УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м.
КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів:
Дербенцевої Т.П.,
Журавель В.І.,

Завгородньої І.М.,
Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Комунального
підприємства теплових мереж
«Криворіжтепломережа» до ОСОБА_4 про
стягнення заборгованості за
житлово-комунальні послуги, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
Довгинцівського районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 11 грудня 2013 року та
ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від
04 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року Комунальне
підприємство теплових мереж
«Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ
«Криворіжтепломережа») звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості за житлово-комунальні
послуги.

Позивач зазначав, що ОСОБА_4, будучи
власником квартири АДРЕСА_1, свого
обов'язку по оплаті за надані послуги
централізованого опалення та
підігріву води не виконує, внаслідок
чого виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 1 694 грн 20 коп., яку
КПТМ «Криворіжтепломережа» просило
стягнути з відповідача.

Рішенням Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 11 грудня 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 04
березня 2014 року, позов
задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на
користь КПТМ «Криворіжтепломережа» 1 694
грн 20 коп. заборгованості по оплаті за
постачання теплової енергії та 229 грн 40
коп. сплаченого судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
судові рішення скасувати та вирішити
спір по суті, посилаючись на
неправильне застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, місцевий суд, з
висновками якого погодився й суд
апеляційної інстанції, виходив із того,
що ОСОБА_4 порушив взяті зобов'язання з
приводу оплати наданих
житло-комунальних послуг; оскільки
перебіг позовної давності переривався,
то сума заборгованості підлягає
стягненню в повному розмірі,
заявленому позивачем.

Проте повністю погодитися з такими
висновками судів не можна.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

При вирішенні справи судом першої
інстанції встановлено, що
ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

З 01 жовтня 2008 року по 01 грудня 2010 року
відповідачу КПТМ
«Криворіжтепломережа» надавалися
послуги з опалення та гарячого
водопостачання, плату за користування
якими ОСОБА_4 не проводив.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 264 ЦК України визначено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

Задовольняючи позов, судом стягнуто з
відповідача заборгованість, яка
виникла в період із жовтня 2008 року по
грудень 2010 року, пославшись на те, що
ОСОБА_4 у травні та червні 2009 року і
лютому, квітні 2010 року були здійснені
платежі за теплопостачання та гаряче
водопостачання, в той час, коли
існувала заборгованість, тому строк
позовної давності перервався
відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України.

Проте згідно із наявними в матеріалах
справи квитанціями та сумами,
нарахованими підприємством, ОСОБА_4
сплачував у вказані періоди за
водопостачання та водовідведення,
користування ліфтом, підігрів води,
газопостачання та вивіз відходів за
зазначений в них проміжок часу, тобто
проводив поточну оплату за надані
житлово-комунальні послуги, а не в
рахунок боргу за минулий час і
конкретно за послуги централізованого
опалення та підігріву гарячої води, про
що й вказував у своїх запереченнях і в
апеляційній скарзі відповідач.

Самостійне зарахування позивачем
вказаних сум в рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_4 не має правового
значення, оскільки не підтверджує
обставин визнання боргу відповідачем
та обов'язку повернути його, в зв'язку з
чим не дає підстав для висновку про те,
що КПТМ
«Криворіжтепломережа», звертаючись до
суду за захистом своїх прав, строків
позовної давності не порушило.

Крім того, у своїх письмових
запереченнях на позов відповідач
наполягав на застосуванні позовної
давності, але суд першої інстанції не
взяв їх до уваги.

На зазначені доводи апеляційної скарги
апеляційний суд також не звернув уваги
й залишив рішення суду першої
інстанції без змін.

Оскільки судами допущено порушення
норм матеріального, та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення спору, судові рішення
підлягають скасуванню з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Рішення Довгинцівського районного
суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 11 грудня 2013 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 04 березня 2014 року
скасувати, справу передати на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Т.П. Дербенцева В.І. Журавель
І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко