У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О., суддів:
Євграфової Є.П., Касьяна О.П., Журавель
В.І., Ситнік О.М.,розглянувши в судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, Конфедерації вільних
профспілок України, треті особи:
Конфедерація вільних профспілок
Донецької області, Маріупольське
музичне училище, про захист честі,
гідності і ділової репутації,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 12 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до
суду з позовом, у якому зазначала, що
вона займає посаду заступника
директора з учбової роботи
Маріупольського музичного училища. 12
червня 2012 року завгосп училища
повідомила її про те, що концертмейстер
ОСОБА_7 проводить в училищі заняття зі
сторонньою неповнолітньою дитиною. На
її вимоги припинити ці дії ОСОБА_7
відповіла грубою відмовою і
продовжувала висловлюватися,
принижуючи її честь та гідність, у
присутності працівників училища.
Згодом їй стало відомо, що ОСОБА_7 і
Конфедерація вільних профспілок
України поширили у мережі Інтернет на
сайтах «Полемика», «Всекомментарии»,
«Новости-1 УА», «Новости-Донецк»
відомості, що не відповідають
дійсності, порочать її честь, гідність
та ділову репутацію.

Просила визнати розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1
у мережі Інтернет на веб-сайті
Конфедерації вільних профспілок
України інформацію про неї такою, що не
відповідає дійсності, порочить її
честь, гідність та ділову репутацію,
зобов'язати Конфедерацію вільних
профспілок України на належному їй
веб-сайті спростувати інформацію.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 18
вересня 2013 року позов задоволено
частково. Визнано інформацію, поширену
та розповсюджену ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_7, Конфедерацією вільних
профспілок України в мережі Інтернет
на веб-сайті kvpu.org.ua у статті стосовно
ОСОБА_6, а саме: «Викладачку музики
травмували на роботі завуч …; Голова
первинної організації Всеукраїнської
профспілки «Захист справедливості»
музичного училища Маріуполя ОСОБА_7
отримала травму на роботі, бо стала на
захист 10-річної дівчинки. А захищати
довелося її не від злочинців, а від ….
та завуча закладу; На підвищених тонах
обидві від мене почали вимагати щоб я
негайно вивела дівчинку з училища -
розповіла ОСОБА_7 - Мене звинувачували у
тому, що я займаюся приватною
практикою, яка заборонена в училищі, а
дитину - в тому, що може попсувати або
вкрасти майно; Жінки не хотіли слухати
ОСОБА_7: схопили дівчину за руки і стали
тягнути її до дверей; Жодним чином вони
не реагували на вимоги припинити
насильство над дитиною; Я сказала їм, що
вони здійснюють злочинні дії над
дитиною, що карається законом, −?
згадує ОСОБА_7, −? у відповідь почула
«досить нас залякувати законом і
прокуратурою, можеш в зоопарку лякати
звірів..; Я звісно, чинила опір - до неї
приєдналася ОСОБА_6», такою, що є
недостовірною.

Зобов'язано Конфедерацією вільних
профспілок України в мережі Інтернет
на веб-сайті kvpu.org.ua спростувати
поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7,
Конфедерацією вільних профспілок
України в мережі Інтернет на веб-сайті
kvpu.org.ua недостовірну інформацію
стосовно ОСОБА_6, а саме: Конфедерацію
вільних профспілок України не пізніше
одного місяця з дня набрання рішенням
суду законної сили, за власний рахунок
зобов'язано розмістити на головній
сторінці веб-сайту kvpu.org.ua в мережі
Інтернет під заголовком
«Спростування» текст наступного
змісту: «Інформація, поширена та
розповсюджена ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7,
Конфедерацією вільних профспілок
України в мережі Інтернет на Веб-сайті
kvpu.org.ua стосовно ОСОБА_6, а саме:
«Викладачку музики травмували на
роботі завуч …; Голова первинної
організації Всеукраїнської профспілки
«Захист справедливості» музичного
училища Маріуполя ОСОБА_7 отримала
травму на роботі, бо стала на захист
10-річної дівчинки. А
захищати довелося її не від злочинців,
а від …. та завуча закладу; На
підвищених тонах обидві від мене
почали вимагати щоб я негайно вивела
дівчинку з училища - розповіла ОСОБА_7 -
Мене звинувачували у тому, що я
займаюся приватною практикою, яка
заборонена в училищі, а дитину - в тому,
що може попсувати або вкрасти майно;
Жінки не хотіли слухати ОСОБА_7: схопили
дівчину за руки і стали тягнути її до
дверей; Жодним чином вони не реагували
на вимоги припинити насильство над
дитиною; Я сказала їм, що вони
здійснюють злочинні дії над дитиною, що
карається законом, −? згадує ОСОБА_7, −?
у відповідь почула «досить нас
залякувати законом і прокуратурою,
можеш в зоопарку лякати звірів..; Я
звісно, чинила опір - до неї приєдналася
ОСОБА_6», є недостовірною».

