Номер провадження: 22-ц/785/3914/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Доценко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Доценко Л.І.,

суддів - Процик М.В., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Волчанський
О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
відшкодування шкоди, спричиненої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» на рішення Київського
районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014
року,

ВСТАНОВИЛА :

01.08.2013року ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом до ОСОБА_3, який в подальшому
уточнила та просила суд ухвалити
рішення, яким стягнути з ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» на користь ОСОБА_2 48 800
гривень матеріальної шкоди; стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 20 000 гривень
моральної шкоди, покласти на ОСОБА_4
судові витрати по справі.

Позивач свої вимоги мотивувала тим,
що вона як фізична особа купила дерева
в кількості 21 шт. загальною вартістю
48800грн. і як фізична особа -
підприємець здійснювала господарську
діяльність за адресою АДРЕСА_1.

23.07.2013року відбулась
дорожньо-транспортна пригода, в
результаті якої ОСОБА_3, керуючи
транспортним засобом марки Тойота
Камрі держномер НОМЕР_2, не обравши
безпечну швидкість руху, здійснив
наїзд на паркан її виставочної
площадки.

Позивачка стверджує, що в результаті
таких дій були зруйновані 5 секцій
паркану, пошкоджена система
крапельного поливу, пошкоджені та
зламані дерева в кількості 21 шт.,
загальна сума нанесеної шкоди
складає 48 800 гривень.

Крім того, позивачка вказує на те, що
протиправними діями відповідача
ОСОБА_3 їй нанесена моральна шкода,
розмір якої вона оцінює в сумі 20 000
гривень.

У судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав та
просив постановити рішення, відповідно
до якого стягнути з відповідачів
матеріальну та моральну шкоду,
задовольнивши позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» та представник
відповідача ОСОБА_3 у судовому
засіданні заперечували проти
задоволення позову, просили в його
задоволенні відмовити повністю,
вказуючи на його безпідставність.

Рішенням Київського районного суду
м. Одеси від 12 лютого 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто» про
відшкодування шкоди - задоволено
частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ,
пров. Новопечерський, 19/3) на користь
ОСОБА_2 грошові кошти у відшкодування
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
матеріальної шкоди у розмірі 48 800
гривень.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» (01042, м. Київ,
пров. Новопечерський, 19/3) на користь
ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 488
гривень.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржує ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» в частині задоволення
позову.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Українська страхова компанія
«Гарант-Авто» просить рішення суду
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
в задоволенні позову в частині
стягнення з ПАТ «Українська страхова
компанія «Гарант-Авто» відмовити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, заперечення на неї,
перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне
по суті і справедливе рішення суду з
одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції виходив
з того, що в результаті ДТП, яка
відбулась 23.07.2013року, внаслідок винних
дій ОСОБА_3 позивачу була заподіяна
матеріальна шкода в сумі 48800грн. У
зв;язку з тим, що цивільно- правова
відповідальність ОСОБА_3 на час ДТП
була застрахована в СК «Гарант-Авто»
то саме СК « Гарант-Авто» повинно
відшкодувати на користь позивача
48800грн.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який
їх регулює.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 23.07.2013року о
16.30 годині ОСОБА_3 керував автомобілем
« Тойота» державний номер НОМЕР_1 по
просп. Маршала Жукова в м. Одесі ,
перевищив безпечну швидкість руху, не
врахував дорожню обстановку та стан
транспортного засобу внаслідок чого
допустив наїзд на паркан території де
здійснює господарську діяльність
фізична-особа підприємець ОСОБА_2

В результаті ДТП були зруйновані 5
секцій паркану, пошкоджена система
крапельного поливу, пошкоджені
дерева в кількості 21 штука на суму
48800гривень, які належать ОСОБА_2

Постановою судді Біляївського
районного суду Одеської області від 03
вересня 2013року ОСОБА_3 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340гривень.

Цивільно- правова відповідальність
ОСОБА_3 на час скоєння ДТП була
застрахована в СК « Гарант-Авто»
згідно поліса № АЕ /1463853, який діяв з
06.02.2013року по 05.02.2014року. Ліміт за даним
страховим полісом становить
50000гривень.

Відповідно до ст.6 Закону України «
Про страхування» страховим випадком є
подія, внаслідок якої заподіяна шкода
третім особам під час дорожньо-
транспортної пригоди, яка сталася за
участю забезпеченого транспортного
засобу і внаслідок якої настає
цивільно- правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.988 ЦК
України та п.3 ч.1 ст.20 Закону України «
Про страхування» страховик
зобов;язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату або страхове відшкодування у
строк, встановлений договором.

Таким чином, суд першої інстанції
обгрунтовано прийшов до висновку про
стягнення зі Страхової компанії «
Гарант-Авто» на користь ОСОБА_2
матеріальної шкоди, яку їй заподіяв
ОСОБА_3, в сумі 48800гривень.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що в матеріалах справи відсутні докази,
які б підтверджували факт повідомлення
ОСОБА_3 його страховика про настання
дорожньо- транспортної пригоди
спростовуються детальним рахунком
зробленим з мобільного телефону
ОСОБА_3 з якого вбачається, що ОСОБА_3
23.07.2013року після скоєння ДТП в 17.10
телефонував в страхову компанію за
номером, який вказано в полісі № АЕ /
1463853 ( а.с.29) та повідомляв про
настання ДТП ( а.с. 122).

Позивачка ОСОБА_2 дізналась про
наявність у ОСОБА_3 полісу № АЕ/1463853
тільки після надання ОСОБА_3 заперечень
на її позовну заяву і відразу 11.12.2013року
направила на адресу ПАТ « Українська
страхова компанія « Гарант-Авто» заяву
про погодження розміру матеріальної
шкоди, однак відповіді не отримала (
а.с. 116-117).

Колегія суддів бере до уваги
роз;яснення, вказані в п.19 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 4 від 01.03.2013року «
Про деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів
про відшкодування шкоди, завданої
джерелом підвищеної небезпеки» з яких
вбачається, що з урахуванням змісту
статті 979 ЦК та статті 16 Закону України
« Про страхування» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов;язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
Наприклад, несвоєчасне повідомлення
страхувальником страховика без
поважних на те причин про настання
страхового випадку ( пунктом 5 частини
першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини
першої статті 991 ЦК ) може бути
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування у тому разі,
якщо воно позбавило страховика
можливості дізнатися, чи є ця подія
страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку.

Доводи апеляційної скарги про те, що
в порушення вимог ст.22 Закону України «
Про обов;язкове страхування цивільно-
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів» не
оцінена шкода заподіянна ОСОБА_2 та
позивач не надала доказів вартості
заподіяної шкоди спростовуються
матеріалами справи, а саме актом про
пошкодження майна від 23.07.2013року ( а.с.50),
фотофіксацією нанесених пошкоджень (
а.с. 43-46), видатковою накладною №
ТЯ-51-04-12 від 15.04.2013року про розмір шкоди
в сумі 48800гривень ( а.с.47-48).

Крім того, в суді апеляційної
інстанції свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 підтвердили, що в результаті ДТП
були пошкоджені дерева в кількості 21
штука, які належать ОСОБА_2 При
складанні акта про пошкодження майна
від 23.07.2013року вони перевіряли назву
рослин , яка вказана на ярлику у кожної
пошкодженої рослини і саме ці рослини
були записані в акті. Дерева були
зламані.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
позивач надала докази заподіяння їй
матеріальної шкоди в сумі 48800гривень,
оскільки суду не надано доказів, які б
це спростовували. Відповідач не
скористався своїми правами та не
заявив клопотання про призначення
експертизи про вартість пошкодженого
майна.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими
не являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли
призвести до неправильного вирішення
справи.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1п.1, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Українська
страхова компанія «Гарант-Авто»
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 12 лютого 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з
дня набрання нею законної сили.

Головуючий
Л.І. Доценко

Судді
М.В.Процик

Л.А. Гірняк