Провадження № 2/0202/650/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючої судді
Зосименко С.Г.

при секретарі
Котула А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» до Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідачів про стягнення
заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог
посилався на те, що 30.05.2003 року між ним
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № 1132-В, згідно якого останній
отримав кредит у розмірі 4000 доларів
США, зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 19,0 % на рік з кінцевим терміном
повернення 28.057.2004 року. Вимоги до
відповідача, що випливають із
вказаного кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ «А-Банк» та
відповідачем ОСОБА_2 договору поруки.
Відповідач ОСОБА_1 зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість станом на 28.09.2012 року у
розмірі 29038 доларів США, яка
складається з: 4000 доларів США -
заборгованість за кредитом, 12917,89
доларів США - заборгованість по
процентам за користування кредитом,
12120,16 доларів США - пеня за
несвоєчасність виконання зобов'язань
за договором. Просили стягнути з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 солідарно на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № 1132-В від 30.05.2003 року у
розмірі 27789,49 доларів США, що
еквівалентно 222101,13 грн., стягнути
солідарно з відповідачів суму у
розмірі 10000 грн., стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 солідарно на користь позивача
судові витрати.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у судове засідання з'явився,
проти задоволення позову заперечував.
Суду пояснив, що строк дії договору
скінчився 28.05.2004 року, однак позивач
звернувся до суду із позовом тільки
11.10.2012 року, тобто після спливу строку
позовної давності. Під час дії
кредитного договору будь-яка оплата по
ньому ОСОБА_1 не здійснювалася, а тому
переривання перебігу позовної
давності не було. Просив у задоволенні
позову відмовити.

Представник відповідача ПАТ «А-Банк» у
судове засідання не з'явився.
Повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
укладеного договору № 1132-В від 30.05.2003
року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді
поновлюваної кредитної лінії розмірі
4000 доларів США, зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 19,0 % на рік з кінцевим терміном
повернення 28.057.2004 року.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором № 1132-В від 30.05.2003
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_2 було укладено договір поруки
від 02.06.2003 року та між позивачем та
відповідачем ПАТ «Акцент-Банк» був
укладений договір поруки № 167 від
20.10.2010 року.

Позивачем заявлено, що відповідач
ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним
договором належним чином не виконав, у
зв'язку з чим виникла заборгованість
станом на 28.09.2012 року у розмірі 29038
доларів США, яка складається з: 4000
доларів США - заборгованість за
кредитом, 12917,89 доларів США -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 12120,16 доларів
США - пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовні давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовні давність
строком один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа дізналася або могла
дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України
позовні давність застосовується за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення судом рішення, а відповідно
до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у справі, є
підставою для відмови у позові.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», враховуючи
положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»
суди мають виходити з того, що у спорах
щодо споживчого кредитування
кредитодавцю забороняється вимагати
повернення споживчого кредиту , строк
давності якого минув. У зв'язку із цим
позовні давність за позовом про
повернення споживчого кредиту
застосовується незалежно від
наявності заяви сторони у спорі.
Оскільки зі спливом строків позовної
давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги
(стягнення неустойки, накладання
стягнення на заставне майно, тощо),
положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України
«Про захист прав споживачів»
застосовуються й до додаткових вимог
банку.

Строк дії кредитного договору № 1132-В
від 30.05.2003 року закінчився 31.07.2008 року,
позовна давність за даним договором
сплинула 28.05.2007 року. Під час дії
кредитного договору будь-яка сплата по
кредитному договору № 1132-В від 30.05.2003
року ОСОБА_1 не здійснювалася, тому
переривання строку позовної давності
не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справи від 30.03.2012 року № «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішення спорів , що виникають із
кредитних правовідносин» при
вирішенні таких спорів суд має
враховувати, що згідно зі ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору. Якщо кредитним договором не
визначено інші умови виконання
основного зобов'язання, то у разі
неналежного виконання позичальником
своїх зобов'язань за цим договором
строк пред'явлення кредитором до
поручителя вимоги про повернення
отриманих у кредит коштів має
обчислюватися з моменту настання
строку погашення зобов'язання згідно з
такими умовами, тобто з моменту
настання строку виконання зобов'язання
у повному обсязі або у зв'язку із
застосуванням права на повернення
кредиту достроково. Пред'явленням
вимоги до поручителя як направлення
або вручення йому вимоги про погашення
боргу так і пред'явлення до нього
позову. При цьому сама по собі умова
договору про дію поруки до повного
виконання позивальником зобов'язання
перед кредитодавцем або до повного
виконання поручителем взятих на себе
зобов'язань не може розглядатися як
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам ст. 252
ЦК України. З урахуванням того, що
строк виконання зобов'язання за
кредитним договором настав 28 травня 2004
року, то позивач мав пред'явити позов
до ОСОБА_2 як поручителя до 28 листопада
2004 року. Щодо договору поруки,
укладеному із ПАТ «А-Банк», даний
договір було укладено після
закінчення дії основного договору,
тому відсутні підстави для стягнення
боргу за цим договором поруки.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 252, 257, 258, 261, 267, 559 ЦК
України, п. 24 , п. 31 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин», ст.ст.11, 15, 27,
60, 61, 212-215, 224 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк»
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк, з дня проголошення
рішення, апеляційної скарги.

Суддя
С.Г. Зосименко