Справа №647/1640/14-ц
Провадження № 2/647/471/2014
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року Бериславський районний суд
Херсонської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря Чепурної А.В.,

прокурора Ващенко О.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду у місті
Бериславі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, що діє від свого імені
та в інтересах неповнолітніх дітей
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 третя особа
ОСОБА_6; Орган опіки та піклування
Бериславської районної адміністрації
про позбавлення права користування
житловим будинком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2,
що діє від свого імені та в інтересах
неповнолітніх дітей:
ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5-ІНФОРМАЦІЯ_3, третьої особи
ОСОБА_6; Орган опіки та піклування
Бериславського районної державної
адміністрації про позбавлення права
користування житловим будинком,
посилаючись на те, що він та ОСОБА_6, є
співвласниками житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Право
їх спільної власності на житловий
будинок підтверджується свідоцтвом
про правом на спадщину за законом від
14.10.2011 року, який було зареєстровано в
електронному реєстрі прав власності на
нерухоме майно 09.11.2011 р. та видано витяг
про державну реєстрацію прав. Після
отримання у спадок ? частки даного
житлового будинку, ОСОБА_1 отримав
довідку №10 від 16.04.2011 виконавчого
комітету Бургунської сільської ради
Бериславського району Херсонської
області про кількість зареєстрованих
та проживаючих осіб у будинку,
відповідно до якої ОСОБА_2 та
неповнолітні діти, зареєстровані, але з
07.2013 року по теперішній час не
проживають.

Оскільки відповідачка у добровільному
порядку знятися з реєстрації не бажає,
виплатою комунальних послуг не
займеться, позивач просить визнати
ОСОБА_2, що діє від свого імені та в
інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, такими, що втратили
права користування житловим будинком
за адресою АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні на
задоволені позову наполягав.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні позов не визнали
та пояснили, що ОСОБА_2 та діти були
зареєстровані ще при житті бабусі, яка
не заперечувала проти цього. та
проживали в даному будинку до липня 2013
року.

На даний час ОСОБА_2 фактично за місцем
реєстрації не проживає , але сплачує
комунальні послуги за будинок за
адресою АДРЕСА_1.

Просять суд відмовити в задоволенні
позову .

Третья особа ОСОБА_6; в судове засідання
не з'явилась, належним чином була
повідомлена, подала до суду заяву про
розгляд справи у її відсутність та не
заперечує проти позовних вимог.

Представник органу опіки та піклування
Бериславської районної адміністрації
в судовому засіданні поросить
відмовити в позові з метою захисту
майнових та житлових прав малолітніх
дітей, щодо позбавлення права
користування житловим приміщенням.

Прокурор позов не підтримав,
заперечував проти його задоволення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше, як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного
законодавства України дає підстави для
висновку про те, що у разі будь-яких
обмежень у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном власник має право вимагати
усунення відповідних перешкод, у тому
числі шляхом звернення до суду за
захистом свого майнового права,
зокрема, із позовом про усунення втрату
права користування приміщенням.

Згідно вимогам ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не можуть
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що будинок за
адресою АДРЕСА_1.згідно свідоцтва про
право власності на спадщину за законам
належить ОСОБА_1 на ? ( одну другу )
частину майна свідоцтво видано та
ОСОБА_6 на ? ( одну другу) ще свідоцтво
не видавалось ( а.с.4) . Згідно виписки
Херсонської державного бюро технічної
інвентаризації № 31983858 приватна
спільна часткова ? видана на ОСОБА_1. На
частину будинку.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 є рідною
племінницею позивача та має на
утриманні двох малолітніх дітей

На підставі ст.ст. 15,16, 386, 391 ЦК України
власник майна має право звернутися до
суду з вимогою про захист порушеного
права будь-яким способом, що є
адекватним змісту порушеного права,
який ураховує характер порушення та
дає можливість захистити порушене
право.

Таким чином, при вирішенні питання про
права на користування жилим
приміщенням з'ясуванню підлягає як
строк його відсутності, так і
поважність причини такої відсутності.

Згідно довідки Бургунскої сільської
ради Бериславського району
Херсонської області за № 13 від 19.06.2014
року в будинку за адресою АДРЕСА_1.
зареєстровані: ОСОБА_2 та її
неповнолітні діти ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5(а.с.30), але згідно довідки
Бургунаської сільскої ради за № 14 від
19.06.2014 року фактично проживають за
адресою: АДРЕСА_2 зі своїм
співмешканцем ( а.с. 6).

Згідно з частинами 4, 6 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи, яка
не досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає, опікуна або місце
знаходження навчального закладу чи
закладу охорони здоров'я, в якому вона
проживає. Фізична особа може мати
кілька місць проживання.

Стаття 18 Закону України «Про охорону
дитинства»передбачає право дитини на
житло. Відповідно до вимог цього Закону
держава забезпечує право дитини на
проживання в таких
санітарно-гігієнічних та побутових
умовах, що не завдають шкоди її
фізичному та розумовому розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про охорону дитинства»діти -члени
сім'ї наймача або власника жилого
приміщення мають право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником або наймачем.

За статтею 1 Закону України «Про
охорону дитинства»охорона дитинства
-система державних та громадських
заходів, спрямованих на забезпечення
повноцінного життя, всебічного
виховання і розвитку дитини та захисту
її прав.

Згідно статті 18 вищезазначеного Закону
кожна дитина має право на рівень життя,
достатній для її фізичного,
інтелектуального, морального,
культурного, духовного і соціального
розвитку. Батьки або особи, які їх
замінюють, несуть відповідальність за
створення умов, необхідних для
всебічного розвитку дитини, відповідно
до Законів України.

Згідно статті 11 Закону України «Про
охорону дитинства» сім'я є природним
середовищем для фізичного, духовного,
інтелектуального, культурного,
соціального розвитку дитини, її
матеріального забезпечення і несе
відповідальність за створення
належних умов для цього.

У відповідності до ст. 6 СК України
правовий статус дитини має особа до
досягнення нею повноліття.

Через те, що діти є малолітніми, місце
їх проживання визначають батьки і вони
змушені проживати з матір'ю за іншою
адресою, діти не користуються будинком
позивача не за власним бажанням, тому
це не є випадком відсутності без
поважних причин.

Згідно висновку органу опіки та
піклування Бериславської районної
державної адміністрації відповідач на
протязі всього часу проживання за
місцем своєї реєстрації приймає
участь безпосередньо у витратах по
утриманню будинку, сплачує комунальні
послуги (а.с.30) та іншого майна не має .

Матеріали справи не містять належних
та допустимих доказів про те, що мати
дітей має власне житло, де могла б
зареєструвати дітей та гарантувати їм
право користування житлом.

Виходячи з практики Європейського суду
про те, що суди повинні приймати
рішення відповідно до прав людини і
мотивація повинна бути виписана у
відповідності з принципами
верховенства прав людини, та не
порушення прав малолітніх ОСОБА_3,
ОСОБА_4, та ОСОБА_5 на користування
житлом.

Оцінюючи в сукупності всі докази у
справі, суд прийшов до висновку, що у
позовних вимогах ОСОБА_1 слід
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-218 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
що діє від свого імені та в інтересах
неповнолітніх дітей: :
ОСОБА_3-ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_4-ІНФОРМАЦІЯ_2,
ОСОБА_5-ІНФОРМАЦІЯ_3, третя особа:Орган
опіки та піклування Бериславської
районної адміністрації про
позбавлення права користування
житловим будинком - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Херсонської області через
Бериславський районний суд
Херсонської області, шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня проголошення рішення.

Суддя
М.О. Кириленко