У Х В А Л А

28 липня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючогоТкачука
О.С.,суддів:Висоцької В.С., Кафідової
О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_5 про перегляд
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 27 березня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_5, третя особа - Друга Черкаська
державна нотаріальна контора, про
визнання договору дарування недійсним
та визнання права власності на 1/2
частини квартири,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до
суду з указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначив, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_10,
який був зареєстрований та постійно
проживав за адресою: АДРЕСА_1.
Спадкоємцями після його смерті за
законом являлися він та дружина
померлого - ОСОБА_9 Після смерті батька
він у встановлений законом строк
звернувся до Другої Черкаської
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини. Однак
дізнався, що 06 березня 2007 року між
його батьком та ОСОБА_9 було укладено
договір дарування відповідно до умов
договору його батько подарував своїй
дружині квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_9
померла у ІНФОРМАЦІЯ_2. При цьому
позивач зазначав, що його батько з 1976
року, після отриманої тяжкої
черепно-мозкової травми, захворів на
хронічну судинно-мозкову
недостатність, внаслідок чого у 1996 році
його було визнано інвалідом 3-ї групи, з
2001 року - інвалідом 2-ї групи, а з 2006 року
інвалідом 1-ї групи. Стан здоров'я
хворого батька постійно погіршувався,
у зв'язку із чим позивач вважає що його
батько на момент укладення договору
дарування квартири від 06 березня 2007
року не міг усвідомлювати значення
своїх дій та керувати ними.

Ураховуючи викладене, позивач просив
визнати договір дарування від 06
березня 2007 року недійсним та визнати за
ним право власності на 1/2 частини
квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 31 жовтня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Черкаської області
від 23 січня 2014 року, позов ОСОБА_6
задоволено. Визнано договір дарування
квартири, укладений 06 березня 2007 року
між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 недійсним.
Визнано за ОСОБА_6 право власності на
1/2 частини квартири АДРЕСА_1

Ухвалою судді Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2014 року відмовлено
у відкритті касаційного провадження у
справі за касаційною скаргою
ОСОБА_5 з підстав, передбачених п. 5 ч. 4
ст. 328 ЦПК України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах, а
саме ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Як приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції зазначених норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2011 року, 02 листопада
2011 року.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 11 "Про судову практику
застосування статтями 353-360 ЦПК України"
під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин.

Із доданих до заяви ухвал Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вбачаються різні фактичні
обставини у порівнянні з
правовідносинами, з приводу яких
ухвалено судове рішення, про перегляд
якого подається заява.

Оскільки наведені заявником доводи
не містять ознак неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, то у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359
ЦПК України, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5,
третя особа - Друга Черкаська державна
нотаріальна контора про визнання
договору дарування недійсним та
визнання права власності на 1/2 частини
квартири, за заявою ОСОБА_5 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 27 березня 2014 року
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді:

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська

3

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

№ 6-28424зп14

Доповідач: Кафідова О.В.