Стягнуто з Конфедерації вільних
профспілок України та ОСОБА_7 на
користь ОСОБА_6 по 500 грн на
відшкодування моральної шкоди. У іншій
частині позову відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 12 грудня 2013 року
рішення Жовтневого районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 18
вересня 2013 року у частині задоволення
позову скасовано, у цій частині позову
відмовлено. У іншій частині рішення
суду залишено без змін. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанцій та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши доповідь судді,
вивчивши матеріали цивільної справи та
дослідивши доводи касаційної скарги,
вважає, що вона має бути задоволена.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд
керувався тим, що вказані позивачкою
відомості не є недостовірними у силу
вимог ст. 277 ЦК України та з урахуванням
роз'яснень, наведених у постанові
Пленуму Верховного Суду України від 27
лютого 2009 року № 1 «Про судову практику
у справах про захист гідності та честі
фізичної особи, а також ділової
репутації фізичної та юридичної
особи».

Із такими висновками суду погодитися
не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу відповідно до норм
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
за їх відсутності - на підставі закону,
що регулює подібні відносини, або
керуючись загальними засадами і
змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у
якому повно відображені обставини, що
мають значення для цієї справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний
з'ясувати питання, зокрема, щодо:
наявності обставин (фактів), якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та навести докази на їх підтвердження;
наявності інших фактичних даних, які
мають значення для вирішення справи;
правовідносин, зумовлених
встановленими фактами. У рішенні суду
обов'язково повинні бути зазначені
встановлені судом факти і відповідні
їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не
дотримано.

Судами встановлено і матеріалами
справи підтверджено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 Конфедерація вільних
профспілок України в мережі Інтернет
на веб-сайті kvpu.org.ua, відкритому на
підставі договору № 5574/domain,
будучи його власником, розмістила щодо
ОСОБА_6 наступну інформацію:
«Викладачку музики травмували на
роботі завуч і завгосп. Голова
первинної Організації Всеукраїнської
профспілки «Захист справедливості»
музичного училища Маріуполя ОСОБА_7
отримала травму на роботі, бо стала на
захист 10-річної дівчинки. А захищати
довелося її не від злочинців, а від
завгоспа та завуча закладу. Наразі
ОСОБА_7 перебуває на лікарняному, бо
стан її здоров'я незадовільний. 10-річна
ОСОБА_12 прийшла з батьком до музичного
закладу, бо хотіла навчатися у школі
Педагогічної практики Маріупольського
музичного училища. Викладач музики
ОСОБА_7 знала цю сім'ю, тому й погодилась
прослухати дівчинку, щоб з'ясувати, чи
варто їй далі навчатися грі на піаніно.
Проте майбутню ученицю в училищі
зустріли неприязно. Як розповіла
ОСОБА_7, чергова застерегла її, що
адміністрація училища забороняє
пускати в училище сторонніх людей. Але
викладачка попередила, що це її
знайомі, й спокійно провела їх у клас.
Минуло 10 хвилин, як у кімнату увійшла
завгосп ОСОБА_11 й стала вимагати, щоб
сторонні покинули приміщення.
Покомандувала - й зникла за дверима.
Батько ОСОБА_12, хоч і здивувався такому
ставленню, все ж через справи мусив
залишити доньку з викладачем на 20 хв.
ОСОБА_7 мала намір ознайомити дівчинку
з тонкощами музики, однак до класу
знову увійшли «вартові Порядку» −?
завуч ОСОБА_6 і завгосп ОСОБА_11. На
підвищених тонах обидві від мене
почали вимагати, щоб я негайно вивела
дівчинку з училища, −? розповіла
ОСОБА_7. Мене звинувачували у тому, що я
займаюся приватною практикою, яка
заборонена в училищі, а дитину - в тому,
що може попсувати або викрасти майно. Я
категорично відмовилася залишити
дитину саму на вулиці і запевнила, що
можу доглянути за нею, щоб нічого не
зламала. Жінки не хотіли слухати
ОСОБА_7: схопили дівчинку за руки і
стали тягнути її до дверей. Жодним
чином вони не реагували на вимоги
припинити насильство над дитиною.
Викладачці нічого не залишилося, як
зателефонувати до прокуратури. Та
завгосп вихопила у неї телефон. Я
сказала їм, що вони здійснюють злочинні
дії над дитиною, що карається законом,
−? згадує ОСОБА_7. У відповідь почула:
«досить нас залякувати законом і
прокуратурою, можеш в зоопарку лякати
звірів..» Після цих слів ОСОБА_11 схопила
мене за руки й намагалася виштовхнути з
класу. Я, звісно чинила опір −? до неї
приєдналася ОСОБА_6. У такій сутичці я
вдарилася головою і спиною об двері.
Коли опинилися в коридорі, ОСОБА_11
схопила дитину за руку і потягла її на
1-й поверх; посадила поруч з черговою і
наказала сидіти до повернення батька.
Перелякана жінка не одразу звернула
увагу на травми й допрацювала до кінця
робочого дня. А потім пішла у відділок
міліції, де написала заяву про
нанесення їй ушкоджень, Постраждалу
відправили на судово-медичну
експертизу й зафіксували усі травми.
Вдома стан її став різко погіршуватися,
то ж довелося викликати швидку
допомогу. Лікарі засвідчили, що травму
отримала на виробництві. Наразі ОСОБА_7
перебуває на лікарняному. Перед нею
досі ніхто не вибачився. Адміністрація
закладу стверджує, що ніякого побиття
не було і що викладачка не мала права
приводити дитину в училище. Проте, так
вважають не всі: ОСОБА_7 підтримують її
колеги −? профспілківці, а батько
ОСОБА_12 звернувся до правоохоронних
органів за фактом незаконних дій щодо
його неповнолітньої доньки. ОСОБА_7
переконана, що адміністративні особи
Маріупольського музичного училища
вчинили кримінальний злочин з
перевищенням службових повноважень,
застосувавши фізичну силу не тільки до
працівника, а й до неповнолітньої
дитини, тому вони мають понести
покарання. Вона налаштована надалі
відстоювати справедливість.» (а.с. 38−?39,
т. 1).

Відомості, які позивачка просила
визнати недостовірними, а саме:
«Викладачку музики травмували на
роботі завуч …; Голова первинної
організації Всеукраїнської профспілки
«Захист справедливості» музичного
училища Маріуполя ОСОБА_7 отримала
травму на роботі, бо стала на захист
10-річної дівчинки. А захищати довелося
її не від злочинців, а від …. та завуча
закладу; На підвищених тонах обидві від
мене почали вимагати, щоб я негайно
вивела дівчинку з училища - розповіла
ОСОБА_7. Мене звинувачували у тому, що я
займаюся приватною практикою, яка
заборонена в училищі, а дитину - в тому,
що може попсувати або вкрасти майно;
Жінки не хотіли слухати ОСОБА_7: схопили
дівчину за руки і стали тягнути її до
дверей; Жодним чином вони не реагували
на вимоги припинити насильство над
дитиною; Я сказала їм, що вони
здійснюють злочинні дії над дитиною, що
карається законом, −? згадує ОСОБА_7, −?
у відповідь почула «досить нас
залякувати законом і прокуратурою,
можеш в зоопарку лякати звірів..; Я,
звісно, чинила опір - до неї приєдналася
ОСОБА_6».

ОСОБА_6 вважала, що вказані відомості є
фактично звинуваченням її в побитті
ОСОБА_7, внаслідок якого їй було завдано
тілесних ушкоджень, що є кримінально
караними діяннями.

Вироком Жовтневого районного суду від
29 травня 2013 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Донецької
області від 14 серпня 2013 року,
ОСОБА_11 та ОСОБА_6 визнані невинними у
скоєнні відносно ОСОБА_7 злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а
саме, у нанесенні їй легких тілесних
ушкоджень, і виправдані у зв'язку із
недоведеністю участі у скоєнні злочину
(а.с. 89−?97, т. 2).

Статтею 3 Конституції України
передбачено, що людина, її життя і
здоров'я, честь і гідність,
недоторканність і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 32 Конституції України
кожному гарантується судовий захист
права спростовувати недостовірну
інформацію про себе і членів своєї
сім'ї та права вимагати вилучення
будь-якої інформації, а також право на
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, завданої збиранням,
зберіганням, використанням та
поширенням такої недостовірної
інформації.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про
інформацію» реалізація права на
інформацію громадянами, юридичними
особами і державою не повинна
порушувати громадські, політичні,
економічні, соціальні, духовні,
екологічні та інші права, свободи і
законні інтереси інших громадян, права
та інтереси юридичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна
інформація про особу вважається
недостовірною, якщо особа, яка її
поширила, не доведе протилежного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009
року № 1 «Про судову практику у справах
про захист гідності та честі фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної та юридичної особи» при
розгляді справ зазначеної категорії
суди повинні мати на увазі, що
юридичним складом правопорушення,
наявність якого може бути підставою
для задоволення позову, є сукупність
таких обставин: а) поширення
інформації, тобто доведення її до
відома хоча б одній особі у будь-який
спосіб; б) поширена інформація
стосується певної фізичної чи
юридичної особи, тобто позивача; в)
поширення недостовірної інформації,
тобто такої, яка не відповідає
дійсності; г) поширення інформації, що
порушує особисті немайнові права,
тобто або завдає шкоди відповідним
особистим немайновим благам, або
перешкоджає особі повно і своєчасно
здійснювати своє особисте немайнове
право.

Під поширенням інформації слід
розуміти: опублікування її у пресі,
передання по радіо, телебаченню чи з
використанням інших засобів масової
інформації; поширення в мережі
Інтернет чи з використанням інших
засобів телекомунікаційного зв'язку;
викладення в характеристиках, заявах,
листах, адресованих іншим особам;
повідомлення в публічних виступах, в
електронних мережах, а також в іншій
формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація,
яка не відповідає дійсності або
викладена неправдиво, тобто містить
відомості про події та явища, яких не
існувало взагалі або які існували, але
відомості про них не відповідають
дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті тощо) і яка, на думку позивача,
порушує її право на повагу до гідності,
честі чи ділової репутації.

Оскільки належних доказів на
підтвердження достовірності
інформації, поширеної та
розповсюдженої відповідачами в мережі
Інтернет на веб-сайті kvpu.org.ua не надано,
є виправдувальний вирок у кримінальній
справі по обвинуваченню ОСОБА_11 та
ОСОБА_6 у скоєнні відносно ОСОБА_7
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК
України, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку що
інформація стосовно ОСОБА_6 є
недостовірною, має образливий характер
і принижує її честь, гідність та ділову
репутацію, а тому підлягає
спростуванню.

Апеляційний суд на вказані вимоги
закону уваги не звернув, неправильно
застосував норми матеріального права
та порушив норми процесуального права,
безпідставно скасував законне та
обґрунтоване рішення суду першої
інстанції, тому в силу вимог ч. 3 ст. 335
ЦПК України рішення апеляційного суду
підлягає скасуванню, а рішення суду
першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись статтями 333, 336, 339, 343, 344, 345, 347
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 12 грудня 2013 року
скасувати, рішення Жовтневого
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 18 вересня 2013 року залишити
в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О.
Гвоздик Судді: Є.П.
Євграфова В.І. Журавель О.П. Касьян О.М.
Ситнік