Справа № 552/3665/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

11 липня 2014 року Київський районний
суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової
О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

за участю:

представника позивача - Серьогіної О.М.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні
суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Полтавакондитер» до ОСОБА_2 про
розірвання договору, стягнення боргу
за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Полтавакондитер»
звернувся до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу
за договором позики.

В позовній заяві посилався на те, що 08
липня 2013 року ПАТ «Полтавакондитер»
надано відповідачу безпроцентну
позику в розмірі 17000 грн. відповідно до
договору від 04 липня 2013 року. У
встановлений договором строк
відповідач кошти не повернула, вимоги
щодо сплати боргу залишила без
реагування. Тому позивач просив суд
розірвати договір безпроцентної
позики №152/07-13, укладений 04 липня 2013
року, та стягнути з відповідача на його
користь суму боргу в розмірі 13220,00 грн.,
три проценти річних згідно ст.625 ЦК
України в розмірі 211,88 грн., компенсацію
інфляційних втрат підприємства у
розмірі 1454,20 грн. та судові витрати
згідно платіжного доручення.

Представник позивача Серьогіна О.М. в
судовому засіданні позов підтримала в
повному обсязі, просила його
задовольнити, розірвати договір та
стягнути з відповідача на користь
позивача суму боргу в розмірі 13220,00 грн.,
три проценти річних згідно ст.625 ЦК
України в розмірі 211,88 грн., компенсацію
інфляційних втрат підприємства у
розмірі 1454,20 грн. та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов визнала, проти його задоволення
не заперечувала, але просила суд
встановити розстрочку сплату боргу,
оскільки одночасно таку суму виплатити
вона не має можливості.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши докази у
справі, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 04 липня 2013 року
між позивачем ПАТ «Полтавакондитер» та
відповідачем ОСОБА_2 було укладено
договір №152/07-13 безпроцентної позики,
згідно якого позикодавець ПАТ
«Полтавакондитер» передає у власність
позичальнику ОСОБА_2 17000 грн., а
позичальник зобов'язується повернути
позику у визначений цим договором
строк (а.с.6-7).

Згідно даного договору позика
надається на період з серпня 2013 року по
січень 2015 року, та повертається шляхом
щомісячного утримання із заробітної
плати позичальника з серпня 2013 року по
грудень 2014 року включно по 945 грн., а в
січні 2015 року - 935 грн.

У зв'язку зі звільненням ОСОБА_2 з ПАТ
«Полтавакондитер» сторонами укладено
29 листопада 2013 року додаткову угоду до
Договору безпроцентної позики №152/07-13
від 04 липня 2013 року (а.с.8).

Даною додатковою угодою сторони
визначили, що станом на 28 листопада 2013
року розмір заборгованості
позичальника по договору
безпроцентної позики №152/07-13 від 04
липня 2013 року становить 13220 грн. Даний
борг позичальник має сплатити шляхом
внесення готівкових коштів до каси
позикодавця кожного місяця в розмірі 945
грн. не пізніше 10 числа кожного місяця,
починаючи з грудня 2013 року по грудень
2014 року включно та 935 грн. в січні 2015
року. Остаточний розрахунок по
договору повинен бути здійснений
позичальником не пізніше січня 2015 року.
Дана угода вступає в силу з моменту її
підписання сторонами і діє до
закінчення терміну дії договору. Дана
угода є невід'ємною частиною договору
безпроцентної позики №152/07-13 від 04
липня 2013 року.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства.

Як встановлено судом, позивачем свої
зобов'язання за договором
безпроцентної позики від 04 липня 2013
року виконано, ОСОБА_2 надано позику в
розмірі 17000 грн. (а.с.11).

Дана обставина підтверджується
видатковим касовим ордером від 08 липня
2013 року та гарантійним зобов'язанням
позичальника (а.с.10-11).

Відповідач у встановлені наведеним
договором позики строки свої
зобов'язання не виконала.

Після звільнення з ПАТ
«Полтавакондитер», яке відбулося 29
листопада 2013 року, відповідач позивачу
на погашення боргу жодної суми не
сплатила.

У зв'язку з цим сума боргу, що визначена
сторонами в додатковій угоді від 29
листопада 2013 року в розмірі 13220 грн. не
зменшилась, і на час розгляду справи
судом також становить 13220 грн.

Дана обставина визнавалась сторонами в
судовому засіданні і підтверджується
випискою по рахунку позичальника
ОСОБА_2 від 12.06.2014 року (а.с.12).

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір
може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що умови договору
відповідачем належним чином виконано
не було, позовні вимоги в частині
розірвання договору є обґрунтованими
та підлягають задоволенню.

