АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Оболонського районного суду м. Києва
від 27 лютого 2013 року в справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Головного
управління юстиції у м. Києві, третя
особа Одинадцята Київська державна
нотаріальна контора про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними‚

В С Т
А Н О В И Л А :

В червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними‚
посилаючись на те, що є власником кв.
АДРЕСА_1, де зареєстрований та постійно
проживає. У період з 2006 року по 2010 рік
проживав громадянським шлюбом з
ОСОБА_5, на прохання якої уклав
фіктивний шлюб з ОСОБА_4, яка мала намір
отримати шенгенську візу та виїхати до
Польщі. Влітку 2010 року в квартирі він
тимчасово не проживав у зв′?язку з
хворобою матері, в серпні цього ж року
приїхав до кватири і від сусідів
дізнався, що квартира продана, а ОСОБА_5
зникла. Наприкінці жовтня 2010 року
виявив зникнення свого паспорта
громадянина України, про що подав
відповідну заяву до Оболонського РУ ГУ
МВС України. На початку листопада 2010
року отримав рахунок за сплату
житлово-комунальних послуг з якого
дізнався, що власником квартири
значиться ОСОБА_2 В ЖЕК-513 дізнався, що
квартира продана ОСОБА_2 ОСОБА_4 на
підставі довіреності, посвідченої
приватним нотаріусом Одинадцятої
державної нотаріальної контори ОСОБА_6
Посилаючись на те, що наміру продавати
квартиру не мав, довіреності ОСОБА_4 на
продаж квартири не видавав, коштів від
реалізації майна не отримував, просив
визнати недійсними довіреність та
договір купівлі-продажу квартири з тих
підстав, що вони суперечать актам
цивільного законодавства.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 27.02. 2013 року позов ОСОБА_3 до
ОСОБА_2‚ ОСОБА_4, Головного управління
юстиції у м. Києві, третя особа
Одинадцята Київська державна
нотаріальна контора про визнання
довіреності та договору
купівлі-продажу недійсними задоволено.

Визнано недійсною довіреність від
19.02.2010 року, видану від імені ОСОБА_3 на
ім'я ОСОБА_4, посвідчену державним
нотаріусом Одинадцятої Київської
державної нотаріальної контори
Потаповим М.Ю., зареєстровану в реєстрі
за реєстровим №4-321.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який
був укладений 22.05.2010 року між ОСОБА_3 в
особі повіреної ОСОБА_4 та ОСОБА_2,
посвідчений державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори