АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5149/14
Головуючий 1 інст. -Шиянова Л.О.
Доповідач - Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.,

С у д д і в
Шевченко Н.Ф.,

Пономаренко Ю.А.,

при
секретарі Харченко М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 18 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення матеріальної та морально
шкоди, завданої ушкодженням здоров'я, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовом до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної шкоди у
розмірі 15955,27 грн. та моральної шкоди на
60000 грн. , заподіяних внаслідок наїзду
автомобілем 14 травня 2011 року у темний
час доби на вул..Леніна у с.Жовтневе
Решетилівського району Полтавської
області, у зв'язку з порушенням
відповідачем Правил дорожнього руху
України та отриманням нею за висновком
судово-медичної експертизи тілесних
ушкоджень середньої тяжкості.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3
посилалась на те, що неодноразово, з 14
травня 2011 року по 22 липня 2013 року
перебувала на стаціонарному лікуванні
від отриманих при ДТП травм ,
витрачала власні кошти, відповідач
жодного разу не надав будь-якої
матеріальної допомоги на лікування.

Зазначивши що при ДТП був ушкоджений її
одяг, та те, що вона була вимушена
витрачати власні кошти на поїздки до
органів досудового слідства
Полтавської області, змінився уклад її
життя, стосунки з оточенням, погіршився
стан здоров'я, вона зазнала, як фізичних
так й душевних страждань , позивач
просила суд задовольнити її позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача визнав позов
частково, по майновій шкоді у розмірі
4208,30 грн., моральної - 3000 грн., не оспорює
вини ОСОБА_4 у ДТП та заподіяні позивачу
майнової та моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Харкова від 18 червня 2014 року позов
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
13830,56 грн. на відшкодування майнової
шкоди, 25000 грн. компенсації моральної
шкоди, 1000 грн. витрат на правову
допомогу та на користь держави 388,55 грн.
судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 з
посиланням на недостатність грошової
компенсації у 25000 грн. по відшкодуванню
моральної шкоди, з урахуванням глибини
фізичних та державних страждань,
викликаних ушкодженням її здоров'я з
вини відповідача, погіршення стан її
здоров'я та обмеження її в реалізації
професійних здібностей, рішення
районного суду просить змінити та
стягнути з відповідача 50000 грн. на
відшкодування моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія, відповідно до положень ст..309
ЦПК України, вирішила апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково,
рішення районного суду змінити з
наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень , крім
випадків, встановлених ст..61 цього
Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Згідно постанови Решетилівського
районного суду Полтавської області від
17 червня 2011 року та вироку цього ж суду
від 16 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано
винним у скоєнні ДТП 14 травня 2011 року з
його вини при керуванні автомобілем,
наїзді на потерпілу ОСОБА_3 , якої за
висновком судово-медичної експертизи
були заподіяні тілесні ушкодження
середньої тяжкості.

Із наданих позивачем медичних карток,
квитанції та товарних чеків
вбачається, що вона неодноразово, з дня
ДТП до липня 2013 року перебувала на
стаціонарному лікуванні в медичних
закладах та на реабілітації від
отриманих при ДТП травм та несла
витрати на придбання ліків та
обстеження.

При вирішенні справи, судом на підставі
наданих платіжних документів розмір
витрат безпосередньо на лікування
визначено у сумі 13830,56 грн., яку вона не
оспорює у апеляційній скарзі.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ОСОБА_3 та стягуючи на її користь з
ОСОБА_4 25000 грн. компенсації моральної
шкоди на підставах п.1 ч.2 ст.1167 ЦК
України, з урахуванням положень ст..23
цього Кодексу про те, що моральна шкода
відшкодовується незалежно від розміру
майнової шкоди, яка відшкодовується,
суд виходячи із характеру
правопорушення, допущеного
відповідачем, його ухилення від участі
у витратах на лікування потерпілої ,
інших, зазначених позивачем негативних
наслідків травмування та визначених
судом, як підставні, суд дійшов
правильного висновку про те, що саме
зазначена сума відповідає ступені
фізичних та душевних страждань
компенсацію яких вона вимагає.

Проте у повному обсязі з таким
висновком суду погодитись не можна,
оскільки при вирішенні розміру
компенсації моральної шкоди суд
формально пославшись на положення норм
матеріального права, що регулюють
спірні правовідносини , не врахував
глибини фізичних та душевних
страждань, яких зазнала позивач
внаслідок отриманих травм при ДТП з
вини відповідача, характеру вжитих нею
заходів на захист порушених її прав та
законних інтересів.

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач після скоєння наїзду на
позивача залишив місце ДТП. Згідно
висновку комісійної судово-медичної
експертизи від 24 травня 2013 року ОСОБА_3
при ДТП отримала тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мозкової
травми, у формі струсу головного мозку
та травми хребта, що викликало значне
погіршення її здібностей, пов'язане з
неодноразовим лікуванням та
реабілітацією в умовах стаціонарного
лікування понад 2 років.

Окрім цього постановою суду від 17
червня 2011 року за скоєний злочин
ОСОБА_4, було притягнуто до
адміністративної відповідальності, й
лише у зв'язку із оскарженням
неправомірних дій посадових осіб та
зверненнями позивачем на різних
державних установ, посадових осіб за
фактом ДТП в Єдиний реєстр досудових
розслідувань стосовно відповідача
внесені 29 листопада 2012 року.

Суд при вирішення справи, в порушення
вимог ст..212 ЦПК України належної оцінки
вказаним доказам не надав.

З огляду на викладене, колегія вважає
за необхідне збільшити розмір
компенсації моральної шкоди з 25000 грн.
до 40000 грн.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК
України , колегія,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Харкова від 18 червня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_3 на відшкодування
моральної шкоди 40000 грн.

Рішення набирає законної сили після
проголошення але протягом двадцяти
днів може бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді