Номер провадження: 22-ц/785/6746/14
Головуючий у першій інстанції Матяш
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Виноградової Л.Є.

Кононенко Н.А.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за заявою ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення (заінтересована особа ГУ
державної міграційної служби України в
Одеській області Київського РВ в м.
Одеса) за апеляційною скаргою
Авраменко Ігоря (в інтересах компанії
Норсон інвестменс корп.) на рішення
Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 27 березня 2014 року,

встановила:

17 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з заявою про встановлення факту,
що має юридичне значення (02-04).

В обґрунтування заяви ОСОБА_3 послалась
на те, що вона перебуває у шлюбі з
ОСОБА_5 з 19 грудня 1998 року. Від спільного
шлюбу в них народились діти - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Діти постійно проживали у
домоволодінні АДРЕСА_1. Але на даний час
у заявниці виникла необхідність
встановити факт проживання дітей за
зазначеною адресою, а саме те, що ОСОБА_6
та ОСОБА_7 були зареєстровані та
постійно проживали у домоволодінні по
АДРЕСА_1 з 17 квітня 2006 року по
теперішній час. Заявниця звернулася до
ГУ державної міграційної служби в
Одеській області Київського РВ в м.
Одеса з метою одержання довідки про
реєстрацію місця проживання дітей, але
отримала довідку про те, що діти
вписані в талон, але в довідці чітко не
вказано, що саме діти зареєстровані та
проживають за вищевказаною адресою,
тому вона була змушена звернутися до
суду з метою захисту прав своїх дітей.

В судовому засіданні:

- представник ОСОБА_3 заяву підтримав,
просив суд задовольнити у повному
обсязі;

- представник Київського РВ в м. Одеса
ГУ ДМС України в Одеській області не
з'явився, надіслав на адресу суду
клопотання з проханням розглянути
справу без його участі.

Рішенням Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 27 березня 2014 року заяву ОСОБА_3
задоволено частково.

Суд першої інстанції:

- встановив факт того, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та
проживає у домоволодінні АДРЕСА_1 з 17
квітня 2006 року по червень 2013 року;

- встановив факт проживання ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у домоволодінні АДРЕСА_1 в
період з 17 квітня 2006 року по червень 2013
року.

В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі Авраменко І. (в
інтересах компанії Норсон інвестменс
корп.) просить рішення суду скасувати,
закрити провадження у справі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України
апеляційний суд не обмежений доводами
апеляційної скарги, якщо під час
розгляду справи буде встановлено
неправильне застосування норм
матеріального права або порушення норм
процесуального права, які є
обов'язковою підставою для скасування
рішення.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3
районний суд виходив з того, що ОСОБА_3
та ОСОБА_5 уклали шлюб 19 грудня 1998 року
(а.с. 05).

Від шлюбу в них народились діти -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 06, 07).

Як вбачається з довідки про реєстрацію
місця проживання перебування фізичної
особи від 2013 року - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1
вписаний у талон про реєстрацію місця
проживання з матір'ю - ОСОБА_3, яка
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17
квітня 2006 року. ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 не
вписаний у талон про реєстрацію місця
проживання, що на думку суду, не є
підтвердженням не проживання дитини з
матір'ю (а.с. 10).

Враховуючи те, що ОСОБА_7 народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, а на момент реєстрації
місця проживання матері - ОСОБА_3 та по
сьогоднішній день, він є малолітньою
дитиною, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 29
ЦК України, місцем проживання ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, є місце проживання його
батьків, в даному разі - матері.

Однак, погодитись з таким висновком
районного суду не можна, оскільки суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, недоведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд вважав встановленими,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, суд порушив норми
матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані
порушення призвели до неправильного
вирішення справи, тому суд апеляційної
інстанції на підставі п. п. 1-4 ст. 309 ЦПК
України рішення суду першої інстанції
скасовує, ухвалює нове рішення із
наступних підстав.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні,в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які буди
досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме
провадження - це вид непозовного
цивільного судочинства, в порядку
якого розглядаються цивільні справи
про підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, що мають
значення для охорони прав та інтересів
особи або створення умов здійснення
нею особистих немайнових чи майнових
прав або підтвердження наявності чи
відсутності неоспорюваних прав.

Ст. 256 ЦПК України встановлений перелік
юридичних фактів, що підлягають
встановленню в судовому порядку.

Як вбачається зі ст. 257 ЦПК України,
заява фізичної особи про встановлення
факту, що має юридичне значення,
подається в суд за місцем її
проживання.

