АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №682/196/14-ц
Провадження №22-ц/792/1659/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року
м.
Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді
Талалай О.І.

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.

з участю: секретаря Сацюк Г.О.,

представника відповідача
Шерстюка В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю інженерно-виробниче
підприємство «Відеотехсервіс-Тест» на
рішення Славутського міськрайонного
суду від 12 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ТОВ
інженерно-виробниче підприємства
«Відеотехсервіс-Тест» про внесення
записів в трудову книжку, визнання
незаконним і скасування наказів,
стягнення заробітної плати,
компенсації за невикористану відпусту,
втраченого заробітку та моральної
шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення
представника відповідача, перевіривши
матеріали справи, ознайомившись з
доводами апеляційної скарги, колегія
суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним
позовом, зазначив, що 29 квітня 2004 року
він був прийнятий на роботу у ТОВ ІВП
«Відеотехсервіс-Тест» на посаду
електрослюсаря третього розряду. У
подальшому призначений відповідно до
наказу № 03/161к від 03 грудня 2007 року на
посаду майстра, до наказу № 03/13 від 16
січня 2012 року - на посаду головного
інженера. З 26 червня 2013 року по 22 липня
2013 року перебував у черговій щорічній
відпустці, після якої пішов у відпустку
за власний рахунок на два місяці у
зв'язку з виробничою необхідністю. По
причині відсутності роботи на
підприємстві написав заяву на
звільнення за власним бажанням. Ця
заява не була прийнята до уваги
директором, 29 жовтня 2013 року повторно
написав заяву на звільнення. 04
листопада 2013 року по пошті отримав
свою трудову книжку, в якій були
відсутні записи про призначення його
на посади майстра і головного інженера,
а лише внесений запис про звільнення з
посади електрослюсаря за власним
бажанням. Разом із трудовою книжкою
отримав копії наказів про переведення
його на посаду електрослюсаря і
звільнення. При звільненні з ним не
проведено розрахунок - не виплачено
заборгованість по заробітній платі,
компенсацію за невикористану
відпустку. З приводу порушень
трудового законодавства звернувся до
Територіальної інспекції з питань
праці у Хмельницькій області.
Наявність порушень підтверджується
результатами перевірки. За час
затримки розрахунку при звільненні
підлягає виплаті середній заробіток.
Через невнесення записів про
перебування на посаді майстра і
головного інженера у трудову книжку та
невірне формулювання звільнення з
посади електрослюсаря він не мав
можливості працевлаштуватись. У
зв'язку з чим виплаті підлягає
втрачений заробіток за час вимушеного
прогулу. Внаслідок порушення його прав
переніс душевні страждання,
переживання з приводу існування своєї
сім'ї, був принижений його авторитет,
відповідно заподіяно моральну шкоду,
на відшкодування якої просив стягнути
20000 грн.

Рішенням Славутського міськрайонного
суду від 16 червня 2014 року позов
задоволено частково. Визнано
незаконними і скасовано накази
директора ТОВ ІВП
«Відеотехсервіс-Тест» щодо ОСОБА_2: №
03/162к від 03 грудня 2007 року «Про
призначення т.в.о. майстра», № 03/14 від 16
січня 2012 року «Про призначення т.в.о.
головного інженера», № 03/97к від 07
жовтня 2013 року «Про переведення на
посаду електрослюсаря», № 03/108к від 30
жовтня 2013 року «Про звільнення» в
частині звільнення з посади
електрослюсаря. Зобов'язано ТОВ ІВП
«Відеотехсервіс-Тест» внести записи до
трудової книжки ОСОБА_2 про
призначення його на посаду майстра з 03
грудня 2007 року на підставі наказу №
03/161к від 03 грудня 2007 року, на посаду
головного інженера з 16 січня 2012 року на
підставі наказу № 03/13 від 16 січня 2012
року, а також зміни до запису № 8, згідно
якого позивач звільнений з роботи за
власним бажанням з посади головного
інженера. Стягнуто з ТОВ ІВП
«Відеотехсервіс-Тест» на користь
ОСОБА_2 2500 гривень моральної шкоди.
Позовні вимоги у частині стягнення
заборгованості по заробітній платі,
компенсації за невикористану
відпустку та втраченого заробітку за
час затримки розрахунку залишено без
розгляду. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено за їх недоведеністю.
Вирішено питання про судові витрати.

ТОВ ІВП «Відеотехсервіс-Тест», не
погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, в апеляційній скарзі
просить його скасувати. Посилається на
порушення норм матеріального права.
Судом належним чином не досліджено і не
враховано надані товариством докази
невиконання позивачем вимог для
посадових осіб підприємства, вимог
трудового законодавства, покладених на
нього обов'язків, порушення норм та
правил у будівництві та ядерній
енергетиці, з огляду на що він не міг
бути призначеним на посаду майстра і
головного інженера.

Рішення суду першої інстанції
оскаржується відповідачем лише у
частині задоволення позовних вимог, в
іншій частині не оскаржується, а тому
не переглядається апеляційним судом.

У засіданні апеляційного суду
представник відповідача апеляційну
скаргу підтримав. Позивач не з'явився,
про розгляд справи належним чином
повідомлений.

Апеляційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідно до наказу
№ 03/66к від 29 квітня 2004 року ОСОБА_2
був прийнятий на роботу у ТОВ ІВП
«Відеотехсервіс-Тест» на посаду
електрослюсаря третього розряду. У
подальшому переведений на підставі
наказу № 03/161к від 03 грудня 2007 року на
посаду майстра, на підставі наказу №
03/13 від 16 січня 2012 року - на посаду
головного інженера товариства.
Зазначені накази містять відмітку і
підпис позивача про ознайомлення з
ними. У трудовій книжці ОСОБА_2 відсутні
записи про переведення на посаду
майстра і на посаду головного
інженера. На підприємстві наявні також
наказ № 03/162к від 03 грудня 2007 року про
визнання недійсним наказу № 03/161к від 03
грудня 2007 року і призначення позивача
тимчасово виконуючим обов'язки майстра
і наказ № 03/14 від 16 січня 2012 року - про
визнання недійсним наказу № 03/13 від 16
січня 2012 року і призначення ОСОБА_2
тимчасово виконуючим обов'язки
головного інженера, з якими останній
ознайомлений не був. Згідно наказу №
03/88к від 02 вересня 2013 року позивачу
оголошена догана у зв'язку з невиходом
на роботу без поважної причини 01
вересня 2013 року. Цей наказ не містить
відмітки про ознайомлення з ним. При
накладенні дисциплінарного стягнення
у позивача не відбиралося пояснення,
факт порушення ним трудової дисципліни
документально не зафіксований, не
обґрунтована необхідність виходу
ОСОБА_2 на роботу у вихідний день -
неділю 01 вересня 2013 року. Відповідно до
наказу № 03/97 від 07 жовтня 2013 року
позивач без його згоди переведений на
посаду електрослюсаря. На підставі
наказу № 03/108к від 30 жовтня 2013 року
звільнений з роботи на посаді
електрослюсаря за власним бажанням за
ст. 38 КЗпП України. Ці накази не містять
відмітки про ознайомлення ОСОБА_2 з
ними. У наказі про звільнення
зазначено, що підставою звільнення є
заява працівника, проте позивач
подавав лише заяву про звільнення з
посади головного інженера.

Наведене підтверджується матеріалами
справи.

