Справа № 638/8145/14-ц
Провадження № 2/638/3917/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

18.07.2014 року Дзержинський районний суд
міста Харкова у складі:

головуючого судді Гайдук
Л.П.

секретаря
Литвиненко М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Дзержинський районний
відділ у місті Харкові ГУ ДМСУ в
Харківській області про захист права
власності,визнання втративши право
користування житловим приміщенням
,виселення та зняття з реєстраційного
обліку

Установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом про захист права власності , у
якому просить визнати таким, що втратив
право користування квартирою, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -
ОСОБА_2, виселити ОСОБА_2 та інших осіб
зі спірної квартири та зняти
останнього з реєстраційного обліку за
вказаною адресою. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що він є власником
квартири, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Належну йому квартиру придбав
на прилюдних торгах по реалізації
арештованого нерухомого майна -
предмету іпотеки на підставі чого було
видане свідоцтво про право власності
від 13 вересня 2013 приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстроване в
реєстрі прав власників нерухомого
майна номер запису 2695535. У даній
квартирі залишився зареєстрований та
проживає попередній власник ОСОБА_2,
який втратив право користування
квартирою. Не зважаючи на те, що
відповідач по справі втратив усі права
на майно внаслідок примусової
реалізації останнього - він
відмовляється у добровільному порядку
знятись з реєстрації та звільнити
житлове приміщення. Він як власник
квартири АДРЕСА_1, розцінює викладене
вище як порушення та утиск законних
прав та інтересів, дії відповідача
перешкоджають йому у здійсненні
наданих законом повноважень на
користування та володіння квартирою .

Представник позивача ОСОБА_4
звернулася до суду із заявою, у якій
просила розглядати дану справу за її
відсутністю, позовні вимоги підтримує
у повному обсязі, не заперечувала проти
ухвалення заочного рішення по справі.

Представник 3-ї особи Дзержинський
районний відділ у місті Харкові ГУ ДМСУ
в Харківській області в судове
засідання надала суду заяву з
проханням розглядати справу за її
відсутністю, в ухваленні рішення
покладалась на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_2 та у судове
засідання не з'явився, причини своєї
неявки суду не повідомив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
своєчасно та належним чином.

Зі згоди представника позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК
України суд розглядає справу не інакше,
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін чи інших осіб,
які беруть участь у справі. Кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і докази
подаються сторонами й іншими особами,
які беруть участь у справі.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
відповідно до свідоцтва про право
власності на вказану нерухомість від 30
вересня 2013 року, виданого приватним
нотаріусом Харківського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстрованого в реєстрі за № 2560, та
витягу з державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності від 30 вересня 2013 року.

У квартирі АДРЕСА_1 мешкає та
зареєстрований попередній її власник -
відповідач у справі ОСОБА_2, що
підтверджується довідкою адресно -
довідкового підрозділу ГУДМС УДМС
України в Харківській області.

ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 з письмовою
вимогою про звільнення квартири
АДРЕСА_1, у місячний строк, однак
зазначена вимога залишена без уваги
відповідача.

Відповідно до п.п.33,34 Постанови №
5 ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ
УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І
КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 07 лютого 2014 року
«Про судову практику в справах про
захист права власності та інших
речових прав»застосовуючи положення
статті 391 ЦК, відповідно до якої власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном, навіть якщо вони не пов'язані із
позбавленням права володіння, суд має
виходити із такого.

Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК
позов про усунення порушень права, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
підлягає задоволенню у разі, якщо
позивач доведе, що він є власником або
особою, яка володіє майном (має речове
право) з підстави, передбаченої законом
або договором, і що діями відповідача,
не пов'язаними з позбавленням
володіння, порушується його право
власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в
тому разі, коли позивач доведе, що є
реальна небезпека порушення його права
власності чи законного володіння зі
сторони відповідача. При цьому суди
повинні брати до уваги будь-які
фактичні дані (статті 57- 59 ЦПК), на
підставі яких за звичайних умов можна
зробити висновок про наявність такої
небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не
пов'язаних із позбавленням володіння,
підлягає задоволенню незалежно від
того, на своїй чи на чужій земельній
ділянці або іншому об'єкті нерухомості
відповідач вчиняє дії (бездіяльність),
що порушують право позивача.

У зв'язку із цим під час розгляду
позовів про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, судам необхідно чітко
розмежовувати правовідносини, які
виникають між власником та попереднім
власником житла, і правовідносини, які
виникають між власником житла та
членами його сім'ї, попередніми членами
його сім'ї, а також членами сім'ї
попереднього власника житла. Так,
власник житла має право вимагати
визнання попереднього власника таким,
що втратив право користування житлом,
що є наслідком припинення права
власності на житлове приміщення (пункт
3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям
останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, зокрема жилим приміщенням,
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку, залежить від вирішення питання
про право користування такої особи
жилим приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК), а саме від вирішення
однієї із таких вимог: про позбавлення
права власності на жиле приміщення; про
позбавлення права користування жилим
приміщенням; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою. Усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном, зокрема жилим приміщенням,
шляхом зняття особи з реєстраційного
обліку, залежить від вирішення питання
про право користування такої особи
жилим приміщенням відповідно до норм
житлового та цивільного законодавства
(наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР;
стаття 405 ЦК), а саме від вирішення
однієї із таких вимог: про позбавлення
права власності на жиле приміщення; про
позбавлення права користування жилим
приміщенням; про визнання особи
безвісно відсутньою; про оголошення
фізичної особи померлою.

Відповідно до положень ст. 41
Конституції України, кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу
України власникові належать права
володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Статтею 319 Цивільного кодексу України
встановлено, що власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд. Власник має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу
України регламентовано, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

ч3ст.346 ЦК України передбачено,що
підставами припинення права власності
є припинення права влансоті на
майно,яке за законом не може належати
цій особі.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» після прийняття
рішення про звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення шляхом
позасудового врегулювання на підставі
договору всі мешканці зобов'язані на
письмову вимогу іпотеко держателя або
нового власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не
звільняють житловий будинок або
житлове приміщення у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного
Кодексу України, власник, який має
підстави передбачати можливість
порушення свого права власності іншою
особою, може звернутися до суду з
вимогою про заборону вчинення нею дій,
які можуть порушити його право, або з
вимогою про вчинення певних дій для
запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

З огляду на зазначене, розумінні
положень ч.3ст.346 ЦК України попередній
власник спірної квартири ОСОБА_2
втратив право власності на це майно ,та
користування даним приміщенням є
похідним від нього у зв,язку з чим
відповідно підлягає визнанню таким,що
втратив право користування цим
приміщенням.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги
викладене, приходить до висновку про
те, що право власності ОСОБА_1 набуто
правомірно та на законних підставах,
встановлених діючим законодавством,
про що було доведено в судовому
засіданні, на момент розгляду справи
ніким не оспорено, та своїми діями
відповідач порушив це право, оскільки
не здійснив дій по виселенню та зняттю
з реєстраційного обліку у спірній
квартирі АДРЕСА_1 після втрати права
власності, та втрата права
користування яким є похідним від
останнього та залишається проживати в
ній та є зареєстрованим, що значно
порушує право позивача ОСОБА_1 на
користування та володіння своєю
власністю й підлягає визнанню таким, що
втратив право на користування з
виселенням та зняттям з реєстраційного
обліку .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сплачений судовий
збір в сумі 243,60грн.

На підставі викладеного ,
керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226, ЦПК
України, ст.41 Конституції України, ст.
ст. 317,319,321,ч.3ст.346 ,386,391 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
таким, що втратив право користування
квартирою, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
інших осіб із квартири, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_1.з зняттям з
реєстраційного обліку в квартирі
АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60грн.

Заочне рішення суду може бути
переглянути судом, що його ухвалив за
письмовою заявою відповідача про
перегляд заочного рішення, яка може
бути подана до суду протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області шляхом подачі
апеляційної скарги через
Дзержинський районний суд міста
Харкова протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий суддя: