У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області в складі:

головуючого судді -
Ковалевича С.П.

суддів: Василевича В.С.,
Демянчук С.В.

секретар судового
засідання - Пиляй І.С.

розглянула у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
17 березня 2014 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору Рівненське регіональне
управління Державної спеціалізованої
фінансової установи „Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву", про визнання права
власності на нерухоме майно.

Перевіривши докази та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кузнецовського
міського суду Рівненської області від
17 березня 2014 року в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним
ОСОБА_1 подала на нього апеляційну
скаргу.

Вказує, що під час розгляду даної
справи нею надавались детальні та
аргументовані пояснення по обставинах
справи, яким суд не дав належної оцінки.

Вважає що судом не застосовано
норми законодавства, які підлягали
застосуванню.

При цьому покликається на
Постанову Кабінету Міністрів України
№ 584 від 29.05.2001 р. «Про порядок надання
пільгових довготермінових кредитів
молодим сім'ям та одиноким молодим
громадянам на будівництво
(реконструкцію) і придбання житла»,
якою затверджено «Положення про
порядок надання пільгових
довготермінових кредитів молодим
сім'ям та одиноким молодим громадянам
на будівництво (реконструкцію) і
придбання житла».

Зазначає, що Рівненське регіональне
відділення Державного фонду сприяння
молодіжному житловому будівництву
уклало з їхньою сім'єю в особі ОСОБА_2
09.10.2003 р. кредитну угоду № 30 з додатками
до неї та 24.03.2006 р. - додатковий договір
№ 30а до неї щодо надання позичальнику
прямого адресного (цільового) кредиту
на будівництво (реконструкцію) житла -
квартири за адресою: АДРЕСА_1, в сумі 138
946 грн.

Право власності на дану квартиру було
зареєстровано за ОСОБА_2, про що
територіальною громадою м.
Кузнецовська 19.07.2006 р. видано
відповідне свідоцтво на право
власності.

20.10.2006 р. було укладено Договір
іпотеки житла, збудованого за рахунок
коштів пільгового довготермінового
кредиту - квартири АДРЕСА_1

Вказує, що на час укладення
кредитної угоди вона перебувала у
шлюбі з ОСОБА_2

Вважає, що відповідачу ОСОБА_2
належить ? частина квартири АДРЕСА_1
Рівненської області, їй належить ?
цієї квартири, сину ОСОБА_3 належить ?
квартири, доньці ОСОБА_3 належить ? цієї
квартири.

Посилаючись на викладені
обставини, просить оскаржуване рішення
скасувати і ухвалити нове про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що сторони перебували в шлюбі з 1997р. по
2011р.

Від шлюбу мають двох
неповнолітніх дітей, - сина ОСОБА_4 1998р.
народження та дочку ОСОБА_5 1999р.
народження.

Під час перебування в шлюбі
відповідач уклав кредитний договір № 30
від 09.10.2013р. відповідно якого він
отримав від Рівненського
регіонального відділення Державного
фонду сприяння молодіжному житловому
будівництву кредит в сумі 138946 грн. для
будівництва житла.

Термін повернення кредиту 30 років
з дня укладення кредитної угоди.

За отримані кошти було збудовано
АДРЕСА_1 на яку ОСОБА_2 видано свідоцтво
про право власності від 06.06.2006р.

( а.с. 5) .

Після отримання квартири, з метою
забезпечення своєчасного погашення
кредиту між ОСОБА_2 та Фондом 20.10.2006р.
було укладеного договір іпотеки
відповідно до якого вказана квартира
передана в іпотеку.

На час розгляду справи ОСОБА_2
погасив кредит всього в сумі 37896 грн.

Відмовляючи в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 суд першої
інстанції правильно керуючись ст. 11 ЦПК
України виходив з того, що остання не
ставила питання про поділ спільної
сумісної власності подружжя та не
просила суд визнати частково недійсним
свідоцтво про право власності ОСОБА_2
на спірну квартиру. Без вирішення
вказаних питань суд позбавлений
можливості і визнати право власності
позивачки на її частку в майні
подружжя.

Крім того, ставлячи питання про
визнання права власності на частку у
квартирі, позивачка не вказала яким
чином слід визначити і її участь у
погашенні решти заборгованості по
кредиту, за який їм на пільгових умовах
її збудовано.

Доводи апелянта, які викладені в його
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду, з якими погоджується і
колегія суддів.

Оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно з'ясував дійсні обставини по
справі, дав належну оцінку зібраним
доказам і постановив рішення без
порушень норм матеріального та
процесуального права, підстав для його
скасування немає.

Керуючись ст. ст. 307, 313-315 ЦПК України
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду
Рівненської області від 17 березня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення.

Сторони по справі мають право
оскаржити рішення суду першої
інстанції та ухвалу апеляційного суду
протягом двадцяти днів з дня
проголошення ухвали апеляційної
інстанції в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
С.П. Ковалевич

Судді:
В.С. Василевич

С.В. Демянчук