Справа № 160/288/14-ц
Провадження № 2/160/91/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської
області

у складі: головуючого - судді Вознюк І.
І. ,

за участю: секретаря - Марчук Н.Я.,

представника позивача -
ОСОБА_1,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача
ОСОБА_2 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в селищі Локачах

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
користуванні майном шляхом виселення,

в с т а н о в и в :

5 травня 2014 року позивач звернулася з
даним позовом до суду. Позовні вимоги
мотивує тим, що відповідач самоправно
займає належний їй на праві приватної
власності житловий будинок по АДРЕСА_1
Локачинського району, не маючи на це
правових підстав, і не бажає
добровільно його звільнити. З нею
проживають її неповнолітні підопічні.

Відповідач вселилась у дане житло за
згодою батька позивача, але після його
смерті у 2007 році продовжує в ньому
проживати, веде власне господарство,
чим перешкоджає їй користуватись цим
майном. Вона є власником даного житла,
що підтверджується витягом про
державну реєстрацію прав КП "Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації", витягом з
погосподарської книги
Дорогиничівської сільської ради та
свідоцтвом про право власності на
земельну ділянку за цією ж адресою.

27 січня цього року позивач направила
ОСОБА_2 лист-повідомлення про
звільнення приміщення до 1 квітня 2014
року. Відповідач не є членом її сім'ї, в
будинку не зареєстрована, договору
найму на проживання в ньому за ст. 158 ЖК
України ні спадкодавець, ні позивач з
нею не укладали.

Просить зобов'язати відповідача не
чинити перешкод у користуванні
житловим будинком по АДРЕСА_1
Локачинського району та виселити її з
малолітніми дітьми з даного будинку.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та уточнив позов,
враховуючи, що в даний час опіка над
дітьми з відповідача знята і діти
проживають з батьком в с. Замличі,
просить вилучити вимогу про виселення
з даного житла дітей. Пояснив, що
ОСОБА_5 є власником даного будинку, що
підтверджується витягом, виданим БТІ,
проте у зв'язку з тим, що відповідач
постійно тривалий час проживає в ньому,
виселитись добровільно не бажає, не
може розпорядитись своєю власністю.
Відповідач не є членом її сім'ї, і з 2007
року підстав на проживання у спірному
будинку не має. Договір найму
укладається в письмовій формі. Зміна
власника не передбачає переходу права
користування житлом особи, яка
проживала зі згоди попереднього
власника.

Відповідач ОСОБА_2 і представник
відповідача позову не визнали і
останній зазначив, що відповідач
тривалий час зі згоди ОСОБА_6 проживала
разом з ним у спірному будинку, була
членом сім'ї, вела спільне
господарство, проводила ремонт
будівлі. Після його смерті продовжує
жити за даною адресою за усною
домовленістю з позивачем у 2007 році по
договору найму та житлового сервітуту.
Позивачу як власнику не чиняться ніякі
перешкоди в користуванні будинком,
підстави втрати права відповідача на
житло відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнав і
пояснив, що його мати і ОСОБА_6 тривалий
час проживали в с. П'ятикори однією
сім'єю. Після його смерті позивач
дозволила відповідачу жити у цьому
будинку. В даний час діти проживають з
ним в с. Замличі Локачинського району.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени
сім'ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій ст. 64 цього Кодексу.
Припинення сімейних відносин з
власником будинку (квартири) не
позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

За ст. 150 ЖК України громадяни, які мають
у приватній власності будинок (частину
будинку), квартиру, користуються ним
(нею) для особистого проживання і
проживання членів їх сімей і мають
право розпоряджатися цією власністю на
свій розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші
незаборонені законом угоди. Право
користування житлом для власного
проживання та проживання членів сім'ї
закріплене також у ч. 1 ст. 383 ЦК Укрїни.

Власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач прийняла спадщину після смерті
батька ОСОБА_6, рішенням Локачинського
районного суду від 18 квітня 2011 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області,
за нею визнано право власності на
житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1
Локачинського району, (а.с.8,62-63), вона є
власником даного майна, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав КП "Волинське обласне
бюро технічної інвентаризації",
витягом з погосподарської книги
Дорогиничівської сільської ради та
свідоцтвом про право власності на
земельну ділянку за такою ж адресою (
а.с. 4-7).

27 січня 2014 року позивач надіслала
ОСОБА_2 лист про необхідність
звільнення помешкання, яке
відповідачем отримано 6 лютого цього ж
року, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення ( а.с.9-10).

Згідно з розпорядженням Локачинської
райдержадміністрації № 290 від 6 грудня
2013 року ОСОБА_2 була призначена
опікуном над онуками ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_7, ОСОБА_9, за дітьми закріплено
право на проживання та користування в
житловому будинку за адресою АДРЕСА_2
(а.с. 17-18). В даний час опіка припинена і
діти передані батькові ОСОБА_3
(розпорядження № 124, 126 від 1 липня 2014
року ( а.с. 70-71).

Зі смісту позовної заяви слідує, що
позивач, набувши у власність будинок,
звернулася до суду про захист своїх
прав, гарантованих їй як власнику
положеннями ст. 150 ЖК, ст.ст. 383, 391 ЦК
України. Закон надає власнику право
вимагати усунення будь-яких порушень
його права використовувати житло для
власного проживання, проживання інших
осіб, розпоряджатися своїм майном на
власний розсуд. Обмеження чи втручання
в право власника можливе лише з
підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК з урахуванням
положень ч. 1 ст. 405 ЦК члени сім'ї
власника житла, які проживають з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Вищенаведене свідчить проте, що право
члена сім'ї власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно. Отже, припинення
в особи права власності на будинок
припиняє право членів сім'ї на
користування цим будинком, оскільки
таке право є похідним від права самого
власника. Тому, у зв'язку із смертю
первинного власника ОСОБА_6 і
припинення з цієї причини його права
власності на цей будинок, враховуючи,
що при зміні власника будинку
відповідач не набула житло з підстав,
передбачених законом (найм, оренда),
припиняється право її користування
цим будинком.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_10
грунтуються на вимогах ст. 150 ЖК, ст.ст.
383, 391 ЦК України та підлягають до
задоволення.

Твердження відповідача, що позивачу не
чиниться жодних перешкод в
користуванні житлом та що між
сторонами було укладено договір найму,
спростовуються поясненнями позивача,
викладеними в позовній заяві. Крім
цього, договір найму житла укладається
у письмовій формі (ст. 811 ЦК). Що
стосується вказівки представника
відповідача про наявність договору
сервітуту, то за ч. 1 ст. 402 ЦК сервітут
може бути встановлений договором,
законом, заповітом або рішенням суду.
Документів на підтвердження укладення
таких договорів відповідач не
представила.

З матеріалів справи слідує, що
відповідач має власне житло. Згідно з
довідкою Замличівської сільської ради
№ 225 від 16 квітня 2014 року відповідачу
належить житловий будинок в селі
Замличі по вул. Центральній, 24 (а.с.11). З
відповіді Локачинського районного
сектору Управління державної
міграційної служби України у
Волинській області №489/07-18 від 7 травня
2014 року на запит суду вбачається, що
ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: с.
Замличі Локачинського району (а.с.6-7).

Оскільки представник позивача, який
діяв на підставі договору про надання
правової допомоги, не надав
документів, які підтверджують сплату
відповідних послуг (прибуткового
касового ордеру, квитанції про
внесення коштів на рахунок юриста,
банківське платіжне доручення тощо) та
розрахунку даної суми, в частині
стягнення витрат на оплату адвоката
слід відмовити. Розписка про отримання
гонорару не може бути прийнята як
належний документ, адже не відповідає
вимогам правил бухгалтерського обліку.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України
передбачено, що стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Отже, з відповідача слід
стягнути слачений позивачем судовий
збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 383,
391 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_5
перешкод у користуванні житловим
будинком по АДРЕСА_1 Локачинського
району та виселити ОСОБА_2 з житлового
будинку по АДРЕСА_1 Локачинського
району Волинської області.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_5 243
грн. 60 коп. судового збору. В стягненні
витрат на правову допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10
днів з дня проголошення, у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
скарги апеляційним судом і може бути
оскаржене до Апеляційного суду
Волинської області протягом цього ж
строку шляхом подачі апеляційної
скарги через Локачинський районний
суд. Особи, які брали участь у справі,
але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий /підпис/

Оригіналу відповідає

Суддя Локачинського районного суду
І. І. Вознюк