Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Буцяк З.І., Рожин Ю.М.

секретар судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" на
заочне рішення Кузнецовського
міського суду від 15 квітня 2014 року у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Кузнецовського
міського суду від 15 квітня 2014 року
зазначений позов задоволено частково:
стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" (далі ПАТ "ВТБ Банк" або Банк) 55
385, 47 гривень пені за несвоєчасне
виконання договірних зобов'язань та 553,
85 гривень судового збору.

В задоволенні позову Банку про
стягнення з відповідача 55 052, 05 гривень
збитків за несвоєчасне повернення
кредиту і процентів відмовлено.

У поданій на рішення апеляційній
скарзі позивач фактично покликається
на його незаконність та
необґрунтованість через неправильне
застосування норм матеріального права
внаслідок невідповідності висновків
суду обставинам справи.

На її обґрунтування зазначалося про
суперечливість матеріалам справи
висновків суду щодо відсутності у
позивача права вимоги в зв'язку з
невиконанням умов договору стосовно
направлення відповідачу письмового
повідомлення, яким його повинно бути
попереджено про дострокове стягнення
заборгованості за кредитом і
процентами. Свої доводи ПАТ "ВТБ Банк"
умотивував порушенням судом правил
ст.ст. 526, 1050 ЦК України щодо виконання
зобов'язання належним чином відповідно
до умов договору та вимог закону та
щодо права кредитора стягнути
достроково заборгованість у разі
прострочення чергової частини платежу,
неврахуванням роз'яснень пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, що дані в п. 29 постанови №5 від
30.03.2012 року "Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин", та п.п. 5.2.1 і 5.2.2.
кредитного договору щодо права
достроково стягнути заборгованість з
боржника.

З цих міркувань просить скасувати
рішення Кузнецовського міського суду
від 15 квітня 2014 року, ухваливши нове -
про задоволення позову в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
позивача, колегія суддів прийшла до
висновку про задоволення апеляційної
скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки умовами кредитного договору
встановлено спеціальний порядок
вимагати від позичальника здійснити
дострокове повернення кредиту
протягом 30 календарних днів з дня
відправлення Банком відповідного
повідомлення з вимогою дострокового
повернення, а ця договірна умова
позивачем не виконана, тому позов
підлягав задоволенню лише в частині
стягнення пені за прострочення кредиту
і сплату процентів за час із дня
виникнення боргу до моменту звернення
до суду.

Щодо права вимоги ПАТ "ВТБ Банк" на
дострокове стягнення несплачених
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом і прострочену
суму процентів, то місцевий суд прийшов
до висновку про його відсутність в
зв'язку із невиконанням кредитодавцем
умов кредитного договору про
направлення позичальнику письмової
вимоги.

Проте з такими висновками погодитися
не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 29
серпня 2011 року між сторонами укладено
споживчий кредитний договір № R5В,
за умовами якого ПАТ "ВТБ Банк" надав, а
ОСОБА_1 одержав 50 000 гривень кредитних
коштів зі сплатою 29 процентів річних за
користування кредитом із щомісячним
поверненням частини кредиту і
процентів відповідно до узгодженого
графіка з кінцевим терміном повернення
коштів до 29 серпня 2014 року (а.с. 29-36).

Починаючи з січня 2012 року, позичальник
допускає неналежне виконання своїх
договірних зобов'язань щодо сплати на
користь Банку кредитних коштів та
процентів, внаслідок чого виникла
заборгованість у 110 438, 52 гривень, з яких:
поточна заборгованість по тілу кредиту
становить 13 312, 66 гривень, прострочена
сума кредиту за час із 03.07.2012 року по
10.02.2014 року - 27 538, 07 гривень, сума
нарахованих відсотків за період з
28.01.2014 року по 31.01.2014 року - 128, 46 гривень,
сума прострочених відсотків за період
з 29.11.2012 року по 27.01.2014 року - 14 073, 86
гривень, пеня за прострочене тіло за
період з 31.01.2012 року по 10.02.2014 року - 38 136,
46 гривень, пеня за простроченими
нарахованими процентами за період з
31.01.2012 року по 10.02.2014 року - 17 249, 01 гривень
(а.с. 5, 6).

З наведених підстав ПАТ "ВТБ Банк" у
березні 2014 року звернувся до суду з
позовом до відповідача, вимагаючи
достроково стягнути з останнього на
користь позивача зазначену суму
заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 1054, 1050 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути кредит
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини кредиту, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 598, 599 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом. Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Пункт 5.2.2. кредитного договору
передбачає право Банку вимагати від
позичальника здійснити дострокове
повернення кредиту протягом 30
календарних днів з дати відправлення
ОСОБА_1 відповідного повідомлення
кредитодавцем з вимогою дострокового
повернення або у інші строки,
встановлені умовами договору (а.с. 32).

За змістом ст.ст. 11, 10, 60 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.
Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Відповідач, бувши належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи, участі в суді першої інстанції
не брав, про поважність причин своєї
відсутності не повідомляв, заперечень
проти позову не висловлював, доказів з
цього приводу не надавав, через що було
ухвалено заочне рішення.

Так само і в суді апеляційної інстанції
він був повідомлений про час і місце
судового засідання, однак з невідомих
колегії суддів міркувань участі в
розгляді справи не брав, а своїх
заперечень проти апеляційної скарги не
представив.

Норми ч. 1 ст. 303 ЦПК України
передбачають, що під час розгляду
справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 участі в судових
засідань не брав, проти позову і
апеляційної скарги не заперечував, чим
фактично погодився із вимогами
позивача, а Банк належним чином
обґрунтував свої вимоги, тому за
обставинами справи судом першої
інстанції порушено правила ст. 11 ЦПК
України щодо диспозитивності
цивільного судочинства.

Пред'явлення Банком позову до
відповідача колегія суддів вважає
рівноцінним способом повідомлення
ОСОБА_1 про вимогу дострокового
повернення спірних кредитних коштів,
оскільки його подано до суду 13 березня
2014 року, а оскаржуване рішення ухвалено
15 квітня 2014, тобто у передбачений п. 5.2.2.
кредитного договору строк.

Крім того, ПАТ "ВТБ Банк" 11 січня 2014 року
вживалися заходи до повідомлення
позичальника про необхідність
сплатити спірну кредитну
заборгованість протягом 30 календарних
днів від дати направлення письмової
вимоги і в досудовому порядку, про що
матеріали справи містять переконливі
докази (а.с. 69-69, зв., 70).

Як убачається, при вирішенні справи суд
першої інстанції уваги на наведені
обставини не звернув, що призвело до
ухвалення оскаржуваного рішення, яке
не може залишатися чинним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставою для скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового -
про задоволення позову є неправильне
застосування норм матеріального права.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України понесені
і документально підтверджені
позивачем судові витрати (судовий збір)
за звернення до суду першої інстанції -
1 104, 39 гривень та за подання апеляційної
скарги - 552, 19 гривень підлягають
стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку.

На підставі ст.ст. 1054, 1050, 526, 530, 598, 599 ЦК
України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,
316, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк"
задовольнити.

Заочне рішення Кузнецовського
міського суду від 15 квітня 2014 року
скасувати.

Вимоги Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк" задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" 110 438
(сто десять тисяч чотириста тридцять
вісім) гривень 52 копійки
заборгованості за кредитним договором
та 1 656 (одна тисяча шістсот п'ятдесят
шість) гривень 88 копійок судового
збору.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: Судді: