Справа №484/2136/14-ц 30.07.2014 30.07.2014 30.07.2014
Провадження №22ц/784/2101/14 Головуюча
в першій інстанції Маржина Т.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Шаманської Н.О., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання
Горенко Ю.В.,

за участю представника відповідачки
ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк»

на рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 12 червня 2014 року по справі
за позовом

публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» (далі -
ПАТ КБ «Приватбанк»)

до

ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

28 травня 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4
про стягнення кредитної
заборгованості в розмірі 13 895 грн. 33 коп.

Позивач зазначав, що 30 липня 2008 року між
закритим акціонерним товариством
комерційний банк «Приватбанк»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Приватбанк», та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір № б/н. Відповідно до
вказаного договору, відповідачка
отримала кредит у розмірі 3 500 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом. У зв'язку з
порушенням ОСОБА_4 строків сплати за
користування кредитом та відсотків по
ньому, виникла заборгованість, яка
станом на 30 травня 2014 року складає 13 895
грн. 33 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом - 3 420 грн. 18
коп.;

- заборгованість за відсотками - 9 575 грн.
37 коп.;

- штраф (фіксована частина) - 250 грн. 00
коп.;

- штраф (процентна складова) - 649 грн. 78
коп.

Посилаючись на вказане, позивач просив
позов задовольнити.

Рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 12 червня 2014 року в
задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк»
відмовлено за пропуском строку
позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі. На думку апелянта,
рішення суду є незаконним та ухваленим
з порушенням норм матеріального і
процесуального права. Крім того,
висновки суду не відповідають дійсним
обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
представника відповідачки, дослідивши
надані докази та перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач пропустив строк позовної
давності, встановлений ст. 257 ЦК
України.

Між тим, з таким висновком суду
повністю погодитися не можна, оскільки
він не в повній мірі відповідає
дійсним обставинам справи і вимогам
матеріального права, що відповідно до
п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України є підставою
для скасування оскарженого рішення та
ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі
сплата неустойки.

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Законодавець визначає різні поняття як
«строк дії договору», так і «строк
(термін) виконання зобов'язання» (ст. ст.
530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язання встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Частиною 5 статті 261 ЦК України
передбачено, що за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання. За
зобов'язаннями, строк виконання яких не
визначено або визначено моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явлення вимоги про
виконання зобов'язання.

З п. 5 12 Правил користування платіжною
карткою визначений строк позовної
давності у 5 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
договір про збільшення позовної
давності укладається у письмовій
формі, але позивачем зазначене не
доведено.

З матеріалів справи вбачається, що 30
липня 2008 року між закритим акціонерним
товариством комерційний банк
«Приватбанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_4 було
укладено договір про надання
банківських послуг шляхом
встановлення кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою 36% річних на
залишок заборгованості. Розмір
кредитного ліміту складав 3500 грн. (
а.с. 8-14).

Складовою укладеної між сторонами
угоди є заява клієнта, Умови та правила
надання банківських послуг, пам'ятка
клієнта та тарифи банку.

Згідно заяви клієнта, відповідачка,
яка його підписала, засвідчила про
ознайомлення з умовами надання
банківських послуг, Правилами і
Тарифами надання вказаного кредиту та
про свою відповідальність за
невиконання цього договору (а.с. 8).

При виконанні умов кредитного договору
відповідачка порушувала терміни
сплати по кредиту та відсотків за
користування кредитом. У зв'язку з цим,
станом на 30 квітня 2014 року утворилась
заборгованість в розмірі 13 895 грн. 33
коп., яка складається з заборгованості
за кредитом - 3 420 грн. 18 коп.;
заборгованості за відсотками - 9 575 грн.
37 коп.; штрафу (фіксована частина) - 250
грн. 00 коп. та штрафу (процентна
складова) - 649 грн. 78 коп.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.
Боржник вважається таким, що
прострочив виконання, якщо він не
виконав його у строк, передбачений
умовами договору або встановлений
законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Положенням ч. 1 ст. 1048 ЦК України
передбачено, що позикодавець має право
на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
Банку України. У разі відсутності іншої
домовленості сторін проценти
виплачуються щомісячно до дня
повернення позики.

Згідно з умовами кредитного договору,
позичальник зобов'язується погашати
заборгованість по кредиту, процентам
за користування ним та комісії (п. 6.5).
Проценти нараховуються у розмірі,
встановленим Тарифами Банка, із
розрахунку 360 календарних днів у році
(п. 5.5). Проценти нараховуються
щомісячно на фактичну заборгованість
по кредиту за період з першого по
останній день кожного календарного
місяця.

Із наведеного вбачається, що проценти
за користування кредитними коштами
нараховуються у розмірі, передбаченому
договором, за весь період користування
кредитом.

Оскільки отримані відповідачкою у
кредит гроші у визначений договором
строк не повернуті, то це дає право
позивачу на отримання процентів за
користування кредитними коштами після
спливу строку договору.

Позивач звернувся до суду з позовом 28
травня 2014 року, а тому має право на
стягнення процентів з 28 травня 2011 року.

Таким чином, відповідно до ст. 267 ЦК
України стягненню з ОСОБА_4 підлягає 7016
грн. 39 коп. заборгованості по процентам
за користування кредитом.

Оскільки суд першої інстанції
вирішуючи спір, не звернув належної
уваги на зазначені обставини та норми
матеріального права, то рішення
підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з
відповідачки на користь позивача
підлягає стягненню 365 грн. 40 коп.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» задовольнити
частково.

Рішення Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 12 червня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення
кредитної заборгованості задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» за
кредитним договором № б/н від 30 липня
2008 року заборгованість по процентам за
період з 28 травня 2011 року по 28 травня 2014
року 7 022 грн. 25 коп. (сім тисяч двадцять
дві грн. 25 коп.) та 365 грн. 40 коп. судового
збору.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді