Справа № 209/4133/14-ц
Провадження № 2/209/1538/14
У Х В А Л А

22 липня 2014 року Суддя
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області Ковальова А.Б., розглянувши
матеріали цивільного позову ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сучасні технології
та сервіс», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Медіа -М»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство масових
комунікацій» про відшкодування
збитків та визнання договору
зберігання майна недійним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська, як до місцевого
загального суду, з позовом до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сучасні технології
та сервіс», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Медіа-М», Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Агентство масових комунікацій» про
відшкодування збитків та визнання
договору зберігання майна недійним, в
якому просить суд стягнути солідарно з
відповідачів матеріальну шкоду в
розмірі 200000 грн, визнати договір
зберігання майна, укладений 22
листопада 2012 року між ним та ТОВ
«Агентство масових комунікацій»
недійсним.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених
прав, невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст..15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
трудових відносин, а також з інших
правовідносин, крім випадків, коли
розгляд таких справ проводиться за
правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 1
Господарсько-процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкту підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно із
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронювальних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушення. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності

Відповідно до ст. 12 ГПК України
господарським судом підвідомчі: 1)
справи у спорах, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів….

Із наданої позовної заяви та
приєднаних до неї документів
вбачається, що заявлений позивачем
спір виник між учасниками відносин у
сфері господарювання.

Згідно зазначених у позові
обставин спір між позивачем та
відповідачами виник із господарського
договору від 01 листопада 2012 року про
оренду нежитлового приміщення та від 18
лютого 2013 року про реконструкцію з
добудовою, що були укладені року між
позивачем, як фізичною особою -
підприємцем та ТОВ «Сучасні
технології та сервіс», в особі
генерального директора ОСОБА_3, який
під час укладення договору діяв як
посадова особа товариства, а не фізична
особа, а також із господарських
договорів, які були укладені: 04 вересня
2012 року між позивачем, як фізичною
особою - підприємцем та ТОВ «
Агентство масових комунікацій» про
поставку, 22 листопада 2012 року між
позивачем, як фізичною особою -
підприємцем та ТОВ « Агентство
масових комунікацій» про зберігання
майна, тобто спір між сторонами виник
з господарських правовідносин та має
господарський характер. А отже спір
щодо зазначених господарських
договорів не є предметом розгляду
справи в порядку цивільного
судочинства України, і повинний
розглядатися в порядку
господарського судочинства.

Відповідно до п. 2. ч.2 ст. 55
Господарського кодексу України
суб'єктами господарювання є громадяни
України, іноземці та особи без
громадянства, які здійснюють
господарську діяльність та
зареєстровані відповідно до закону як
підприємці.

Відповідно до ст. 179 Господарського
кодексу України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно зі ст. 122 ч.2 п.1 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо заява не
підлягає розгляду в судах в порядку
цивільного судочинства.

Таким чином, зазначена позовна заява
Дніпровському районному суду м.
Дніпродзержинська, як місцевому
загальному суду, не підсудна, і по ній
не може бути відкрите провадження у
справі.

На підставі викладеного, керуючись ч.2
ст. 122 Цивільно-процесуального кодексу
України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті
провадження у цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сучасні
технології та сервіс», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Медіа -М»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агентство масових
комунікацій» про відшкодування
збитків та визнання договору
зберігання майна недійним, в зв'язку з
непідсудністю справи Дніпровському
районному суду м. Дніпродзержинська, як
місцевому загальному суду.

Роз'яснити позивачу, що для
вирішення даного спору йому потрібно
звернутися до Господарського суду
Дніпропетровської області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом
подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом п'яти днів з дня проголошення
ухвали, або протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали.

Суддя
А.Б. Ковальова