Справа № 627/1422/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2014 року
смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області у складі :

головуючий суддя - Остапов
М.О.

за участю секретаря -
Григоренко І.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Краснокутського
районного суду Харківської області з
зазначеним вище позовом в якому
просить суд визнати недійсним договір
купівлі - продажу житлового будинку
АДРЕСА_1, посвідчений державним
нотаріусом Краснокутської державної
нотаріальної контори Гук С.Ю. 08 травня
2009 року, зареєстрований в реєстрі № 1431.

Позовні вимоги доповнив (доповнення
прийняті судом) вимогою про стягнення з
відповідача судових витрат.

Позов мотивує та обґрунтовує тим, що 08
травня 2009 року між ним та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір купівлі -
продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач стверджує, що цей договір
укладався як фіктивний за обоюдною
згодою сторін , не мав на меті створення
реальних наслідків і укладався для
уникнення обтяжень за іншим цивільно -
правовим спором, що знаходився на
розгляді в Дзержинському районному
суді міста Харків.

Стверджує, що був та лишається єдиним
власником цього будинку, що , як на його
думку, підтверджується розрахунковими
документами на будівельні матеріали та
фінансовою неспроможністю
відповідача.

Підтвердженням фіктивності договору
вважає те, що на протязі всього часу
володіння будинком та після укладання
договору з відповідачем , сплачує
необхідні комунальні платежі та
платежі за земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та його
представник повністю підтримали
заявлені вимоги, просили суд їх
задовольнити.

Відповідач та її представник позов
заперечували повністю, мотивуючи тим.
Що договір не є фіктивним, а мав на меті
настання реальних наслідків у вигляді
переходу права власності від ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 Наполягали на тому, що сплинув
термін позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши пояснення
свідків, надані в ході розгляду спору
по суті, вивчивши матеріали справи та
подані сторонами в обґрунтування своїх
позицій докази , з огляду на системний
аналіз норм права, що регулюють спірні
правовідносини, суд доходить до
наступного висновку.

Згідно положень норм Цивільного -
Процесуального Кодексу України , щодо
обов`язку суду розглядати справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданими відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених вимог
і на підставі доказів сторін та інших
осіб , які беруть участь у справі,
пред`явлений позов розглядається
виключно в межах заявлених вимог.

Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного -
Процесуального Кодексу України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст. 58, 59 Цивільного -
Процесуального Кодексу України
належними є докази , які містять
інформацію щодо предмета доказування .
Сторони мають право обґрунтувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази , які не стосуються предмета
доказування. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В ході розгляду справи позивач та його
представник наполягали на тому, що
договір купівлі купівлі - продажу
житлового будинку АДРЕСА_1 укладався як
фіктивний за обоюдною згодою сторін ,
не мав на меті створення реальних
наслідків і укладався для уникнення
обтяжень за іншим цивільно - правовим
спором, що знаходився на розгляді в
Дзержинському районному суді міста
Харків.

В обґрунтування своєї позиції
посилаються на те, що відповідач ОСОБА_2
ніколи не мала коштів на придбання
будинку вартістю 98 000 гривень за
оспорюваним договором. Зазначена
обставина , на їх думку,
підтверджується довідкою
Богодухвської ДПІ ГУ Міндоходів
України в Харківській області, що
міститься в матеріалах справи. Крім
того , позивач та його представник
наполягають на тому, що за оскаржуваним
договором не настали наслідки у
вигляді набуття відповідачем права
власності, що , як на їх думку ,
підтверджується квитанціями про
сплату комунальних послуг на ім`я
ОСОБА_1, проектом електрифікації
домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому
замовником зазначений ОСОБА_1 Також
позивач зазначив, що всі ремонтні та
будівельні роботи виконувались на його
особисте замовлення, всі будівельні
матеріали придбались за його кошти, що
підтверджується платіжно -
розрахунковими документами. Також
зазначає, що відповідачем на його ім`я
було видане доручення , яким він
уповноважений на управління та
розпорядження домоволодінням .

Вважає, що початком перебігу позовної
давності і є дата , коли він дізнався
про скасування цієї довіреності ОСОБА_2

Відповідач та її представник в ході
розгляду справи по суті категорично
заперечували доводи позивача.
Наполягали на тому, що кошти на
придбання будинку у відповідача були
наявні із особистих збережень та угод з
продажу власної нерухомості
відповідачем, що підтверджується
довідкою приватного нотаріуса
Куп`янського міського нотаріального
округу від 30 квітня 2014 року ОСОБА_4.
Також відповідач зазначила, що
здійснювала догляд за будинком та
прилеглою територією до того часу поки
протиправно не була позбавлена
позивачем можливості користуватись ,
належним їй будинком.

Доказами , наявними по справі,
встановлено та підтверджується
наступне.

Із п. 1 договору купівлі - продажу
будинку житлового з господарськими
будівлями від 08 травня 2009 року ,
посвідченого державним нотаріусом
Краснокутської державної нотаріальної
контори Гук С.Ю. , зареєстрованого в
реєстрі № 1431 , витікає, що ОСОБА_1 продав
, а ОСОБА_2 купила житловий будинок
АДРЕСА_1.

Пункт 3 того ж договору свідчить про те,
що продаж вчинено за 98000 гривень, які
продавець одержав від покупця ще до
підписання договору. Своїм підписом
під цим договором продавець
підтверджує факт повного розрахунку за
проданий будинок і відсутність щодо
покупця будь - яких претензій
фінансового характеру.

