АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1537/2014р.
Головуючий в І інстанції Стамбула Н.В.
Доповідач: Кутурланова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року липня місяця 01 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні апеляційну
скаргу ОСОБА_2, діючої на підставі
довіреності в інтересах ОСОБА_3 на
рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 28 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку,
визнання права власності в порядку
спадкування,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_4, Таврійської
міської ради про визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину, визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку,
визнання права власності в порядку
спадкування.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що після смерті його батька
ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1,
відкрилася спадщина на ? частину
житлового будинку АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті батька прийняли
він та його матір ОСОБА_6, як спадкоємці
першої черги за законом, оскільки на
час смерті спадкодавця проживали та
були зареєстровані з ним за однією
адресою, вступили в управління та
володіння спадковим майном і у
передбаченому законом порядку заяви
про відмову від прийняття спадщини не
подавали.

ІНФОРМАЦІЯ_2 його матір ОСОБА_6 померла
і при намаганні оформити свої спадкові
права йому стало відомо, що ОСОБА_6
отримала свідоцтво про право власності
на спірний будинок на своє ім»я і за
договором купівлі-продажу від 25.06.2001
року здійснила його відчуження ОСОБА_4

Посилаючись на те, що відчуження
спірного будинку здійснено ОСОБА_6 з
порушенням права власності на належну
йому ? частку у спадковому майні,
позивач просив суд визнати частково
недійсним свідоцтво про право на
спадщину за законом, видане 07.08.1984 року
на ім»я ОСОБА_6, визнати за ним, як
спадкоємцем першої черги за законом
після смерті батька ОСОБА_5 право
власності на 1/4 частину спірного
будинку, а також визнати недійсним
договір купівлі-продажу житлового
будинку, укладений 25.06.2001 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_4, визнати за ним як
спадкоємцем першої черги за законом і
за заповітом після смерті матері
ОСОБА_6 право власності на 3/4 частини
спірного житлового будинку та право
власності на земельну ділянку розміром
0,0497 га, на якій цей будинок
розташований.

Рішенням Новокаховського міського
суду Херсонської області від 28 березня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про визнання частково недійсним
свідоцтва про право на спадщину,
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку,
визнання права власності в порядку
спадкування відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, діюча на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду
першої інстанції та ухвалити нове, яким
позовні вимоги задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_7, діюча в інтересах
ОСОБА_4, доводи апеляційної скарги не
визнала, вважаючи їх безпідставними, а
ухвалене у справі рішення законним та
обґрунтованим, у зв'язку з чим просить
апеляційну скаргу відхилити, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
виходив з того що, позивачем не надано
належних та достовірних доказів
прийняття ним спадщини після смерті
батька шляхом вступу в управління та
володіння спадковим майном, у зв»язку
із чим відсутні підстави для визнання
частково недійсним свідоцтва про право
на спадщину, виданого на ім»я ОСОБА_6 та
визнання права власності на частку у
спадковому майні.

Однак колегія суддів не може у повній
мірі погодитись з такими висновками
суду першої інстанції, оскільки вони не
ґрунтуються на досліджених судом
доказах та нормах матеріального права,
що регулюють спірні правовідносини.

Судом вірно встановлено та
підтверджується дослідженими в ході
розгляду справи доказами, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.4), після
смерті якого відкрилася спадщина на 1/2
частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_5 заповіту на випадок
своєї смерті не складав, то відповідно
до ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року,
що був чинним на час відкриття
спадщини) спадкоємцями першої черги за
законом стали його дружина ОСОБА_6 та
його діти позивач по справі ОСОБА_3 та
відповідачка ОСОБА_4 (а.с.10,11).

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_4 спадщину після смерті батька не
прийняла, оскільки в передбачений
законодавством строк вона, як
спадкоємець, який не проживав постійно
із спадкодавцем, не подала до
нотаріальної контори заяву про її
прийняття.

07.08.1984 року Новокаховською державною
нотаріальною конторою за реєстровим
№2427 на ім'я ОСОБА_6 видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на ? частку
будинку, а на решту ? частки будинку
видано свідоцтво про право власності
на частку в майні подружжя у будинку
АДРЕСА_1.

25.06.2001 року ОСОБА_6 за договором
купівлі-продажу продала ОСОБА_4 спірний
будинок.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про визнання свідоцтва про право
на спадщину, виданого на ім»я ОСОБА_6
частково недійсним та визнання права
власності в порядку спадкування на ?
частку спірного будинку, суд першої
інстанції безпідставно не прийняв до
уваги факт проживання та реєстрації
ОСОБА_3 із спадкодавцем як на час його
смерті, так і в подальшому, що
підтверджується витягом з домової
книги (а.с.8-9,13) як доказ прийняття
спадщини шляхом вступу в фактичне
управління та володіння спадковим
майном, оскільки такий висновок не
ґрунтується на нормах матеріального
права, що регулюють спірні
правовідносини.

Так, відповідно до ст.549 ЦК України (в
редакції 1963 року, що був чинним на час
виникнення спірних правовідносин)
спадкоємець вважається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном або якщо він подав
нотаріальному органу за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зважаючи на те, що доказами на
підтвердження фактичного вступу в
управління або володіння спадковим
майном відповідно до чинної на час
відкриття спадщини Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
державними нотаріальними конторами
Української РСР, затвердженої наказом
Мінюста УРСР від 31.10.1975 року №45/5, є,
зокрема, запис в паспорті спадкоємця
або в будинковій книзі, який свідчить
про те, що спадкоємець був постійно
прописаний в спадковому будинку в
період шести місяців після дня смерті
спадкодавця, що не було взято до уваги
судом першої інстанції як
беззаперечний доказ вступу в
управління та володіння спадковим
майном, колегія суддів приходить до
висновку про обґрунтованість доводів
апеляційної скарги в наведеній
частині.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
після смерті ОСОБА_5 спадщину, яка
складалася з ? частки спірного будинку
у передбаченому законом порядку
прийняли позивач та його мати ОСОБА_6, з
огляду на відсутність в досліджених
судом архівних матеріалах спадкової
справи, заведеної після смерті ОСОБА_5
нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3
про відмову від прийняття спадщини, а
також відсутність посилання на таку
обставину у самому свідоцтві про право
на спадщину, виданого на ім»я ОСОБА_6 на
? частку спадкового майна, враховуючи
відсутність у справі належних та
достовірних доказів в обґрунтування
посилань щодо обізнаності позивача про
отримання ОСОБА_6 свідоцтва про право
на спадщину та відчуження спірного
будинку у 2001 році та пропуск у зв»язку
із цим ОСОБА_3 строків позовної
давності, колегія суддів приходить до
висновку про підставність та
обґрунтованість заявлених позовних
вимог в частині визнання частково
недійсним свідоцтва про право на
спадщину за законом на ? частку будинку
АДРЕСА_1, виданого Новокаховською
державною нотаріальною конторою 07.08.1984
року, реєстр №2427 на ім'я ОСОБА_6 та
визнання за ОСОБА_3 як спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
права власності на ? частку будинку
АДРЕСА_1.

За наведених обставин та відповідно до
вимог ст.309 ЦПК України рішення суду в
цій частині підлягає скасування з
ухваленням нового рішення про
задоволення вищезазначених позовних
вимог.

Разом з тим, оскільки ОСОБА_3 на час
укладення оспорюваної угоди
купівлі-продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не
був її стороною, а права власника
підлягають захисту у інший
передбачений законом спосіб, шляхом
пред»явлення віндикаційного позову,
а не визнання правочину недійсним,
колегія суддів вважає безпідставними
доводи апеляційної скарги в наведеній
частині та не вбачає підстав для
скасування рішення суду про відмову у
задоволенні позовних вимог про
визнання договору купівлі-продажу
недійсним з заявлених позивачем
підстав.

Враховуючи, що на момент смерті ОСОБА_6
спірний будинок було відчужено, а отже
він не увійшов до складу спадщини, яка
відкрилася після її смерті, доводи
апелянта щодо наявності підстав для
визнання за ним в порядку спадкування
після смерті матері ОСОБА_6 права
власності на 3/4 частини спірного
житлового будинку є безпідставними та
до уваги колегією суддів не беруться.

Крім того, зважаючи на те, що земельна
ділянка для будівництва і
обслуговування житлового будинку та
господарських будівель і споруд площею
0,0497 га по АДРЕСА_1 відповідно до
державного акту про право власності на
земельну ділянку від 01.10.2003 року
належала ОСОБА_6 (а.с.6) і матеріали
справи не містять відомостей щодо її
відчуження за життя спадкодавця,
приймаючи до уваги факт прийняття
позивачем спадщини після смерті матері
ОСОБА_6 відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК
України, колегія суддів приходить до
висновку про те, що позивач не
позбавлений можливості у позасудовому
порядку оформити свої спадкові права
на зазначену земельну ділянку, а тому
не вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги в наведеній частині
та скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючої на
підставі довіреності в інтересах
ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду
Херсонської області від 28 березня 2014
року скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
визнання частково недійсним свідоцтва
про право на спадщину за законом,
визнання права власності як за
спадкоємцем першої черги спадкування
та ухвалити у цій частині нове рішення.

Визнати частково недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом на ?
частку будинку АДРЕСА_1, виданого
Новокаховською державною нотаріальною
конторою 07.08.1984 року, реєстр №2427 на ім'я
ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_3 як спадкоємцем
першої черги за законом після смерті
батька ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
право власності на ? частку будинку
АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді