АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5427/14
Головуючий 1-ї інстанції - Каліберда В.А.
Справа №627/284/14-ц
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: земельні правовідносини
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Бездітко
В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський» на
заочне рішення Краснокутського
районного суду Харківської області від
23 квітня 2014 року по справі за позовом
ОСОБА_1 до сільськогосподарського
виробничого кооперативу
«Колонтаївський» про розірвання
договору оренди землі та повернення
земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський» (надалі -
СВК «Колонтаївський»), в якому просила:
1. розірвати договір оренди земельної
ділянки від 28 березня 2012 року,
укладений між нею та СВК
«Колонтаївський», зареєстрований 27
грудня 2012 року відділом Держкомзему у
Краснокутському районі Харківської
області за №01694; 2. зобов'язати СВК
«Колонтаївський» негайно передати їй
земельну ділянку загальною площею
6,6803га, що розташована на території
Колонтаївської сільської ради
Краснокутського району Харківської
області (кадастровий номер
:04::000:0101) в стані придатному для її
подальшого цільового використання.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 08 липня 2011року,
виданого державним нотаріусом
Краснокутської державної нотаріальної
контори Харківської області їй
належить на праві приватної власності
земельна ділянка для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
площею 6,6803га, яка розташована на
території Колонтаївської сільської
ради Краснокутського району
Харківської області. 28 березня 2012 року
між нею та СВК «Колонтаївський» був
укладений договір оренди землі строком
на 8 (вісім) років, зареєстрований
27.12.2012року відділом Держкомзему у
Краснокутському районі Харківської
області за №01694. Відповідно до
умов цього договору відповідач
зобов'язався протягом всього строку
його дії сплачувати за кожен рік
користування земельною ділянкою 3%
(відсотка) від нормативної грошової
оцінки цієї земельної ділянки,
вартість якої становить 166 704,00грн.,
зокрема, не пізніше 30 грудня кожного
року. Однак, взяті на себе зобов'язання
СВК «Колонтаївський» не виконує,
орендної плати за користування
земельною ділянкою у 2013 році їй не
сплатив, незважаючи на неодноразові
звернення до відповідача.

У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і
просив їх задовольнити з підстав,
наведених у позовній заяві.

Відповідач СВК «Колонтаївський» про
час і місце розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки свого представника суд
не повідомив, але надав письмові
заперечення на позов, в яких вказує на
відсутність підстав для розірвання
спірного договору оренди, оскільки п.
«д» ч.1 ст.141 ЗК України передбачає
систематичність несплати земельного
податку або орендної плати, отже, на їх
думку, припинити земельні договірні
правовідносини можливо лише в разі
невнесення орендної плати тричі та
більше разів.

Заочним рішенням Краснокутського
районного суду Харківської області від
23 квітня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено. Розірвано договір оренди
землі, укладений 28 березня 2012 року між
ОСОБА_1 та СВК «Колонтаївський».
Зобов'язано СВК «Колонтаївський»
повернути ОСОБА_1 земельну ділянку
площею 6,6803га, кадастровий номер
:04:000:0101, в стані придатному для її
подальшого використання. Стягнуто з
СВК «Колонтаївський» на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 243,60грн.

Ухвалою Краснокутського районного
суду Харківської області від 30.05.2014року
заяву СВК «Колонтаївський» про
перегляд заочного рішення залишено
без задоволення.

В апеляційній скарзі СВК
«Колонтаївський» просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове, яким у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
на не відповідність висновків суду
обставинам справи та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи, наведені в
апеляційній скарзі, колегія суддів
вважає, що скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
дійшов обґрунтованого висновку, що
дійсно відповідачем були порушені
істотні умови договору, оскільки СВК
«Колонтаївський» не здійснює виплату
позивачу орендної плати, як це
передбачено умовами договору.

Основним принципом судочинства,
закріпленим Конституцією України, є
законність. Відповідно до положень ст.2
Закону України «Про судоустрій
України» суд, здійснюючи правосуддя на
засадах верховенства права, забезпечує
захист гарантованих Конституцією
України та законами України прав і
свобод людини і громадянина, прав і
законних інтересів суспільства і
держави.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельний кодексом,
Цивільним кодексом України, а також
законами України, зокрема Законом
№161-ХIV (далі - Закон), іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
конкретним договором оренди землі.

Так, власники земельних ділянок мають
право передати земельну ділянку в
оренду (ст.90 ЗК України).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, вибору
контрагента та визначення умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності і
справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК
України).

Згідно зі статтями 13, 14, 19 Закону
договір оренди землі - це угода сторін
про взаємні зобов'язання, відповідно до
яких орендодавець за плату (розмір
якої, форми платежу, терміни та порядок
внесення і перегляду, індексації
передбачаються умовами договору, які
не можуть суперечити законом України,
передає орендареві у володіння і
користування земельну ділянку для
господарського використання на
обумовлений договором строк.

Після досягнення сторонами
домовленості з питань орендної плати
та інших істотних умов, передбачених ч.2
ст.14 Закону, підписання договору оренди
та його реєстрації він набуває
чинності та може бути змінений лише за
взаємною згодою сторін, у тому числі і в
частині розміру орендної плати.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про орендну плату» орендна
плата - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Оренда плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою (ст.21
Закону).

Статтею 24 Закону встановлено, що
орендодавець має право вимагати від
орендаря своєчасного внесення
орендної плати.

Судовим розглядом встановлено, що
згідно свідоцтва про право власність
на спадщину за законом, посвідченого
08.07.2011року державним нотаріусом
Краснокутської державної нотаріальної
контори Харківської області за
реєстровим №1161, позивач ОСОБА_1 є
власником земельної ділянки, площею
6,6803га, яка розташована на території
Колонтаївської сільської ради
Краснокутського району Харківської
області. Цільове призначення
(використання) земельної ділянки - для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

28 березня 2012 року між ОСОБА_1 та СВК
«Колонтаївський» було укладено
договір оренди землі (а.с.10-12).

Згідно умов, визначених сторонами в
договорі, земельна ділянка передається
в оренду для вирощування
сільськогосподарської продукції.
Зокрема, орендна плата вноситься
орендарем у формі та розмірі 3%
(відсотка) від нормативної грошової
оцінки землі (яка в договорі визначена
в сумі - 5001,14грн. на рік, з урахуванням
загальної площі земельної ділянки
позивача). Орендна плата вноситься до 30
грудня поточного року. У разі
невнесення орендної плати у строки,
визначені цим договором, справляється
пеня у розмірі 0,2% (відсотків)
несплаченої суми за кожний день
прострочення. У п.38 договору наведено
перелік підстав для припинення дії
цього правочину. Також, в абзаці
другому п.38 визначено, що договір
припиняється також в інших випадках,
передбачених законом.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач не дотримується вимог щодо
строків виплати орендної плати, які
встановлені договором.

Частинами 1, 2 ст.651 ЦК України визначено,
що розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладанні договору.

Згідно ст.32 Закону України «Про оренду
землі», на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 та
25 цього Закону та умовами договору, а
також в разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди на
підставах, визначених Земельним
кодексом України та іншими законами
України.

Зазначене положення закону повністю
відповідає захисту права власності,
яке гарантується ст.1 Протоколу №1 до
Європейської Конвенції з прав людини
та основних свобод, що у відповідності
до ст.9 Конституції України є частиною
національного законодавства. Так, у
рішенні Європейського Суду з прав
людини від 29.11.1991р. «Пайн Велей
Девелопментс ЛТД» проти Ірландії, в
якому розкрито зміст захисту права
власності та зазначається, що власники
мають право претендувати щонайменше
на законне сподівання можливістю
користуватися своєю власністю.
Зазначені сподівання, тобто те, на що
розраховував позивач, відповідачем
було порушено.

В судовому засіданні апеляційного суду
представник СВК «Колонтаївський» не
заперечував того факту, що гроші для
виплати орендної плати маються у
відповідача, але у зв'язку зі змінами в
керівництві СВК «Колонтаївський»
прийнято рішення про їх виплату в кінці
2014 року, зокрема, за підсумками
отриманого врожаю. Однак, у
підтвердження цих слів будь-яких
доказів представником не надано.

В свою чергу позивач стверджує, що
прокурором району на даний час
заявлені позови про захист прав
орендодавців земельних ділянок, в тому
числі позов заявлено в її інтересах,
про стягнення з відповідача орендної
плати, оскільки вона є
малозабезпеченою особою.

Розглядаючи справу по суті заявлених
вимог, суд повно та всебічно дослідив
надані сторонами докази, дав їм належну
правову оцінку, правильно визначив
закон, що регулює дані правовідносини
та вирішив даний спір відповідно до
норм чинного законодавства.

Оскільки доводи апеляційної скарги
суттєвими не являються, висновків суду
не спростовують, колегія суддів не
вбачає підстав для скасування або
зміни оскаржуваного рішення, яке
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу
сільськогосподарського виробничого
кооперативу «Колонтаївський»
відхилити.

Заочне рішення Краснокутського
районного суду Харківської області від
23 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -