Справа № 463/2-125/14
Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/3253/14
Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук
Категорія справи: 32
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бакус В.Я. і Крайник Н.П.,

при секретарі Данилик І.І.

за участю представника позивача
ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4,
представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
представника ОСОБА_4, на рішення
Личаківського районного суду міста
Львова від 11 березня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_6, яка діє в своїх
інтересах та інтересах неповнолітньої
ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про
відшкодування шкоди заподіяної
втратою годувальника,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Личаківського районного суду
міста Львова від 11 березня 2014 року
позов ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах
та інтересах неповнолітньої ОСОБА_7,
ОСОБА_8 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 624
грн. 75 коп. шкоди завданої смертю
потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 7149
грн. 41 коп. шкоди завданої смертю
потерпілого.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 33 350
грн. 41 коп. шкоди завданої смертю
потерпілого, з яких 11 737 грн. 41 коп.
стягнуто одним платежем, 21 793 грн.
стягувати щомісячними платежами в
розмірі 573 грн. 05 коп. починаючи з 02.03.2014
року по 02.05.2017 рік.

Вищезгадане рішення в апеляційному
порядку оскаржив в інтересах ОСОБА_4 -
ОСОБА_5.

Апелянт вважає рішення Личаківського
районного суду міста Львова від 11
березня 2013 року незаконним та
необгрунтованим, таким, що
постановлене з порушенням норм
матеріального права (ст.1200 ЦК України,
ч.1 ст. 199 СК України) та процесуального
права (ст.ст. 212-215 ЦПК України), без
врахування приписів та вказівок,
наведених в Постанові Пленуму
Верховного суду України від 18.12.2009 року
№14. Просить оскаржуване рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, перевіривши матеріали справи
та законність і обґрунтованість
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга ОСОБА_9 підлягає до
задоволення частково із наступних
підстав.

Згідно з вимогами ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Вироком Жовківського районного суду
Львівської області від 26.12.2011 року
ОСОБА_4 визнано винним за ч.2 ст.286 КК
України за фактом ДТП, що мала місце
02.05.2011 року, внаслідок якої відповідач
здійснив наїзд на потерпілого ОСОБА_10,
який від отриманих тілесних ушкоджень
внаслідок ДТП помер на місці події.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
потерпілої ОСОБА_6, дружини померлого, 12
500 грн. моральної шкоди, 5 760 грн. шкоди
завданої смертю потерпілого.

Статтею 1200 ЦК України передбачено, що у
разі смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди мають
непрацездатні особи, які були на його
утриманні або мали на день його смерті
право на одержання від нього утримання,
а також дитина потерпілого народження
після його смерті.

З свідоцтв про народження вбачається,
що ОСОБА_10 був батьком ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд першої інстанції, з врахуванням
положення ч.1. ст. 1200 ЦК України, прийшов
до вірного висновку, що внаслідок
смерті потерпілого право на
відшкодування шкоди належить ОСОБА_7,
як неповнолітній дочці померлого до
досягнення нею 18 років, ОСОБА_8, дочці
померлого, яка продовжує навчання до
його закінчення - 01.07.2013 року та ОСОБА_6,
як другому з подружжя, що здійснює
догляд за ОСОБА_7, яка не досягла 14 років
до досягнення нею цього віку.

Вироком Жовківського районного суду
Львівської області з відповідача
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 стягнуто 5 760
грн. шкоди завданої смертю потерпілого,
як другому з подружжя, що здійснює
догляд за ОСОБА_7, яка не досягла 14
років.

Позивачем підставно заявлено вимоги
про здійснення перерахунку цієї суми у
зв"язку з збільшенням з моменту ДТП
розміру мінімальної заробітної плати
та стягнення суми в розмірі 624 грн. 75
коп., оскільки саме ч.4 ст. 1200 ЦК України
передбачено, що розмір відшкодування
обчислений для кожного з осіб, які
мають право на відшкодування шкоди
завданої смертю годувальника не
підлягає подальшому перерахункові,
крім таких випадків, як народження
дитини зачатої за життя і народженої
після смерті годувальника, призначення
виплати відшкодування особам, що
здійснюють догляд за дітьми, братами,
сестрами, внуками померлого. Розмір
відшкодування може бути збільшений
судом.

Частиною 2 ст. 1195 ЦК України
встановлено, що у разі каліцтва або
іншого ушкодження здоров"я фізичної
особи, яка в момент завдання шкоди не
працювала, розмір відшкодування
визначається виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати.

Згідно пункту 22 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 27 березня
1992 року №6, встановлено, що суми на
відшкодування шкоди (страхові виплати)
мають присуджуватись потерпілому з дня
втрати працездатності внаслідок
нещасного випадку або з дня
встановлення професійного
захворювання, а особам, які мають право
на виплати у зв'язку зі смертю
годувальника, - з дня смерті
потерпілого, але не раніше дня
виникнення права на виплати у строки,
зазначені в підпунктах "а", "б" п. 20 цієї
Постанови.

Судом першої інстанції стягуючи з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 624 грн. 75 коп.
вірно враховано розмір мінімальної
заробітної плати за період з 02.05.2011 року
по ІНФОРМАЦІЯ_3 - досягнення ОСОБА_7 14
років, вказаний позивачами у
розрахунку, враховуючи кількість осіб,
що мають право на відшкодування шкоди
завданої смертю ОСОБА_10, а неотриманий
дохід померлого в цей період становить
34 частини середньомісячного доходу, в
дорівнює сумі стягнутій судом.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
підставність задоволення позовних
вимог, частки мінімальної заробітної
плати ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 до
досягнення нею 18 років, а також до
закінчення останньої навчання - 01.07.2013
року. Вірно не взято до уваги
покликання відповідача на ст. 199 СК
України згідно якої, якщо повнолітня
дочка, син, продовжують навчання і у
зв"язку з цим потребують матеріальної
допомоги, батьки зобов"язані
утримувати їх до досягненн двадцяти
трьох років за умови, що вони можуть
надавати таку матеріальну допомогу та
на недоведеність перед судом потреби в
матеріальній допомозі ОСОБА_8, а також
те, що до відшкодування підлягає лише
сума в розмірі 3 844 грн. 25 коп. - до
досягнення нею 18 років.

Статтею 1200 ЦК України передбачено, що
шкода у разі смерті потерпілого
відшкодовується студенту до
закінчення навчання, але не більше, як
до досягнення ним 23 років, жодних
обмежень стосовно перебування
студента на заочній формі навчання
дана стаття не містить, а отже така
шкода з ОСОБА_12 стягнута підставно.

Також, судом вірно розраховано в межах
заявлених позовних вимог, розмір
стягнення на користь ОСОБА_7 в період з
02.07.2013 року по 02.05.2017 рік, оскільки такий
становить 1/2 розміру середньомісячного
доходу та складає 26 793 грн. , а також з
врахуванням сум в розмірі 6384 грн. 74 коп.
та 764 грн. 66 коп. які розраховані за
різні періоди які підлягали стягненню
в різних частках, разом становлять суму
33 530 грн. 41 коп.

Також, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що паралельний
розрахунок відповідача, який на його
думку з урахуванням вимог ст. 1200 ЦК
України мав би стягуватися на кожного з
позивачів здійснений без врахування
часток яка підлягає стягненню в
користь позивачів у відповідні періоди
часу і така ним визначена, як 1/4 на
кожного з них на всі періоди часу.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що жодний з доводів
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому апеляційну скаргу
ОСОБА_5, представника ОСОБА_4 слід
відхилити, а рішення Личаківського
районного суду міста Львова від 11
березня 2014 року залишити без змін.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, що відповідно до
вимог ст. 303 ЦПК України є підставою для
відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1
ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325
ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, представника
ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду
міста Львова від 11 березня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
О.Я. Мельничук

Судді:
В.Я. Бакус

Н.П.Крайник