АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6854/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.

Суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової
О.В.

при секретарі - Єремейчук О.А.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2,

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014р. за позовом ОСОБА_2 до
Комунального закладу культури «Парк
культури та відпочинку ім. Воронцова»
Дніпропетровської міської ради про
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014р. ОСОБА_2 звернувся до суду
із позовом до Комунального закладу
культури «Парк культури та відпочинку
ім. Воронцова» Дніпропетровської
міської ради про поновлення на роботі,
виплату заробітної плати та
відшкодування моральної шкоди,
посилаючись на те, що він з березня 2011р.
на добровільних началах проводив
роботи на території парку Воронцова.
Рішенням Дніпропетровської міської
ради від 29.07.2011р. розпочав роботу
Комунальний заклад культури «Парк
культури та відпочинку ім. Воронцова»
Дніпропетровської міської ради, після
чого йому перестали давали працювати,
недоплачували заробітну плату, крали
його інструмент, а в подальшому
звільнили за прогулу, а тому позивач
просив поновити його на роботі,
виплатити 100% заробітної плати та
моральну шкоду в розмірі 10 000грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
10.06.2014р. ОСОБА_2 в задоволенні позову до
Комунального закладу культури «Парк
культури та відпочинку ім. Воронцова»
Дніпропетровської міської ради про
поновлення на роботі, виплату
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду скасувати, та ухвалити по
справі нове рішення про задоволення
його позовних вимог, посилаючись на те,
що він не погоджується з судовим
рішенням.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду, в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 з 01.06.2012р. перебував у трудових
відносинах з Комунальним закладом
культури «Парк культури та відпочинку
ім. Воронцова» Дніпропетровської
міської ради на посаді робітника по
благоустрою.

Наказом № 96/К від 19.12.2013р. ОСОБА_2 було
звільнено з роботи на підставі п. 4 ст. 40
КЗпП України, за вчинення прогулів
22.11.2013р., 26.11.2013р. та 28.11.2013р. без поважних
причин.

Згідно листа Комунального закладу
культури «Парк культури та відпочинку
ім. Воронцова» Дніпропетровської
міської ради ОСОБА_2 не був членом
жодний профспілкових організацій, і на
підприємстві не зареєстровані і не
діють первинні профспілкові
організації.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку прогулу (у тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня) без
поважних причин.

Згідно до ст. 431 КЗпП України розірвання
трудового договору з ініціативи
власника або уповноваженого ним органу
без згоди виборного органу первинної
профспілкової організації
(профспілкового представника)
допускається у випадках: у тому числі
звільнення працівника з підприємства,
установи, організації, де немає
первинної профспілкової організації.

Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику розгляду судами трудових
спорів» від 06.11.1992р. № 9, при розгляді
позовів про поновлення на роботі осіб,
звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди
повинні виходити з того, що
передбаченим цією нормою закону
прогулом визнається відсутність
працівника на роботі як протягом
усього робочого дня, так і більше трьох
годин безперервно або сумарно протягом
робочого дня без поважних причин
(наприклад, у зв'язку з поміщенням до
медвитверезника, самовільне
використання без погодження з
власником або уповноваженим ним
органом днів відгулів, чергової
відпустки, залишення роботи до
закінчення строку трудового договору
чи строку, який працівник зобов'язаний
пропрацювати за призначенням після
закінчення вищого чи середнього
спеціального учбового закладу).

Розглядаючи справу, суд першої
інстанції встановив, що позивач не
виходив на роботу 22.11.2013р., 26.11.2013р. та
28.11.2013р. без поважних причин, що
підтверджується матеріалами справи.

Також судом встановлено, що при
звільненні відповідач провів з
позивачем повний розрахунок, що
підтверджується наданими платіжними
відомостями, так само як і не знайшли
свого підтвердження вимоги позивача
про завдання йому діями відповідача
моральної шкоди.

Встановивши вказані обставини, суд
правильно прийшов до висновку про
відмову ОСОБА_3 у задоволенні позовних
вимог про поновлення на роботі, виплату
заробітної плати та відшкодування
моральної шкоди, оскільки в ході
розгляду справи знайшов підтвердження
факт порушення позивачем трудової
дисципліни, а саме здійснення прогулів
без поважних причин 22.11.2013р., 26.11.2013р. та
28.11.2013р., і відповідачем було дотримано
передбачений ст.ст. 148, 149, 151 КЗпП
України порядок та правила
застосування дисциплінарного
стягнення, і при звільненні були
враховані всі обставини, а тому
встановивши вказані обставини суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку, що позивач був звільнений
з роботи з дотриманням вимог чинного
трудового законодавства.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про
непогодження з рішенням суду не
спростовують висновків суду, а
матеріали справи не дають підстав
вважати, що суд при розгляді даної
справи допустив невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушив норми матеріального чи
процесуального права, які у
відповідності до вимог ст. 309 ЦПК
України є підставами для скасування
рішення, а тому рішення суду підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 304,308,315 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська від
10 червня 2014р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в
силу з моменту проголошення, але може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Судді: