Провадження № 2/645/374/14
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем
України

23 липня 2014 року Фрунзенський
районний суд м. Харкова в складі: судді
Тарасенко Л.М., при секретарі Ільюта А.С.
за участю адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про витребування майна з чужого
незаконного володіння, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась до суду з
позовною заявою до ОСОБА_4 про
витребування - 10 листів з нержавіючої
сталі, розміром 1,2х2,5 м кожний; 8 штук
бочок, об»ємом 200л кожна; мотопомпи;
електричного двигуна; 2-х алюмінієвих
бетонів, об»ємом 40 л кожний; брезенту
розміром 2х3 м; металевого ліжка; тачки
заводського виготовлення; тачки
саморобної.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначила про те, що вона з 1995
року постійно проживала разом з ОСОБА_5
в АДРЕСА_1, Харківського району,
Харківської області, шлюб з яким
зареєструвала 1 грудня 2001 року. Після
смерті чоловіка, яка настала
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у встановлений
законом строк звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини. Після смерті
ОСОБА_5, у березні 2011 року вона пройшла
курс лікування, а з 19 червня 2011 року по
путівці продовжувала лікування у
санаторії «Либідь» у м. Трускавець.
Відповідач, який являється чоловіком
сестри померлого ОСОБА_5, у її
відсутність 26 червня 2011 року та 29
червня 2011 року приїхав до її будинку і
вивіз вищевказане майно. Повернувшись
з лікування зверталась до відповідача
з проханням повернути майно, але
останній відмовився. В липні 2012 року
ОСОБА_4 знову приїхав і вимагав віддати
речі, які вважав за потрібне взяти. Вона
змушена була звернутися до міліції із
заявою про неправомірні дії
відповідача та про повернення її майна.

Також просить стягнути з
відповідача 3000 грив. - моральну шкоду,
оскільки своїми діями ОСОБА_4 причинив
їй моральні страждання, які виразились
в душевному хвилюванні.

У судовому засіданні позивач
підтримала позовні вимоги, просила їх
задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не
з»явився, надав письмову заяву про
розгляд справи за його відсутністю.

Суд, заслухавши пояснення
позивача, представників позивача,
відповідача, дослідивши матеріали
справи вважає позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню.

У судовому засіданні встановлено
наступне.

ОСОБА_6 знаходилась у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 1
грудня 2001 року, що підтверджується
свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1,
виданого Липецькою сільською радою
Харківського району, Харківської
області.

Згідно довідки виконавчого
комітету Липецької сільської ради,
Харківського району, Харківської
області, ОСОБА_6 фактично проживає з
жовтня 1995 року в АДРЕСА_1 по теперішній
час.

Чоловік позивача - ОСОБА_5 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, видане свідоцтво про
смерть серії НОМЕР_2 Липецькою
сільською радою Харківського району,
Харківської області.

З наданої позивачем лікувальної
книжки та зворотного талону до путівки
№ 9841 на її ім.»я вбачається, що остання
знаходилась на лікуванні в санаторії
«Либідь» курорту Трускавець, з 20 червня
по 5 липня 2011 року.

Судом досліджувався матеріал
перевірки Липецького відділу ГУМВС
України в Харківській області за
заявою ОСОБА_6 від 27 липня 2013 року.

Згідно матеріалів перевірки було
встановлено, що дійсно 26 червня та 29
червня 2011 року ОСОБА_4 приїздив до
будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1 та
вивіз майно, яке вважав своїм. Він мав
намір будувати в с. Липці дачу, купував
матеріали і за згодовую ОСОБА_6 та її
чоловіка ОСОБА_5 зберігав їх у останніх.
Після смерті ОСОБА_5 вирішив вивезти
своє майно в інше місце.

Таким чином, відповідач визнав
факт того, що дійсно 26 червня та 29
червня 2011 року вивіз майно з подвір'я
будинку АДРЕСА_1

Відповідач не згоден з позовними
вимогами про витребування майна з
чужого незаконного володіння, тобто у
нього, про що зазначив в своїх
письмових запереченнях.

Так, відповідач вважає, що мав
право без дозволу ОСОБА_6 приходити до
будинку АДРЕСА_1, оскільки будинок в
рівній частині належить позивачу та
ОСОБА_7, його дружині після смерті
ОСОБА_5. Також забрав своє майно, яке
зберігалось в сараї і належало йому.
Крім того, позивач сама після поховання
чоловіка, дозволила їх перенести з
сараю під навіс у дворі.

Але у судовому засіданні позивач
заперечувала проти того, що відповідач
зберігав своє майно в сараї та на
подвір»ї будинку де вона проживала з
чоловіком.

Як стверджує ОСОБА_6 майно, яке
забрав ОСОБА_7 належить їй, вона
користувалась ним та зберігала за
місцем свого проживання.

Суд не може погодитися з
поясненнями представника відповідача
в той частині, що ОСОБА_7 міг брати,
користуватися майном, яке належала
братові його дружини, так як є заповіт,
яким ОСОБА_5 заповів половину свого
майна своїй сестрі ОСОБА_7. Але згідно
заповіту складеного 11 грудня 2009 року,
мова йде відносно ? частини житлового
будинку з відповідною часткою
надвірних будівель та ? частки
земельної ділянки за адресою: с. Липці,
Харківського району, Харківської
області, АДРЕСА_1, інше майно не
вказане.

У відповідності до ч 1 ст. 321 ЦК
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Згідно ст.. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч 3 ст..10, ч 1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Суд вважає, що відповідач не довів
того, що майно, яке ним було вивезено з
подвір»я позивача належить йому на
праві власності. Відповідачем не
надано доказів того, що передавав
вивезене майно на зберігання ОСОБА_6 та
ОСОБА_5. Яка термінова необхідність
була вивезти майно в той час, коли
позивач була у від»їзді і не була
присутня вдома.

Відповідач в своїх письмових
поясненнях від 30 липня 2012 року в
Липецькому відділі ГУМВС України в
Харківській області, визнав факт
вивезення з території домоволодіння
АДРЕСА_1 - 3 бочки ємкістю по 200 л, 4
металевих листа, мотопомпи,
алюмінієвого бетону ємкістю 40 л,
брезенту.

Зазначене майно підлягає
витребуванню та поверненню позивачу.

Суд вважає, позивачем не доведено,
що відповідач вивіз крім визнаного
ОСОБА_7 майна, вивезене майно - 6 листів
металевих, 5 бочок на 200 л кожна, двигун
електричний, ліжко металеве, тачка
заводського виготовлення, алюмінієвий
бетон на 40 л, тачка саморобна.

Відповідач в письмових
поясненнях від 30 липня 2012 року
заперечував проти вивезення цього
майна. При перевірки заяви ОСОБА_6
Липецьким відділом РВ не встановлено
факту наявності всього майна у
позивача, яке вона просить витребувати
у відповідача.

Позовні вимоги про стягнення
моральної шкоди, позивач оцінила в 3000
грив.

Частина 1 ст. 23 ЦК України
передбачає, що особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною 2 ст. 23 УК України
зазначено в чому полягає моральна
шкода: у фізичному болю та стражданнях,
яких фізична особа зазнала у зв»язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров»я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв»язку з
протиправною поведінкою щодо неї.

Суд вважає, що позивач не довела
спричинення їй моральної шкоди
відповідачем, в зв»язку з чим в
задоволенні позовних вимог про
стягнення 3000 грив. в відшкодування
моральної шкоди слід відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст..ст. 10,11, 60,209,212, 214, 214 ЦПК
України, ст..ст. 321, 387 ЦК України,

в и р і ш и в:

Витребувати з чужого незаконного
володіння від ОСОБА_4 - 4 листа
металевих, 3 бочки на 200 л кожна,
мотопомпу, аліміниєвий бетон на 40 л,
брезент, з подальшою передачею ОСОБА_6.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 30 грив. 64
коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через суд першої інстанції протягом
десяти днів з дня проголошення, а
особам, які брали участь у справі і не
були присутні при проголошенні рішення
у судовому засіданні в той же строк з
дня отримання копії цього рішення.

Суддя -