Статтею 1050 ЦК України передбачено
наслідки порушення договору
позичальником. Зокрема, передбачено, що
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України в свою чергу
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Користуючись зазначеним правом,
позивач вимагає від відповідача
сплатити суму боргу в розмірі 13220 грн., а
також 3% річних за час затримки
повернення боргу та відшкодувати
інфляційні втрати підприємства, які
ним обраховані станом на день
звернення з позовом до суду - 16 червня
2014 року - в розмірі 211,88 грн. та 1454,20 грн.
відповідно.

Тому з відповідача на користь позивача
необхідно стягнути борг за договором
позики від 04 липня 2013 року в сумі 13220
грн.

Вказані 3% річних, що підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача, суд обраховує за наступним
розрахунком:

На час розгляду справи відповідачем
ОСОБА_2 прострочено 7 платежів:

з 10.12.2013 року прострочено 945 грн. на 31
день;

з 10.01.2014 року - 1890 грн. (945х2) на 31 день;

з 10.02.2014 року - 2835 грн. (945х3) на 28 днів;

з 10.03.2014 року - 3780 грн. (945х4) на 31 день;

з 10.04.2014 року - 4725 грн. (945х5) на 30 днів;

з 10.05.2014 року - 5670 грн. (945х6) на 31 день;

з 10.06.2014 року - 6615 грн. (945х7) на 7 днів.

Тому виходячи з положень ст.625 ЦК
України саме прострочену суму боргу
відповідач має повернути з врахуванням
індексу інфляції та 3% річних. До решти
боргу - 6605 грн. дані положення ст.625 ЦК
України позивачем застосовано
безпідставно.

Таким чином 3% річних з вказаних вище
сум боргу судом обраховані в
загальному розмірі 53,29 грн. (2,41 грн. за
грудень 2013 року + 4,82 грн. за січень 2014
року + 6,52 за лютий 2014 року + 9,63 за
березень 2014 року + 11,65 за квітень 2014 року
+ 14,45 за травень 2014 року + 3,81 за червень
2014 року).

Інфляційні втрати підприємства у
зв'язку з несплатою вказаних сум
відповідачем склали 436,59 грн. (1,89 грн. за
грудень 2013 року + 11,34 грн. за січень 2014
року + 62,37 за лютий 2014 року + 124,74 за
березень 2014 року + 179,55 за квітень 2014
року + 56,7 за травень 2014 року).

Таким чином позов підлягає частковому
задоволенню, а саме: з відповідача на
користь позивача підлягають до
стягнення: борг за договором позики від
04 липня 2013 року в сумі 13220 грн.,
компенсація інфляційних втрат
підприємства у зв'язку з простроченням
зобов'язання в розмірі 436 грн. 59 коп., 3%
річних за прострочення повернення
боргу в розмірі 53 грн. 29 коп.

Оскільки між сторонами не досягнуто
домовленості щодо надання відповідачу
розстрочки для сплати боргу, підстави
для задоволення клопотання ОСОБА_2 про
надання їй такої розстрочки судом
відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що за
період з 29.11.2013 року по 11.07.2014 року
відповідачем борг не погашався
взагалі, навіть частинами, що викликає
сумнів в доцільності подальшої
розстрочки сплати боргу.

Також, згідно ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути 224,11 грн. на
відшкодування понесених ним судових
витрат пропорційно до задоволених
позовних вимог (судовий збір сплачений
в розмірі 243,60 грн., позов задоволено на
92%, тому судовий збір має бути
відшкодований позивачу також в розмірі
92%.

Всього з відповідача на користь
позивача необхідно стягнути 13933 грн. 99
коп.

Крім того, оскільки позовна вимога про
розірвання договору позивачем при
зверненні з позовом до суду сплачена не
була, судовий збір у розмірі 243 грн. 60
коп. за дану позовну вимогу має бути
стягнутий з відповідача на користь
держави.

Керуючись ст. ст. 209, 213 - 215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір №152/07-13
безпроцентної позики, укладений 04
липня 2013 року Публічним акціонерним
товариством «Полтавакондитер» та
ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Полтавакондитер»:

борг за договором позики від 04 липня 2013
року в сумі 13220 грн.,

компенсацію інфляційних втрат
підприємства у зв'язку з простроченням
зобов'язання в розмірі 436 грн. 59 коп.,

3% річних за прострочення повернення
боргу в розмірі 53 грн. 29 коп.,

на відшкодування понесених судових
витрат 224 грн. 11 коп.,

а всього стягнути 13933 грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги на
рішення суду у 10-денний термін з дня
його проголошення.

Головуючий
О.А.Самсонова

11.07.2014