Справа № 641/869/14-ц
Головуючий І інстанції - Онупко М. Ю.
Провадження: 22-ц/790/5101/14
Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого судді - Бездітка В.М.,

суддів колегії - Коровіна С.Г., Довгаль
А.П.,

при секретарі - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Комінтернівського районного суду
Харківської області від 16 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА :

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що перебував у шлюбі
з відповідачем з 04.09.1971 року, від шлюбу
подружжя має дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Через провину відповідача родина
розпалася, шлюб було розірвано 01.08.2006
року. Після розірвання шлюбу у нього, як
у інваліда різко погіршилось здоров'я.
Договір про добровільне утримання між
сторонами не укладався. Відповідач є
заможною людиною та має у приватній
власності нерухоме майно. В свою чергу
він має дохід, а саме пенсію у розмірі
1144,63 грн., та витрати на ліки більше ніж
18 000 грн., а також витрати на утримання
нерухомого майна.

В 1976 році у ДТП він отримав травму та
йому була встановлена III група
інвалідності в 1976 році, а в 2011 році - II
група інвалідності. На праві приватної
власності йому належить 1/4 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2; 1/4
частина квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Вказував на те, що всі витрати по
утриманню зазначеного майна несе лише
він один, що ставить його у скрутне
матеріальне становище.

Просив стягнути з відповідача на його
користь аліменти в розмірі 300 грн.
щомісячно починаючи з 30.01.2014 року,
стягнути аліменти за минулий час за
один рік у розмірі 3600 грн. та
обмежити відповідачу можливість
тимчасового виїзду за межі України.

Рішенням Комінтернівського районного
суду Харківської області від 16 червня
2014 року позов ОСОБА_3 залишено
без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального і
процесуального права, неповне
з»ясування судом обставин, що мають
значення для справи. В обґрунтування
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не взято до уваги, що він є
інвалідом ІІ групи, син - ОСОБА_5
аліменти не платить та має велику
заборгованість, син - ОСОБА_6 аліменти
платить не регулярно та має
заборгованість у розмірі 1400 грн. Згідно
довідки МСЕК стан його здоров»я
погіршився, коштів на ліки не вистачає.
Натомість вказує, що відповідач
матеріально забезпечена - працює,
отримує пенсію, на праві приватної
власності має нерухомість, здає
кімнату, отримує регулярні грошові
переводи від сина ОСОБА_5 Вважає, що
ОСОБА_4 має можливість сплачувати
аліменти на його утримання.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення суду першої інстанції
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 75 СК України
право на утримання (аліменти) має той із
подружжя, який є непрацездатним,
потребує матеріальної допомоги, за
умови, що другий із подружжя може
надавати матеріальну допомогу.
Непрацездатним вважається той з
подружжя, який досяг пенсійного віку,
встановленого законом, або є інвалідом
I, II, чи III групи.

Частиною 4 ст. 75 СК України встановлено,
що один із подружжя є таким, що потребує
матеріальної допомоги, якщо заробітна
плата, пенсія, доходи від використання
його майна, інші доходи не забезпечують
йому прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
ОСОБА_4 є непрацездатною особою, розмір
її щомісячного прибутку є незначним, у
зв'язку з чим ОСОБА_4 не має
матеріальної можливості надавати
допомогу колишньому чоловіку ОСОБА_3 та
позивачем не дотримано порядку
звернення до суду з вимогою про
тимчасове обмеження боржника у праві
виїзду за межі України, передбаченого
чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками, так як вони є
обґрунтованими, відповідають
обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що відповідно до
свідоцтва про розірвання шлюбу,
виданого 01 серпня 2006 року відділом РАЦС
Харківського РУЮ Харківської області,
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний
01.08.2006 року, актовий запис № 351

Від шлюбу сторони мають двох синів -
ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Рішенням Апеляційного суду
Харківської області від 03.08.2011 року з
ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь позивача
ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на
утримання батька у розмірі 200 грн. з
кожного /а.с. 40-42/.

Відповідно до довідки серія 10 AAA № 642279,
виданою КЗОЗ «Обласний центр
медико-соціальної експертизи» ОСОБА_3 з
21 листопада 2011 року встановлена друга
група інвалідності /а.с. 4/. До 23
листопада 2011 року позивачу було
встановлено III групу інвалідності /а.с.
40-42/.

Відповідно до наданої позивачем
довідки Управління Пенсійного фонду
України в Харківському районі
Харківської області № 1468-13/24 від 06
червня 2014 року, позивач ОСОБА_3
знаходиться на обліку в УПФУ в
Харківському районі Харківської
області, отримує пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання інвалідам II групи у
розмірі 1116, 16 грн., та за період з грудня
2013 року по травень 2014 року має сукупний
дохід у розмірі 6725,43 грн. /а.с. 130/.

З довідки Управління Пенсійного фонду
України в Комінтернівському районі м.
Харкова від 04 березня 2014 року,
встановлено, що відповідач ОСОБА_4
знаходиться на обліку в УПФУ в
Комінтернівському районі м. Харкова та
отримує пенсію за віком, яка у березні
2014 складала 1049 грн. /а.с.43/.

У відповідності до довідки про доходи
та податки виданою НТУ «ХПІ» № 66-18/195
від 03 березня 2014 року встановлено, що
ОСОБА_4 працює в Національному
технічному університеті «Харківський
політехнічний інститут» та за період з
вересня 2013 року по лютий 2014 року
отримала дохід у розмірі 5171,63 грн. /а.с.
44/.

Відповідно до наданих до суду
розрахункових листів ОСОБА_4 у січні 2014
року було нараховано до виплати
заробітну плату у розмірі 645,90 грн., у
лютому, березні та квітні 2014 року по 830,73
грн., у травні 2014 року - 852,92грн. /а.с. 125/.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 є матеріально забезпеченою, а
тому повинна утримувати колишнього
чоловіка - є безпідставними.

Виходячи із змісту ст. 75 СК України і
позивач і відповідач є
непрацездатними, оскільки обоє досягли
пенсійного віку.

ОСОБА_3 не надав суду жодних доказів
наявності у ОСОБА_4 додаткового
прибутку, який би міг би дозволити їй
сплачувати аліменти колишньому
чоловіку.

Також матеріали справи не містять
будь-яких доказів скрутного
матеріального становища ОСОБА_3, а
також його потреби у матеріальній
допомозі.

Крім того, як вказував позивач у
позовній заяві, йому на праві приватної
власності належить 1/4 частини
домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2; 1/4
частина квартири за адресою: АДРЕСА_1,
що не позбавляє його права на
відчуження своєї частини нерухомості
або отримання компенсації за свою
частину для отримання додаткового
прибутку.

Від шлюбу ОСОБА_3 має двох синів, які є
працездатними та від яких за рішенням
апеляційного суду він отримує аліменти
на своє утримання.

За таких обставин, у відповідності до
положень ст. 75 СК України ОСОБА_3 не може
бути визнаний таким, що потребує
матеріальної допомоги за умови, що
другий із подружжя може надавати
матеріальну допомогу.

Таким чином, висновки суду
відповідають вимогам закону,
підтверджуються матеріалами справи,
рішення суду ухвалено з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Підстав для скасування рішення при
апеляційному розгляді справи не
встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319,
324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного
суду Харківської області від 16 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення. Ухвала може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
проголошення.

Головуючий суддя -

Судді колегії -