Провадження №22-ц/784/2124/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду Миколаївської
області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О.,
Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Орельською Н.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, Іванова В.М. -
представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Миколаєві цивільну
справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 25 лютого 2014 року
за його позовом до ТОВ «ДАЕРС» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ТОВ «ДАЕРС» про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовув тим, що
з 01 серпня 2011 року він був прийнятий у
ТОВ «ДАЕРС» на посаду водія
транспортних засобів в департамент
продажу Миколаївського регіону з
випробувальним строком один місяць.

Наказом директора підприємства від 22
вересня 2011 року він звільнений на
підставі ст. 28 КЗпП України, за
результатами випрабування.

Наказ про звільнення з роботи він
вважає незаконним.

Посилаючись на наведене, позивач
просив суд поновити його на посаді
водія транспортних засобів та
стягнути з відповідача на його користь
середню заробітну плату за час
вимушеного прогулу з 23 вересня 2011 року
по день поновлення на роботі.

В подальшому позивач збільшив позовні
вимоги і просив також суд стягнути з
відповідача на його користь 3 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди та 1000
грн. витрат на оплату юридичних послуг.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 25 лютого 2014 року в
позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким його позов задовольнити в повному
обсязі. Позивач посилається на те, що
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи, наявним у
ній доказам та положенням трудового
законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 28 КЗпП України,
якщо протягом строку випробування
встановлено невідповідність
працівника роботі, на яку його
прийнято, власник або уповноважений
ним орган протягом цього строку вправі
розірвати трудовий договір. Розірвання
трудового договору з цих підстав може
бути оскаржене працівником в порядку,
встановленому для розгляду трудових
спорів у питаннях звільнення.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 з 01 серпня 2011 року був прийнятий
ТОВ «ДАЕРС» на посаду водія
транспортних засобів в департамент
продажу Миколаївського регіону з
випробувальним строком один місяць. З
наказом № 429-к від 01 серпня 2011 року про
прийняття на роботу позивач був
ознайомлений того ж дня. (т.1 а.с. 81)

Як вбачається з листа ТОВ «ДАЕРС»
ОСОБА_1 01 серпня 2011 року був
ознайомлений з посадовою інструкцією,
колективним договором та правилами
внутрішнього трудового розпорядження.
(т.1 а.с.102)

Представник відповідача в засіданні
суду першої інстанції та апеляційної
інстанції пояснив, що до
функціональних обов'язків ОСОБА_1
входило доставлення клієнтам 20
літрових баків з водою. Дану обставину
позивач не заперечував, що
підтверджується змістом позовної
заяви та його поясненнями в
апеляційному суду Миколаївської
області.

З матеріалів справи також вбачається,
що з 15 серпня 2011 року по 21 вересня 2011
року ОСОБА_1 був тимчасово
непрацездатним. Згідно виписки з
рішення лікарської консультативної
комісії міської поліклініки №4 від 22
вересня 2011 року позивачу було
заборонено тяжкий фізичний труд та
підйом важкості більш ніж 5 кг.

Наказом відповідача № 506 від 22 вересня
2011 року позивач був звільнений з роботи
на підставі ст. 28 КЗпП України за
результатами випробування у зв'язку з
невідповідністю займаній посаді.

Встановивши наведені обставини суд
першої інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про те, що
відповідач звільнив позивача з роботи
на законних підставах, передбачених
ст. 28 КЗпП України. Тому відсутні
підстави для поновлення ОСОБА_1 на
роботі.

Доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу, оскільки вона не
містить посилань на обставини та
докази, які спростовують висновки суду.

Оскільки рішення ухвалено з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, то підстав для
його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 25
лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але з цього часу протягом двадцяти днів
може бути оскаржена у касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча
Судді: