РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 р. Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в
складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Міщук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Володимир-Волинського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Володимир-Волинського територіального
медичного об»єднання про стягнення
середньомісячної заробітної плати за
час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до Володимир-Волинського
територіального медичного об»єднання
про стягнення середньомісячної
заробітної плати за час вимушеного
прогулу. Позовні вимоги мотивує тим, що
наказом відповідача №167 - ос від 26.07.2013
р. її було звільнено з посади фельдшера
- лаборанта клініко - діагностичної
лабораторії на підставі п.3 ч.1 ст. 40
КЗпПП України.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської
області від 12.06.2014 р. її було поновлено
на посаді фельдшера - лаборанта клініко
- діагностичної лабораторії з 31.07.2013 р.

Наказом відповідача № 442 -0с від 03.07.2014 р.
її було поновлено на даній роботі.

Однак при поновлені її роботі
відповідач не виплатив
середньомісячний заробіток за час
вимушеного прогулу, починаючи з 31.07.2013
р. по 03.07.2014 р.

Просить стягнути із відповідача на її
користь середньомісячний заробіток за
час вимушеного прогулу, за період з
31.07.2013 р. по 03.07.2014 р., котрий становить
44435, 35 грн.

Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги в повному
обсязі, в обгрунтування позовних вимог
надала пояснення аналогічні тим, що
викладені у позові. Просила
задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_2 просив позов
задовольнити з підстав викладених у
позові.

Представник відповідача Міщук Т.В. в
судовому засіданні погодилась із
розрахунком позивача та розміром
середньомісячного заробітку за час
вимушеного прогулу за період з 31.07.2013 р.
по 03.07.2014 р., котрий становить 44435,35 грн.,
та повністю визнала позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши і оцінивши всі докази в
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовна заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд приймає визнання позову
відповідачами, оскільки таке визнання
відповідає вимогам закону, відповідає
інтересам сторін по справі та не
суперечить правам та інтересам інших
осіб.

Судом встановлено, що згідно наказу №
167 - ос від 26.07.2013 р. ОСОБА_1 на підставі
п.3 ч.1 ст. 40 КЗпПП України звільнено з
посади фельдшера - лаборанта клініко -
діагностичної лабораторії
Володимир-Волинського ТМО.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської
області від 12.06.2014 р., котра набрала
законної сили, підтверджується
незаконність звільнення ОСОБА_1 із
займаної посади. Згідно даної ухвали
ОСОБА_1 поновлено на посаді фельдшера -
лаборанта клініко - діагностичної
лабораторії Володимир-Волинського ТМО
з 31.07.2013 р.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 235 КЗпП
України при винесенні рішення про
поновлення на роботі орган, який
розглядає трудовий спір, одночасно
приймає рішення про виплату
працівникові середнього заробітку за
час вимушеного прогулу, або різниці в
заробітку за час виконання нижче
оплачуваної роботи, але не більш як за
один рік.

З огляду на те, що ОСОБА_1 була незаконно
звільнена з роботи і судом поновлена на
посаді, тому вона має право на виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу.

Визначаючи розмір середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
суд виходить з наступного.

Згідно Порядку обчислення середньої
заробітної плати, затвердженої
постановою КМУ від 08.02.1995 р. №100,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні 2 календарні місяці роботи, що
передують події, з якою пов»язана
відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 вищевказаної
Порядку обчислення середньої
заробітної плати, нарахування виплат,
що обчислюються із середньої
заробітної плати за останні два місяці
роботи, проводиться шляхом множення
середньоденного (годинного) заробітку
на число робочих днів/годин, а у
випадках, передбачених чиним
законодавством календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (година)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чиним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

З дослідженої судом довідки про
доходи ОСОБА_1 встановлено, що за
останні 2 місяці роботи, що передували
його звільненню, заробітна плата за
червень 2013 р. становить 3517,34 грн., а за
травень 2013 р. складає 3706,68 грн. Таким
чином, середньомісячна заробітна плата
позивача становила 3612 грн. 01 коп.
((3706,68+3517,34):2).

З вищевказаної довідки
вбачається, що за травень - червень 2013 р.
ОСОБА_1. протягом вказаних місяців
фактично відпрацювала 46 робочих дні.

У відповідності до п. 8 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
середньоденна заробітна плата ОСОБА_1
становила 157,04 грн. (7224,02 грн.: 46), де 7224,02
грн. - заробітна плата за відпрацьовані
протягом 2 місяців робочі дні, а 46 -
число відпрацьованих робочих днів
протягом травня, червня 2013 р.).

З пояснень позивача та
представника відповідача встановлено,
що денна норма годин роботи позивача
становила 6 год., а тому вартість однієї
години роботи становить 26,17 грн., що
визнається відповідачем (157,04 грн.
(денна заробітна плата) : 6 год. (денна
норма годин роботи) =26,17 грн.).

Згідно довідки відповідача, норма
тривалості робочого часу ОСОБА_1 за час
вимушеного прогулу становить 1697,95 год.

Таким чином, середній заробіток
позивача за час вимушеного прогулу
становить 44435,35 грн. (26,17 грн. х 1697,95
годин), який повністю визнається
відповідачем, а тому згідно ч.1 ст. 61 ЦК
України не підлягає доказуванню.

Оцінивши зібрані докази в
сукупності, суд приходить до висновку,
що позивач належними та допустимими
доказами довів правомірність вимоги
про стягнення із відповідача
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу з 31.07.2013 по 03.07.2014 р. та його
розмір, котрий становить 44435,35 грн. та
визнається відповідачем, а тому позов
підлягає до задоволення..

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 174, 215 ЦПК
України, ч.2 ст. 235 КЗпП України, Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995
р. №100 суд,

вирішив:

Стягнути із Володимир-Волинського
територіального медичного об»єднання
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за час вимушеного прогулу у розмірі 44435
(сорок чотири тисячі чотириста
тридцять п»ять) грн. 35 копійок за
виключенням податків та
загальнообов»язкових платежів.

Стягнути з Володимир-Волинського
територіального медичного об»єднання
в дохід держави 444, 35 грн. судового
збору.

Рішення суду в частині виплати
заробітної плати (середній заробіток
за час вимушеного прогулу), але не
більше ніж за один місяць - допустити
до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене сторонами
до апеляційного суду Волинської
області через Володимир-Волинський
міський суд шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий: /підпис/

Згідноз оригіналом.

Суддя
А.А Каліщук