Справа № 450/85/14
Головуючий у 1 інстанції: Кіпчарський
Провадження № 22-ц/783/4606/14
Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого: Тропак
О.В.,

суддів: Приколоти
Т.І., Федоришина А.В.,

за участю с секретаря:
Іванової О.О.,

з участю: представника відповідача
ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_4 на рішення
Пустомитівського районного суду
Львівської області від 07 травня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_4 про витребування майна з чужого
незаконного володіння;-

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року позивач звернувся
в суд з позовом до відповідача про
витребування з чужого незаконного
володіння відповідача 1/2 частину
житлового будинку , що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу
згідно договору дарування нерухомого
майна від 16 червня 1980 року,
посвідченого державним нотаріусом
Пустомитівської державної
нотаріальної контори Львівської
області Дмитерко М.М. та
зареєстрованого в реєстрі за № 1248 .

Рішенням Пустомитівського районного
суду Львівської області від 07 травня
2014 року позов задоволено. Вирішено :
Витребувати із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 1/2 ( одну другу)
частину житлового будинку , що
знаходиться за адресою вул. Шептицьких,
14, у селі Чишки Пустомитівського району
Львівської області, що належить ОСОБА_5
згідно договору дарування нерухомого
майна від 16 червня 1980 року,
посвідченого державним нотаріусом
Пустомитівської державної
нотаріальної контори Львівської
області Дмитерко М.М. та
зареєстрованого в реєстрі за № 1248.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
понесені ним судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 243,60 грн ( двісті
сорок шість гривень 60 копійок).

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції відповідачем подано
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати оскаржуване рішення і
ухвалити нове про відмову у
задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на те, що згідно
договору дарування від 16.06.1980 року
ОСОБА_7 подарував своїм дітям ОСОБА_5 та
ОСОБА_8 належний йому будинок у АДРЕСА_1
, який складається з двох кімнат, жилою
площею 34 м.кв, кухні, кладовки. Хлів
цегляний.

Відповідно до інвентарної справи,
оглянутої судом першої інстанції на
даний час вищевказаного об»єкта не
існує, а існує наступний: будинок, який
складається з двох житлових кімнат,
житловою площею 38,0 м.кв, кухні,
загальною площею 95 м.кв. До житлового
будинку відносяться господарські
будівлі та споруди: літня кухня-сарай,
навіс, вбиральня, фіртка, ворота,
огорожа.

Відповідно до чинного
законодавства та судової практики
чітко визначено, що , оскільки позов про
витребування майна за своєю природою є
речово-правовим, його об»єктом може
бути лише індивідуально- визначене
майно ( яке існує в натурі на момент
подання позову), а в позовній заяві має
бути чітко визначено всі
характеристики та індивідуальні
ознаки майна, що витребовується.

Позивач не довів обставин,
тотожності того майна, яке витребовує
до того, яке є на даний час. З огляду на
викладене, апелянт вважає, що висновки
суду першої інстанції не відповідають
дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення
представників позивача та відповідача,
перевіривши матеріали справи в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
наступних мотивів.

Відповідно до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
яким суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно із законом. Обґрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Проте, на думку колегії суддів,
рішення суду першої інстанції в повній
мірі не відповідає вищезазначеним
вимогам закону, так як при ухваленні
оскаржуваного рішення не були
враховані законні права та інтереси
відповідача , а спір вирішено не у
відповідності до встановлених
обставин справи та з порушенням норм
матеріального права.

Так , згідно ст.387 ЦК України
власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Згідно ч.3 ст.388 ЦК України , якщо
майно було набуте безвідплатно в особи,
яка не мала права його відчужувати,
власник має право витребувати його
від добросовісного набувача у всіх
випадках.

Згідно роз»яснень , наведених у
Постанові Вищого спеціалізованого
Суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «
Про судову практику в справах про
захист права власності та інших прав «
, зазначається зокрема :

- в абзаці першому пункту 19 ,
застосовуючи положення статті 387 ЦК
України, суди повинні виходити з того,
що власник має право витребувати своє
майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним і в якої майно фактично
знаходиться та є індивідуально
визначеним. Позов про витребування
майна, пред'явлений до особи, у
незаконному володінні якої це майно
знаходилось, але на момент розгляду
справи в суді у неї відсутнє, не може
бути задоволений;

- в абзацах першому та другому пункту 37,
з урахуванням положень частини
першої ст.15 ЦК та статті 392 ЦК
власник майна має право пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту наведених норм
права, потреба в такому способі захисту
права власності виникає тоді, коли
наявність суб'єктивного права власника
не підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або ними оспорюється, а не в
тому разі, коли цими особами не
виконується відповідне рішення суду,
ухвалене раніше.

Таким чином, змістом віндикаційного
позову є витребування саме тієї речі,
яка

вибула із законного володіння
власника, і віндикаційний позов може
бути заявлений лише стосовно
індивідуально-визначених речей , щодо
яких в кожному конкретному випадку є
можливість виділити цю річ в натурі як
одну неподільну річ, чи річ з родовими
ознаками з маси однорідних речей.

В листі Вищого Спеціалізованого Суду
України від 28.01.2013 року № 24- 150/0/4-13

«Про практику застосування судами
законодавства під час розгляду
цивільних справ про захист права
власності та інших речових прав» також
зазначається, що до умов пред'явлення
віндикаційного позову належать такі:

1) власник чи титульний
володілець не повинен мати можливості
здійснювати фактичне володіння над
річчю;

2) майно, яке хоче повернути
колишній власник чи титульний
володілець, збереглося в натурі та
перебувало у фактичному володінні
іншої особи;

3) майно, яке підлягає віндикації,
має бути індивідуально визначеним.

4) віндикаційний позов має
недоговірний характер та спрямований
на захист речових прав.

Предметом позову у даній справі є 1/2
частина житлового будинку, який
складався з двох кімнат, жилою площею 34
м.кв, кухні, кладовки, цегляного хліву ,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Станом на дату заявлення позову та
відповідно на момент розгляду справи
судом, за вищезазначеною адресою
такого об»єкту нерухомого майна, як
житловий будинок, що складається з двох
кімнат, жилою площею 34 м.кв, кухні,
кладовки та цегляного хліву не існує , а
існує наступний об»єкт нерухомого
майна: житловий будинок, який
складається з двох житлових кімнат,
житловою площею 38,0 м.кв, кухні,
загальною площею 95 м.кв. До житлового
будинку відносяться господарські
будівлі та споруди: літня кухня-сарай,
навіс, вбиральня, фіртка, ворота,
огорожа.

З врахуванням того, що позивач на надав
суду доказів того, яка саме реальна
половина житлового будинку , який
існував станом 16.06.1980 року, належить
йому на праві приватної власності , і
яку саме половину житлового будинку в
натурі він просить витребувати у
відповідача , то вищенаведені
обставини дають підстави для висновку
про те, що предметом позову була річ ,
яка не наділена індивідуальними
ознаками.

Отже з обставин справи випливало, що
майна, зазначеного позивачем як
предмет спору, станом на дату
пред»явлення позову і на момент
розгляду справи судом не існувало, і
предмет спору ( 1/2 ідеальна частина
житлового будинку, існуючого станом на
16.06.1980 року) не був заявлений у позовній
заяві, як річ, наділена індивідуальними
або родовими ознаками, як це визначено
ст.184 ЦК України.

За обставин не існування такого
об»єкту нерухомого майна, як житловий
будинок, який складається з двох
кімнат, жилою площею 34 м.кв, кухні,
кладовки, цегляного хліва, та за
обставин не зазначення позивачем
індивідуальних чи родових ознак
половини вищенаведеного будинку, яку
він вимагав витребувати у відповідача,
колегія суддів вважає, що у суду першої
інстанції не було підстав для захисту
майнових прав позивача у спосіб
задоволенння позовних вимог про
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку,
що доводи апеляційної скарги є
обґрунтованими, оскаржуване рішення
ухвалено з порушенням норм
матеріального і процесуального права,
тому апеляційну скаргу належить
задовільнити, оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п. 4 ч.1 ст. 309, ч.2 ст.
314, ст.ст. 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4
задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного
суду Львівської області від 07 травня
2014 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про
витребування із чужого незаконного
володіння ОСОБА_4 1/2 (одну другу) частину
житлового будинку, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_5, що
належить ОСОБА_5 згідно договору
дарування нерухомого майна від 16
червня 1980 року, посвідченого державним
нотаріусом Пустомитівської державної
нотаріальної контори Львівської
області Дмитерко М.М. та
зареєстрованого в реєстрі за № 1248 -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили рішенням
апеляційного суду.

Головуючий: _______________
Тропак О.В.

Судді: ________________
Приколота Т.І.

________________ Федоришин А.В.