РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Мамалуй М.В.

при секретарі
Черкасовій О.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача
ОСОБА_2

представника відповідача
Горбатко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про
відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» про відшкодування
моральної шкоди, пов'язаної з
порушенням трудових прав у часті
приховування факту незаконного
звільнення, що потягло умисну затримку
видачі трудової книжки.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим,
що він перебував у трудових відносинах
з відповідачем з 20 жовтня 2008 року до 22
лютого 2013 року. Так, 26 вересня 2012 року
він був ознайомлений із попередженням
від 24 вересня 2012 року №6/11265 про
звільнення у зв'язку зі змінами в
організації виробництва і скороченням
штату за п. 1 ст. 40 Кодексу законів про
працю України (далі - КЗпП), при цьому
йому не було запропоновано інше місце
роботи, як це передбачено положеннями
ст. 49-2 ч. 3 КЗпП.

28 січня 2013 року він вийшов на роботу
після знаходження на лікарняному,
однак, у зв'язку із проведеною
реорганізацією, виникли складнощі з
оформленням лікарняних та їхньою
оплатою, оскільки його робоче місце не
було визначене. Крім того, за наявності
двох наказів про притягнення його до
дисциплінарної відповідальності, які
він мав намір оскаржити, ОСОБА_1 подав
заяву про надання йому відпустки з 28
січня по 22 лютого 2013 року із наступним
звільненням. Однак, замість надання
відпустки, 28 січня 2013 року він був
звільнений на підставі наказу №51К від
28 січня 2013 року, який виданий йому разом
із трудовою книжкою. При цьому, у
наказі, з яким він був ознайомлений під
підпис, не було вказано з якого
структурного підрозділу підприємства
і з якої посади його звільнено. Такі дії
посадових осіб відповідача були
порушенням закону, тому був виданий
наказ №93К від 22 лютого 2013 року, тоді як
насправді заднім числом, який відміняв
наказ №51К від 28 січня 2013 року про його
звільнення. Таким чином, він був
введений в оману, оскільки не знав про
факт його звільнення, у зв'язку із
відсутністю наказу про відновлення на
роботі, оскільки перебував у відпустці
і на лікарняному з 12 по 21 лютого 2013 року.

22 лютого 2013 року він подав заяву про
продовження відпустки за період
знаходження на лікарняному і повернув
трудову книжку для внесення
відповідних записів про відновлення
його на роботі, оскільки звільнення
було незаконним, крім того він просив
надати йому робоче місце без зміни умов
праці. Однак, вказані вимоги не були
виконані, а на його посаду призначений
інший працівник. У зв'язку із
невизначеністю його робочого місця,
після виходу із лікарняного у травні 2013
року, він звернувся до відповідача із
заявою про звільнення на підставі п. 1
ст. 40 КЗпП, але відповіді не отримав.

На підставі наведеного, вважає, що
трудових відносин між ним та ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» не існує, з 28 січня
2013 року він позбавлений права на труд, а
з 22 лютого 2013 року посадовими особами
умисно утримується його трудова
книжка, для приховування факту
незаконного звільнення. Такими діями
йому спричинено моральну шкоду, яку він
оцінює у 50000 грн.

У судовому засіданні позивач підтримав
заявлені у позові вимоги, вказав, що
моральна шкода полягає у позбавленні
його права на труд, внаслідок чого він
не має можливості утримувати сім'ю, що
негативно впливає на його нервову
систему та призводить до хвороби,
порушує його нормальний спосіб життя.
Просить стягнути з відповідача 50000 грн.
у рахунок відшкодування моральної
шкоди, спричиненої умисною затримкою
видачі трудової книжки.

У судовому засідання представник
позивача ОСОБА_2, що діє на підставі
угоди про надання юридичних послуг,
підтримав позовні вимоги, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача Горбатко В.В.,
що діє на підставі довіреності, у
судовому засідання заперечувала проти
позову з підстав викладених в
письмових запереченнях (а.с.75-78).
Вказала, що трудові відносини з ОСОБА_1
не розірвані, наказ від 28 січня 2013 року
був виданий відповідно до положень
підзаконних нормативних актів, що
передбачають можливість звільнення
працівника на підставі його заяви про
відпустку із наступним звільненням, а
видача йому трудової книжки 28 січня 2013
року, надавала можливість реалізувати
право на працю. Крім того, наказ від 28
січня 2013 року про звільнення був
скасований, однак ОСОБА_1 на теперішній
час не став до роботи. Зазначила, що 28
січня 2013 року ОСОБА_1 на руки була
видана трудова книжка, яку він повернув
до відділу кадрів підприємства 22
лютого 2013 року і більше не звертався з
проханням про її видачу. Просить у
позовних вимогах відмовити у повному
обсязі.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Згідно наказу ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» №51К від 28 січня 2013
року - ОСОБА_1 (таб. № 2719), начальнику
зміни служби з охорони праці ВСП "Шахта
"Тернівська" відділу з охорони праці
виробничих структурних підрозділів
департаменту з охорони праці
виробничих структурних підрозділів
департаменту з охорони праці дирекції
і охорони праці, надано частину
щорічної та додаткової відпустки
терміном на 26 календарних днів з 28
січня по 22 лютого 2013 року включно, з
наступним звільненням відповідно до
статті 3 Закону України "Про відпустки"
за власним бажанням у зв'язку зі зміною
місця проживання, згідно ст. 38 КЗпП
України 22 лютого 2013 року. Підстава:
особиста заява ОСОБА_1 28 січня 2013 року
ОСОБА_1 з наказом ознайомлений (а.с.82).

Наказом ПАТ «ДТЕК «Павлоградвугілля»
№93К від 22 лютого 2013 року: 1.Відмінено
наказ від 28 січня 2013 року №51К в частині
звільнення ОСОБА_1 22 лютого 2013 року.
Підстава: заява ОСОБА_1 22 лютого 2013 року
2.Подовжено ОСОБА_1 відпустку терміном
на 10 календарних днів з 23 лютого по 04
березня 2013 року включно, у зв'язку з
хворобою під час відпустки з 12 по 21
лютого 2013 року. Підстава: листок
непрацездатності серія АВШ №429088. 04
листопада 2013 року ОСОБА_1 з наказом
ознайомлений (а.с.83, 118).

У заяві від 21 лютого 2013 року, що
отримана 22 лютого 2013 року ОСОБА_1
просить: вважати, що він відмовляється
від заяви про звільнення за власним
бажанням ; скасувати наказ від 28 січня
2013 року №51К про його звільнення;
прийняти його трудову книжку;
продовжити термін відпустки на період
знаходження на лікарняному, інше (а.с.84).

Згідно копій листів і поштових
повідомлень (а.с.86-95) ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» неодноразово
повідомляло ОСОБА_1, за місцем мешкання
вказаним у його заявах, про скасування
22 лютого 2013 року наказу від 28 січня 2013
року про його звільнення, а також про
необхідність з'явитися на роботу з 05
березня 2013 року.

Відповідно до заяви від 13 травня 2013
року ОСОБА_1 просить звільнити його на
підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, на
підставі наказу №506 від 20 вересня 2012
року про реорганізацію ПАТ «ДТЕК
«Павлоградвугілля» (а.с.85, 119).

У відповіді на вказану заяву листом від
16 травня 2013 року, направленим
кур'єрською доставкою, ОСОБА_1 було
повідомлено, що він не звільнений,
перебував на лікарняних та у відпустці
із 19 листопада 2012 року по 04 березня 2013
року, а станом на 05 березня 2013 року дані
щодо його фактичного перебування
відсутні (а.с.120-121).

У рішенні Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 12 грудня 2913 року, що набрало
законної сили 16 січня 2014 року вказано,
що ОСОБА_1 має робоче місце згідно
трудової книжки (а.с.26-29).

Рішенням Добропільського
міськрайонного суду Донецької області
від 19 лютого 2014 року, що набрало
законної сили 26 березня 2014 року,
встановлено, що ОСОБА_1 не звільнений,
але після закриття останнього
лікарняного, за яким виписано до роботи
09 травня 2013 року, він не працює. В
задоволенні позову ОСОБА_1 про внесення
змін до записів трудової книжки,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу та затримання
видачі трудової книжки, відшкодування
моральної шкоди - відмовлено (а.с.79-81).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги та заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
справи.

Згідно ст. 29 КЗпП України: робоче
місце визначається працівникові до
початку роботи за трудовим договором.

На підставі дослідженого, встановлено,
що позивач ОСОБА_1 перебуває у трудових
правовідносинах з відповідачем - ПАТ
«ДТЕК «Павлоградвугілля», доказів, які
б свідчили про інше суду не надано.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України,
трудова книжка є основним документом
про трудову діяльність працівника.
Згідно положень постанови Кабінету
міністрів України від 27 квітня 1993
року № 301 «Про трудові книжки
працівників»: трудові книжки
зберігаються на підприємствах, в
установах і організаціях, а при
звільненні працівника трудова книжка
видається йому під розписку в журналі
обліку.

Підставою для відшкодування моральної
шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України
є факт порушення прав працівника у
сфері трудових відносин, яке призвело
до моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків і
вимагало від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, суд
вважає, що позивачем, в судовому
засіданні, не доведено факту
порушення його трудових прав.

Враховуючи наведене, а також те, що на
час розгляду справи у суді позивач
ОСОБА_1 є особою, яка перебуває у
трудових відносинах з ДТЕК
«Павлоградвугілля», суд вважає, що
доводи позивача з приводу того, що йому
заподіяна моральна шкода внаслідок
умисної затримки видачі трудової
книжки є необґрунтованими, а тому у
позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Павлоградвугілля" про відшкодування
моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Донецької області
через Добропільський міськрайонний
суд Донецької області протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 31 липня
2014 року власноручно в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя
М.В.Мамалуй

30.07.2014