Задовольняючи частково позов, суд
виходив з того, що дослідженими
доказами підтверджений факт
перебування ОСОБА_2 на посадах майстра
і головного інженера ТОВ ІВП
«Відеотехсервіс-Тест», а тому ці
відомості про роботу повинні бути
внесені до трудової книжки позивача.
При цьому суд обґрунтовано не прийняв
до уваги і скасував накази про
призначення ОСОБА_2 тимчасово
виконуючим обов'язки майстра і
головного інженера товариства.
Накладення на позивача
дисциплінарного стягнення і
переведення на посаду електрослюсаря
не відповідають вимогам закону, у
зв'язку з чим підлягають скасуванню
відповідні накази. Суд дійшов вірного
висновку про незаконність наказу у
частині звільнення ОСОБА_2 з посади
електрослюсаря і зобов'язав
відповідача внести зміни до запису № 8
у трудовій книжці щодо звільнення
позивача з посади головного інженера.
Внаслідок порушення вимог трудового
законодавства ОСОБА_2 заподіяно
моральну шкоду, оскільки він переніс
моральні страждання, що призвело до
втрати нормальних життєвих зв'язків і
докладання додаткових зусиль для
організації свого життя.

Висновки суду узгоджуються з
матеріалами справи і відповідають
вимогам закону, на які посилався суд
при ухваленні рішення.

Частиною 1 ст. 32 КЗпП України
передбачено, що переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації, а також
переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством.

Згідно ч. 1, ч. 4 і ч. 5 ст. 48 КЗпП
України трудова книжка є основним
документом про трудову діяльність
працівника. До трудової книжки
заносяться відомості про роботу,
заохочення та нагороди за успіхи в
роботі на підприємстві, в установі,
організації. Порядок ведення трудових
книжок визначається Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до п.п. 2.3-2.6 Інструкції про
порядок ведення трудових книжок
працівників, затвердженої наказом
Міністерства праці України,
Міністерства юстиції України,
Міністерства соціального захисту
населення України від 29 липня 1993 року №
58 і зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 17 серпня 1993 року за №
110, записи в трудовій книжці при
звільненні або переведенні на іншу
роботу повинні провадитись у точній
відповідності з формулюванням чинного
законодавства і з посиланням на
відповідну статтю, пункт закону. Усі
записи в трудовій книжці про прийняття
на роботу, переведення на іншу постійну
роботу або звільнення, а також про
нагороди та заохочення вносяться
власником або уповноваженим ним
органом після видання наказу
(розпорядження), але не пізніше
тижневого строку, а в разі звільнення -
у день звільнення і повинні точно
відповідати тексту наказу
(розпорядження). З кожним записом, що
заноситься до трудової книжки на
підставі наказу (розпорядження) про
призначення на роботу, переведення і
звільнення, власник або уповноважений
ним орган зобов'язаний ознайомити
працівника під розписку в особистій
картці (типова відомча форма № П-2,
затверджена наказом Мінстату України
від 27 жовтня 1995 року № 277), в якій має
повторюватися відповідний запис з
трудової книжки (вкладиша). У разі
виявлення неправильного або неточного
запису відомостей про роботу,
переведення, а також про нагородження
та заохочення тощо, виправлення
виконується власником або
уповноваженим ним органом, де було
зроблено відповідний запис.

На підставі ч. 1 і ч. 4 ст. 149 КЗпП України
до застосування дисциплінарного
стягнення власник повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмове пояснення. Стягнення
оголошується в наказі і повідомляється
працівникові під розписку.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги про
неналежну оцінку доказів є
безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконання, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Результати оцінки доказів відповідно
до ч. 4 ст. 212 ЦПК України відображені в
рішенні.

Інші доводи апеляційної скарги на
законність рішення суду не впливають і
його висновки не спростовують.

Процесуальних порушень, які були
би підставою для скасування судового
рішення не встановлено.

Рішення суду першої інстанції
ґрунтується на повно, всебічно
досліджених матеріалах справи,
ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав у межах доводів апеляційної
скарги для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
інженерно-виробниче підприємство
«Відеотехсервіс-Тест» відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного
суду від 12 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)

Вірно:

Головуючий:

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції: Мацюк
Ю.І. Провадження: №
22-ц/792/1659/14

Доповідач: Талалай О.І.
Категорія: 51