АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И[1]

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Оболонського районного суду
м. Києва від 06 червня 2014 року

у справі за поданням державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Оболонського
районного управління юстиції у м. Києві
Ченківського О.О., заінтересовані
особи: ОСОБА_1, ОСОБА_3 про тимчасове
обмеження в праві виїзду за межі
України,-

В С Т А Н О В И
Л А:

УхвалоюОболонського районного суду м.
Києва від 06 червня 2014 року задоволено
подання державного виконавця ВДВС
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
до виконання ним добровільно або в
примусовому порядку рішення суду на
підставі якого видано виконавчі
документи.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду
з апеляційною скаргою, в якій зазначив,
що ухвала суду є незаконною та
необґрунтованою, ухвалена з
неправильним застосуванням норм
матеріального права, без повного
з'ясування фактичних обставин справи.

В обґрунтування апеляційних вимог
вказував на те, що суд першої інстанції,
дійшов помилкового висновку щодо
навмисного ухиляння боржником від
виконання своїх зобов'язань,
покладених судовим рішенням, в
результаті чого було прийнято
неправомірне рішення про тимчасове
обмеження в праві виїзду боржника за
межі України.

Просив скасувати ухвалу Оболонського
районного суду м. Києва від 06 червня 2014
року та постановити нову, якою
відмовити у задоволенні подання
державного виконавця ВДВС
Оболонського районного управління
юстиції у м. Києві.

Особи, які беруть участь у справі та у
відповідності до ст.. 74 ЦПК України
належним чином повідомлялись про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися, причини неявки
суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про
тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконанні у державного виконавця
Оболонського РУЮ у м. Києві
Ченківського О.О. перебуває виконавче
провадження ВП № 34264125 з примусового
виконання виконавчого листа
Оболонського районного суду м. Києва
від 22.08.2012 по справі № 2-2565 про стягнення
із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в
розмірі 274 159, 69 грн.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
(далі - Закон) державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
звертатися до суду за встановленням
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України - до виконання зобов'язань за
рішенням.

Положенням статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України» встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліменти, договірні чи інші невиконані
зобов'язання - до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
порядках, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, або він
ухиляється від виконання зобов'язань,
покладених на нього судовим рішенням, -
до виконання зобов'язань.

Отже, приписи наведених норм вказують
на те, що наявність в особи невиконаних
зобов'язань, є підставою для обмеження
її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону, умови і
порядок виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження». Зокрема,
державний виконавець зобов'язаний
вживати заходів примусового виконання
рішень неупереджено, своєчасно, повно
вчиняти виконавчі дії.

З подання та доданих до нього копій
матеріалів виконавчого провадження
вбачається, що державним виконавцем
при примусовому виконанні рішення суду
вчинені усі можливі виконавчі дії, а
саме: здійснено неодноразові виходи за
місцем проживання боржника з метою
розшуку боржника та перевірки його
майнового стану, зроблено запити щодо
наявності у боржника рухомого та
нерухомого майна, винесено постанови
про арешт майна боржника та заборони
його відчуження.

Вказані обставини підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами,
а саме копіями з матеріалів
виконавчого провадження, долученого
державним виконавцем до подання (том. 1,
а.с. 168-248).

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги, що у суду першої
інстанції були відсутні підстави
вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від
виконання судового рішення, оскільки
такі доводи спростовуються наявними в
матеріалах справи доказами.

Розглядаючи подання державного
виконавця суд першої інстанції
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює і у відповідності з вимогами
закону прийшов до правильного висновку
про задоволення подання.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
процесуального права.

Сукупність вищезазначених обставин,
аналіз та оцінка доводів апеляційної
скарги приводять до висновку, що ці
доводи не знайшли свого підтвердження
при апеляційному розгляді справи,
судом першої інстанції постановлено
ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1, ч. 1 ст. 312 ЦПК
України за наслідками розгляду скарги
на ухвалу суду першої інстанції
апеляційний суд має право постановити
ухвалу про відхилення апеляційної
скарги і залишення ухвали без змін,
якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325,
327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м.
Києва від 06 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, оскарженню в касаційному
порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/3749/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9775/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Луценко О.М.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.