АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5836/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Мінасов В.В. Доповідач -
Петешенкова М.Ю.Категорія 25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

21 липня 2014 року Колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого -
Петешенкової М.Ю.

суддів - Дерев'янка
О.Г., Черненкової Л.А.,

при секретарі - Кириченко
М.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія Аско-Донбас Північний» на
рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 20 березня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія Аско-Донбас
Північний», за участю третьої особи:
ОСОБА_3 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом,
посилаючись на те, що 22 жовтня 2013 року у
м. Запоріжжі відбулося зіткнення
автомобілів «Hyundai», д/н НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Ford»
д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3
Винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_3,
цивільна-правова відповідальність
якого застрахована у ПрАТ СК
«Аско-Донбас Північний». Внаслідок
зіткнення автомобілів йому, як
власнику автомобіля «Hyundai», д/н НОМЕР_1
заподіяно шкоду у розмірі 19 746, 14 грн. На
виконання умов договору відповідач
виплатив йому страхове відшкодування у
розмірі 8 086,92 грн., а решту шкоди
страхова компанія відмовилася
виплачувати, оскільки, на її думку, у
ДТП винний ще водій ОСОБА_4 У зв»язку з
цим, позивач просить стягнути з
відповідача 11 659, 22 грн. недоплаченого
страхового відшкодування, витрати на
проведення експертизи у розмірі 400 грн.,
три проценти річних у розмірі 141,63 грн.,
пеню у розмірі 180,39 грн., а всього
стягнути - 12 381,24 грн. та судові витрати у
розмірі 243,6 грн. судового збору та 1 000
грн. витрат на правовому допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 20 березня 2014 року позов
задоволено частково (а.с. 64-67).

Стягнуто з ПрАТ СК «Аско-Донбас
Північний» на користь ОСОБА_2 суму
недоплаченого страхового
відшкодування у розмірі 11 159, 22 грн.,
витрати на проведення експертизи у
розмірі 400 грн., 3% річних у розмірі 39,9
грн., пеню у розмірі 172,91 грн., а всього 11
772,03 грн. та судовий збір у розмірі 243,60
грн, витрати на правову допомогу у
розмірі 1 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду
ПрАТ СК «Аско-Донбас Північний»
звернулося до суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити у
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України -
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час
ухвалення рішення суд вирішує, зокрема
питання про те, які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин та яка правова норма підлягає
застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи частково позов, суд
першої інстанції, виходив з того, що
відповідач на підставі ст. ст. 625 ЦК
України, ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»
зобов'язана здійснити відшкодування
позивачу у розмірі 11 159,22 грн. 92 коп.
страхової виплати, 172,91 грн. пені та 39,9
грн. трьох процентів річних за
прострочення виплати страхового
відшкодування, витрати на проведення
експертизи у розмірі 400 грн., судового
збору у розмірі 243,60 грн. та правову
допомогу 1000 грн.

Проте з таким висновком суду
погодитися повністю не можна з
наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, внаслідок ДТП, що
сталося 22 жовтня 2013 року в вини водія
ОСОБА_3 було пошкоджено автомобіль
«Hyundai», д/н НОМЕР_1, що належить позивачу
ОСОБА_2, і тим самим, позивачу було
завдано матеріальної шкоди.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2013
року ОСОБА_3 було визнано винним у
вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП, накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. на користь
держави.

Тому, відповідно до вимог п.4 ст.61
України його вина є встановленою та не
підлягає доведенню.

Згідно страхового полісу АВ 9964088,
цивільно-правова відповідальність
особи, яка експлуатує автомобіль
автомобіля «Ford» д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3, була
застрахована у ПрАТ СК «Аско-Донбас
Північний», термін дії поліса до 17
листопада 2013 року.

Згідно п.22.1 ст.22 ЗУ Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вважав, що шкода, завдана з
вини 3-особи : ОСОБА_3 підлягає
відшкодуванню за рахунок ПрАТ СК
«Аско-Донбас Північний» та
покривається визначеним у полісі
лімітом відповідальності.

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження № 194/11
визначення вартості матеріального
збитку, заподіяного власнику
пошкодженого автомобіля «Hyundai», д/н
НОМЕР_1, матеріальний збиток, складає: 19
746 грн. (а.с. 25).

Судом також встановлено, що позивач
звернувшись після ДТП до страхової
компанії із заявою про виплату
страхового відшкодування, 06 лютого 2014
року йому було виплачено частково суму
страхового відшкодування у розмірі 8 127,
56 грн.

Тому, позивач вважає, що ПрАТ СК
«Аско-Донбас Північний» неналежним
чином виконало свої обов'язки, щодо
виплати страхового відшкодування за
завдану йому матеріальну шкоду, і з цих
підстав просив задовольнити позов.

Беручи до уваги висновок
автотоварознавчого дослідження, суд
виходячи із встановленої експертом
вартості матеріального збитку,
заподіяного власнику автомобіля
«Hyundai», д/н НОМЕР_1 - 19 746, 14 грн., а також
враховуючи, що відповідачем було
виплачено позивачу 8 086,92 грн., дійшов
висновку, що відшкодуванню з
відповідача на користь позивача
підлягає сума 11 772,03 грн., частково
задовольнивши позовні вимоги, стягнув
пеню за прострочення виплати
страхового відшкодування, та 3% річних.

Між тим, з висновками суду першої
інстанції в частині розміру стягнення
страхового відшкодування в сумі 11 772,03
грн., трьох процентів річних в сумі 39,9
грн., пені в сумі 172,91 грн., погодитися не
можна з таких підстав.

Згідно п.36.2 ст.36 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», страховик у
разі визнання ним вимог заявника
обґрунтованими повинен прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи, то сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість.

При цьому доплата в розмірі, що не
перевищує суми податку, здійснюється
за умови отримання страховиком (у
випадках, передбачених статтею 41 цього
Закону - МТСБУ) документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Згідно з п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість» платник
податку - особа, яка згідно з цим
Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем, або
особа, яка імпортує товари на митну
територію України.

Як убачається з пп. 3.2.3 п. 3.2 ст. 3 Закону
України «Про податок на додану
вартість» не є об'єктом оподаткування
операції з надання послуг із
страхування, співстрахування або
перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів.

Підпунктом 7.1 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» поставка
товарів (робіт, послуг) здійснюється за
договірними (контрактними) цінами з
додатковим нарахуванням податку на
додану вартість.

За змістом наведених вище правових
норм у випадку виплати страхового
відшкодування безпосередньо
страхувальнику виплата здійснюється
без ПДВ, який повертається
страхувальнику після надання
документів про оплату
запчастин/відновлюваного ремонту на
суму, що включає ПДВ, в межах суми
страхового відшкодування. У разі, якщо
страхові суми не перераховуються
безпосередньо потерпілим, а
спрямовуються на придбання у платника
податку на додану вартість послуг по
ремонту, заміщенню, відтворенню
застрахованого об'єкта, які мають бути
використані в процесі його ремонту, то
розрахунок суми виплати на таке
придбання здійснюється з урахуванням
сум податку на додану вартість, які
включаються до вартості й виділяються
окремим рядком.

Тому, розмір стягнутого судом
страхового відшкодування з
відповідача на користь позивача
належить зменшенню на суму вартості
ПДВ, з урахуванням виплаченої суми.
Крім того, сума франшизи 500 грн., вже
була відрахована із вартості
страхового відшкодування, що
підтверджується страховим актом від 05
лютого 2014 року.

Таким чином, розмір страхового
відшкодування з відповідача на користь
позивача виходячи із суми
матеріального збитку 19 746,14 коп. за
мінусом - 8 127,56 грн. (виплаченої суми,
платіжне доручення № 539 від 06 лютого 2014
року) та вартості ПДВ - 2 323, 71 грн.,
дорівнює 9 294,87 грн.

За таких обставин рішення суду в
частині стягнутого судом страхового
відшкодування з відповідача на користь
позивача належить зменшенню з 11 159,22, до
9 294,87 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 526
ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як роз'яснив пленум Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 21 постанови від 01 березня 2013
року № 4 «Про деякі питання
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди, завданої джерелом підвищеної
небезпеки», що при безпідставній
відмові у виплаті страхового
відшкодування, крім наслідків,
передбачених договором, страховик,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу страхувальника
зобов'язаний сплатити йому суму
страхової виплати з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (стаття 526,
частина друга статті 625 ЦК України).

Разом з тим вирішуючи питання про
стягненні пені, суд першої інстанції не
звернув уваги на те, що між сторонами
існували договірні правовідносини, які
врегульовані спеціальним Законом
України «Про страхування» та нормами
ст. ст. 625, 992 ЦК України, які не
передбачають такого виду
відповідальності страховика як
стягнення пені.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача трьох відсотків річних, у
зв'язку з простроченням виконання
грошового зобов'язання, розмір яких
підлягає корегуванню з урахуванням
визначеної суми страхового
відшкодування 9 294,87 грн., виходячи з
наступного розрахунку.

За період з 06 лютого 2014 року по 20
березня 2014 року розрахунок трьох
процентів річних за 42 дня складає: 9 294,87
грн. : 100% х 3% : 365 х 42 = 32,08 грн.

Вирішуючи питання про стягнення витрат
на проведення автотоварознавчого
дослідження, враховуючи страховий акт
від 05 лютого 2014 року, слід виходити, що
загальна сума страхового
відшкодування була розрахована, з
урахуванням вказаних послуг у розмірі
400 грн.

Враховуючи, що фактичні обставини, які
мають значення для правильного
вирішення справи, судом першої
інстанції при ухваленні рішення не
були встановлені, колегія суддів
вважає, що рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І
Ш И Л А:

Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія Аско-Донбас Північний» -
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 20 березня 2014 року -
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позовні вимоги ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія Аско-Донбас
Північний», за участю третьої особи:
ОСОБА_3 про стягнення суми -
задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
Аско-Донбас Північний» на користь
ОСОБА_2 суму недоплаченого страхового
відшкодування у розмірі 9 294,87 грн.,
трьох процентів річних у розмірі 32,08
грн., витрати на правову допомогу у
розмірі 1 000 грн. та судовий збір у
розмірі 243, 60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з цього
часу.

Судді: