситуації, щоб не вразити дитину.

Згідно акту обстеження умов проживання
від 26.04.2014 року вбачається, що комісією
у складі начальника служби у справах
дітей ОСОБА_23, головним спеціалістом
служби у справах дітей ОСОБА_24,
секретарем міської ради ОСОБА_25
проведено обстеження умов проживання у
житловому будинку ОСОБА_5 Умови
проживання - хороші, дитина має власну
кімнату, є місце для зберігання книжок
та зошитів. Всі члени сім'ї позитивно
ставляться до дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції
України, статті 5 СК України держава
охороняє сім'ю, дитинство, материнство,
батьківство, забезпечує охорону прав
матері та батька, створює умови для
зміцнення сім'ї. Ніхто не може
зазнавати втручання в його сімейне
життя, крім випадків, встановлених
Конституцією України. Кожна дитина має
право на проживання в сім'ї разом з
батьками або в сім'ї одного з них та на
піклування батьків. Сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини.

Згідно до ст.141 СК України мати, батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 163 СК України, батьки
мають переважне право перед іншими
особами на те, щоб малолітня дитина
проживала з ними. Батьки мають право
вимагати відібрання малолітньої
дитини від будь-якої особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду. Суд може відмовити у
відібранні малолітньої дитини і
переданні її батькам або одному з них,
якщо буде встановлено, що це суперечить
її інтересам.

Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання
сімейних відносин має здійснюватися з
максимально можливим урахуванням
інтересів дитини, непрацездатних
членів сім'ї.

Згідно зі статтею 9 Конвенції про права
дитини держава має забезпечити, щоб
дитина не розлучалася з батьками
всупереч їх бажанню, за винятком
випадків, коли компетентні органи
згідно з судовим рішенням, визначають
відповідно до застосовуваного закону і
процедур, що таке розлучення необхідне
в якнайкращих інтересах дитини. Таке
визначення може бути необхідним у тому
чи іншому випадку, наприклад, коли
батьки жорстоко поводяться з дитиною
або не піклуються про неї, або коли
батьки проживають роздільно і
необхідно прийняти рішення щодо місця
проживання дитини. Під час будь-якого
розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті
всім заінтересованим сторонам
надається можливість брати участь у
розгляді та викладати свою точку зору.

Згідно зі статтею 12 Конвенції про права
дитини держава має забезпечити дитині
здатній сформулювати власні погляди,
право вільно висловлювати ці погляди з
усіх питань, що торкаються дитини,
причому поглядам дитини приділяється
належна увага згідно з її віком і
зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема,
надається можливість бути заслуханою в
ході будь-якого судового чи
адміністративного розгляду, що
торкається дитини, безпосередньо або
через представника чи відповідний
орган у порядку, передбаченому
процесуальними нормами національного
законодавства.

Як встановлено висновками органів
опіки та піклування №6 від 28.02.2014 року
та №01.34-942 від 11.07.2014 року та
підтверджено в судовому засіданні як
показами свідків, так і позивачем
ОСОБА_4, останній не встановив контакт з
малолітнім ОСОБА_7, як батько з сином,
після смерті матері ОСОБА_7 перебуває в
психологічному напруженні, відповідно
до інформації про результати
психодіагностичного обстеження
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яке проводилось
17.10.2013 року і 20.02.2014 року, і береться
судом за основу при прийнятті рішення,
вбачається, що для актуального
психоемоційного стану ОСОБА_7
характерне переважання негативних
емоцій, домінування поганого настрою і
неприємних переживань, що свідчить про
наявність проблем, з якими йому важко
впоратись самостійно. Сім'я для ОСОБА_7
- він, мама, сестра і бабуся. Згадки про
батька викликають у ОСОБА_7 негативні
почуття, насамперед - образу і злість,
тощо. За результатами повторного
психодіагностичного обстеження ОСОБА_7
свідчать про те, що актуальний
емоційний стан хлопчика не змінився: у
нього і надалі переважають негативні
емоції, домінують неприємні
переживання, однак зберігаються
бадьорість, готовність до енергозатрат
та вміння відновлювати ресурси.
Ставлення до членів родини також не
змінилось - найважливішою фігурою
наразі для нього є сестра. Хлопчик
також отримує багато підтримки з боку
інших родичів мами. На питання про
батька і далі відповідає «не хочу з ним
бачитись і жити з ним не хочу».

Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 із
змінами вбачається, що ухилення
батьків від виконання своїх обов'язків
має місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування , медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання: не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення, не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування своїми
обов'язками.

Суд, критично ставиться до посилань
ОСОБА_4 на те, що він не мав можливості
налагодити спілкування з малолітнім
сином ОСОБА_7, що йому відповідач чинив
перешкоди в спілкуванні з дитиною,
оскільки позивачем ОСОБА_4 не надав
жодного доказу, який би підтвердив
вищезазначене, крім того, ОСОБА_4 мав
законне право звернутись до суду з
позовом про встановлення днів-побачень
з малолітнім сином ОСОБА_4, однак цього
зроблено не було, що свідчить про його
байдуже ставлення до встановлених
висновком органу опіки та піклування
рекомендацій.

Відповідно до принципу 2 Декларації
прав дитини, прийнятої 20.11.1959 р.
Генеральною Асамблеєю ООН дитині
законом і іншими засобами повинен бути
забезпечений спеціальний захист і
надані можливості і сприятливі умови,
які дозволяли б їй розвиватися фізично,
розумово, етично, духовно і в
соціальному відношенні здоровим і
нормальним шляхом і в умовах свободи і
гідності. Принцип 7 Декларацій
закріплює якнайкраще забезпечення
інтересів дитини як керівний принцип
для тих, хто несе відповідальність за
освіту і навчання дитини.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
суд вважає, що інтереси малолітнього
ОСОБА_7 на даний час забезпечені
відповідачем ОСОБА_5 належним чином,
натомість зміна звичних для ОСОБА_7
умов проживання, навчання та порушення
зв'язків, які склалися на даний час
суперечить його інтересам.

Крім того, позивачем ОСОБА_4 не надано
належних та допустимих доказів, які
підтверджують його матеріальний стан,
умови проживання, можливість
забезпечити малолітнього ОСОБА_7 всім
необхідним для розвитку, навчання
проживання та виховання.

На підставі викладених обставин суд
вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_4
про відібрання малолітньої дитини
необхідно відмовити, оскільки вимоги є
передчасними і такими, що можуть
ускладнити психологічний, психічний та
духовний розвиток, а тому суперечать
інтересам малолітньої дитини - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ст.7 ч.8, ст.163 СК України, ст.
2, 9, 12 Конвенції про права дитини від
20.11.1989 року, редакція зі змінами,
схваленими резолюцією 50/150 Генеральної
асамблеї ООН від 21.12.1995 року, п.п.15, 16
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 із
змінами, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218
ЦПК України, Суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5,
де третьою особою без самостійних
вимог є служба у справах дітей
Вижницької районної державної
адміністрації Чернівецької області,
про відібрання малолітньої дитини
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. Апеляційна скарга
на рішення суду може бути подана
протягом 10 днів з дня його
проголошення, а в разі проголошення
вступної та резолютивної частини
рішення - з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга подається
до Апеляційного суду Чернівецької
області через Вижницький районний суд
Чернівецької області.

Суддя:
І. А. Кибич