Справа № 161/8830/14-ц
Провадження № 2/161/2828/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

(заочне)

28 липня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області в складі:

головуючого - судді
Кихтюка Р.М.,

при секретарі -
Козак О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом публічного акціонерного
товариства «Державний експортний банк
України» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и в :

ПАТ «Державний експортний банк
України» (далі - АТ «Укрексімбанк»)
звернувся в суд з позовом до
відповідача про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 07.06.2013
року між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1
був укладений договір про відкриття
відновлювальної лінії до карткового
рахунка в рамках зарплатного проекту №
БРН/2013-06, відповідно до умов якого
банк надає позичальнику кредит з
лімітом 4200,00 грн. для проведення
операцій із застосуванням картки, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Однак, відповідачем порушено строки
погашення тіла кредиту та відсотків і
станом на 21.05.2014 року сума її боргу
становить 3071,82 грн.

У зв'язку з цим, просить суд стягнути з
відповідача на користь АТ
«Укрексімбанк» заборгованість за
кредитним договором та судові витрати,
пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав суду заяву,
в якій підтримує позовні вимоги та
просить їх задовольнити. У разі
відсутності відповідачів не заперечує
щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, хоча належним чином була
повідомлена про час та місце розгляду
справи. Заяви про розгляд справи за її
відсутності не подала. А тому суд
ухвалив проводити заочний розгляд
справи, у відповідності до ст. 224 ЦПК
України.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07.06.2013 року між АТ
«Укрексімбанк» та ОСОБА_1 був укладений
договір про відкриття відновлювальної
лінії до карткового рахунка в рамках
зарплатного проекту № БРН/2013-06,
відповідно до умов якого банк надає
позичальнику кредит з лімітом 4200,00 грн.
для проведення операцій із
застосуванням картки з дією кредитної
лінії до 29.05.2015 року, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти (а.с. 8-11).

Згідно п. 2.3 договору за користування
кредитом позичальник зобов'язаний
щомісячно сплачувати проценти,
нараховані за процентною ставкою в
розмірі 36,00% річних (а.с. 8 - зворот).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу.

Ст. 1049 ЦК України передбачено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.9.1 договору, у разу
неповернення кредиту (частин кредиту) у
терміни, передбачені договором,
позичальник сплачує кредитору за кожен
день прострочення пеню, яка
нараховується на суму прострочених
платежів із розрахунку фактичної
кількості прострочених днів, починаючи
з дати виникнення простроченої
заборгованості до дати погашення
відповідної заборгованості у повному
обсязі, у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (а.с. 10).

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України
передбачено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідач ОСОБА_1 належним чином не
виконала взяті на себе зобов'язання, в
зв'язку з чим станом на 21.05.2014 року у неї
виникла заборгованість в розмірі 3071,82
грн., з яких: прострочена сума основного
боргу - 2794,59 грн., несплачені відсотки по
кредиту - 236,78 грн., пеня за несвоєчасне
погашення основного боргу - 36,95 грн.,
пеня за несвоєчасне погашення
відсотків - 3,50 грн. (а.с 5-7).

Таким чином, оцінивши зібрані та
дослідженні в судовому засіданні
докази в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підставний та
підлягає до задоволення, з відповідача
слід стягнути на користь позивача
встановлену в судовому засіданні суму
заборгованості по кредитному договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, тому
вимога позивача про відшкодування
відповідачем судових витрат також
підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 31, 58, 60, 130, 209, 213-215,
224-226 ЦПК України, ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний експортний банк України»
заборгованість за кредитним договором
№ № БРН/2013-06 від 07.06.2013 року в
розмірі 3071 (три тисячі сімдесят одну)
грн. 82 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Державний експортний банк України» 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп. судових
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
через Луцький міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою відповідача, яку може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Р.М.
Кихтюк