У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ в складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Родатицької сільської ради
Городоцького району Львівської
області, третя особа - ОСОБА_5, про
визнання права власності на житловий
будинок з господарськими будівлями та
спорудами за касаційною скаргою ОСОБА_6
на рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 31 жовтня 2008 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 17 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати -
ОСОБА_7, після смерті якої відкрилась
спадщина, однак отримати свідоцтво про
право на спадщину він не може, оскільки
відсутні правовстановлюючі документи.

Ураховуючи викладене, позивач просив
суд визнати за ним право власності на
спадкове майно - житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Городоцького районного суду
Львівської області від 31
жовтня 2008 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 17 квітня 2014 року, позов
задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою: АДРЕСА_1, у порядку
спадкування за законом.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та передати справу на новий розгляд до
суду першої або апеляційної інстанцій.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про задоволення позову, а
апеляційний суд, відхиляючи апеляційну
скаргу ОСОБА_6, яка не була залучена до
участі в справі, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до
правильного висновку про те, що лише
позивач прийняв спадщину після смерті
батьків.

Крім того, рішення суду не порушує прав
та обов'язків ОСОБА_6, оскільки вона не
надала доказів того, що вчинила дії,
передбачені ст. ст. 1268, 1269 ЦК України на
прийняття спадщини, а її доводи про
фактичне прийняття спадщини не є
підставою для скасування законного і
обґрунтованого рішення суду, оскільки
новий ЦК України, на відміну від ЦК
УРСР, фактичні дії на прийняття
спадщини не відносить до дій, які б
свідчили про прийняття спадщини.

Ураховуючи наведене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду
Львівської області від 31 жовтня 2008 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 17 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник Б.І. Гулько С.Ф.
Хопта