Згідно зі ст. 258 ЦПК України, у заяві
повинно зазначено:

- який факт заявник просить встановити
та з якою метою;

- причини неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
факт;

- докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у
рішенні суду повинно бути зазначено
відомості про факт, встановлений судом,
мету його встановлення, а також докази,
на підставі яких суд установив цей
факт.

Як вбачається з роз'яснень викладених в
п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 5 від 31 березня 1995 року (з
наступними змінами, далі Постанови)
«Про судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення», в порядку окремого
провадження розглядаються справи про
встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти
породжують юридичні наслідки, тобто
від них залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян;

- чинним законодавством не передбачено
іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості
одержати або відновити загублений чи
знищений документ, який посвідчує факт,
що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з
наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 Постанови, вирішуючи
питання про прийняття заяв про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення, судам необхідно враховувати,
що ці заяви повинні відповідати як
загальним правилам щодо змісту і форми
позовної заяви, так і вимогам щодо її
змісту.

Якщо в заяві не зазначено, який
конкретно факт просить встановити
заявник, з яких причин неможливо
одержати або відновити документ, що
посвідчує даний факт, якими доказами
цей факт підтверджується або до заяви
не приєднано довідки про неможливість
одержання чи відновлення необхідних
документів, суддя постановляє ухвалу
про залишення заяви без руху.

У заяві необхідно також було вказати
причини неможливості одержання або
відновлення документів, що посвідчують
цей факт.

Однак, всупереч зазначеному вище:

- заявник ОСОБА_3 звернулася з
вищевказаною заявою до Білгород-
Дністровського міськрайонного суду
Одеської області, хоча остання
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.
02-04, 54);

- заявник не вказала в заяві з якою
метою вона просила встановити факт
постійного проживання вищевказаних
осіб за зазначеною вище адресою;

- з яких причин неможливо одержати або
відновити документ, що посвідчує даний
факт, якими доказами цей факт
підтверджується;

- до заяви не приєднано довідки про
неможливість одержання чи відновлення
необхідних документів;

- що такий факт породжує юридичні
наслідки, тобто від них залежить
виникнення, зміна або припинення
особистих чи майнових прав громадян;

- суд першої інстанції у порушення ст. 259
ЦПК України, не зазначив у рішенні
відомості про факт, встановлений судом,
мету його встановлення, а також докази,
на підставі яких суд встановив цей
факт, оскільки мета дає можливість
зробити висновок, чи дійсно цей факт є
юридичним і чи тягне він правові
наслідки.

Також, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, ОСОБА_7
(а.с. 06, 07).

Відповідно до іпотечного договору від
15 грудня 2010 року, укладеного між
компанією Норсон інвестменс корп. та
ОСОБА_5, останній, який зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1, надав в іпотеку
вищевказаній компанії нерухоме майно,
а саме домоволодіння, розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37-39).

Згідно з п. 1.11.8 зазначеного вище
іпотечного договору, відносно предмету
іпотеки відсутні права третіх осіб, у
тому числі право користування
предметом іпотеки неповнолітніх дітей.

Як вбачається з державного реєстру
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності, власником нерухомого
майна за адресою: АДРЕСА_1 є компанія
Норсон інвестменс корп. на підставі
вищеназваного іпотечного договору (а.с.
40).

При цьому, судова колегія зазначає, що
згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60
ЦПК України.

Судова колегія вважає, що ОСОБА_3 не
довела ті обставини, на які вона
послалась як на підставу своїх вимог
щодо вищевказаної заяви, що є
обов'язком сторін згідно з засадами
змагальності процесу.

На підставі всього вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.
п. 1-4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319
ЦПК України, судова колегія судової
палати з цивільних справ Апеляційного
суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу Авраменко Ігоря (в
інтересах компанії Норсон інвестменс
корп.) - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
від 27 березня 2014 року по цивільній
справі за заявою ОСОБА_3 про
встановлення факту, що має юридичне
значення (заінтересована особа ГУ
державної міграційної служби України в
Одеській області Київського РВ в м.
Одеса) - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про
встановлення факту того, що ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2
були зареєстровані та постійно
проживали у домоволодінні АДРЕСА_1 з 17
квітня 2006 року по теперішній час -
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь компанії
Норсон інвестменс корп. судові витрати
в розмірі 121 грн. 80 коп. (сто двадцять
одна гривня 80 копійок).

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, однак може бути
оскаржене шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді

С.П. Гайворонський

Л.Є. Виноградова

Н.А. Кононенко