Пунктом 7 договору сторони
стверджують, що договір не носить
характеру мнимого та удаваного
правочину, а також свідчать, що зміст
цього договору їм нотаріусом
роз`яснено у повному обсязі , текст
договору прочитаний ними повністю , а
також прочитаний їм нотаріусом уголос.
(а.с. 54)

Будучи опитаною в якості свідка,
та попередженою про кримінальні
відповідальність за ст.ст. 384 , 385 КК
України, державний нотаріус
Краснокутської державної нотаріальної
контори Гук С.Ю. повідомила суду, що нею
сторонам за оскаржуваним договором
були роз`яснені правові наслідки його
укладання. Угода укладалась сторонами
добровільно.

В позові ОСОБА_1 посилається п. 24
Постанови Пленуму Верховного
Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року
«Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» в тій його
частині, що якщо сторонами не вчинено
будь - яких дій на виконання такого
правочину, суд ухвалює рішення про
визнання правочину недійсним без
застосування будь - яких наслідків.
Також посилається на статті 215 - 216
Цивільного Кодексу України , як на
правові підстави визнання
оскаржуваного договору недійсним.

Однак, зазначені доводи позивача
спростовуються матеріалами справи .

Так, договір оскаржуваний купівлі -
продажу від 08 травня 2009 року містить
штамп про його державну реєстрацію в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 12 травня 2009 року у
відповідності до вимог, передбачених
ст. 210, та 334 Цивільного Кодексу України.
З огляду на цю обставину суд вважає, що
відповідачем вчинено всі дії необхідні
для настання наслідків, передбачених
цим договором у вигляді переходу права
власності на будинок з надвірними
будівлями від позивача до відповідача
та його державної реєстрації.

Крім того, суд також розцінює, як доказ
реального настання правових наслідків
за оскаржуваним договором і доручення
ОСОБА_2 видане ОСОБА_1 13 серпня 2010 року
(через 1 рік і 3 місяці після укладення
договору) , посвідчене державним
нотаріусом Краснокутської державної
нотаріальної контори Гук С.Ю. ,
зареєстроване в реєстрі № 1544.
Відповідач цим дорученням
уповноважила позивача від її , як
власника, імені здійснювати вичерпний
перелік дії щодо будинку АДРЕСА_1
Краснокутського району Харківській
області. Сторони не заперечують , що на
даний час доручення скасоване
довірителем.

Зазначені обставини відповідають
наступним нормам права :

Статті 202 ч. 1 ЦК України , що проголошує -
правочином є дія особи , спрямована на
набуття , зміну або припинення
цивільних прав та обов`язків;

Статті 203 ч.ч. 1,4, 5 ЦК України, що
проголошує - зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам. Правочин має
вчинятись у формі, встановленій
законом Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним;

Статті 208 п. 4 ЦК України , що проголошує -
У письмовій формі належить вчиняти : 4)
інші правочини, щодо яких законом
встановлена письмова форма;

Статті 209 ч. 1 ЦК України , що проголошує -
правочин, який вчинений у письмовій
формі, підлягає нотаріальному
посвідченню лише у випадках ,
встановлених законом або домовленістю
сторін .

Статті 210 ч. 1 ЦК України , що проголошує -
правочин підлягає державній
реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
вчиненим з моменту його державної
реєстрації .

Статті 334 ч. 4 ЦК України, що проголошує -
якщо договір про відчуження майна
підлягає державній реєстрації , право
власності у набувача виникає з моменту
такої реєстрації .

З огляду на перелічені обставини суд
вважає, що надані ОСОБА_1 в якості
доказів копії квитанцій про оплату
комунальних послуг, податку на землю,
рахунки - фактури на придбання
будівельних матеріалів, проекту
електрифікації домоволодіння не
породжують правових наслідків у
вигляді визнання недійсним договору
купівлі - продажу від 08 травня 2009 року
набуття ним права власності на будинок
АДРЕСА_1.

Також, надаючи оцінку доказам по
справі, суд критично ставиться до
пояснень свідка ОСОБА_6, який по суті
оскаржуваного договору не надав суду
свідчень, що прямо вказали б на його
фіктивність.

Керуючись принципом презумпції
правомірності правочину,
передбаченому ст. 204 Цивільного Кодексу
України, що проголошує наступне :
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним, - суд не вважає докази,
надані позивачем переконливими та
достатніми для визнання оскаржуваного
договору недійсним.

Щодо строків позовної давності на які
посилається позивач, то суд , керуючись
зазначеним вище принципом,вважає, що їх
перебіг розпочався з моменту його
укладання 08 травня 2009 року.

Статтею 257 Цивільного Кодексу України
передбачено, що загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

В зв`язку з цим суд вважає, що позивачем
пропущений строк позовної давності та
відсутні підстави для його поновлення.

На підставі викладеного , керуючись
ст.ст. 1- 11 , 15, 57 - 60 , 208 - 215 Цивільного -
Процесуального Кодексу України , ст.ст.
202 - 204, 208 - 210, 215 - 216, 256 - 257, ч. 4 ст. 334
Цивільного Кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання правочину недійсним -
відмовити.

Заходи забезпечення цивільного позову
у вигляді арешту накладеного ухвалою
Краснокутського районного суду
Харківської області від 19 лютого 2014
року на будинок АДРЕСА_1, що належить
ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової
картки платника податку НОМЕР_1 -
скасувати.

Судовий збір покласти на позивача .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
через Краснокутський районний суд
Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги в порядку ст..ст. 291 -
296 ЦПК України .

Суддя: М. О. Остапов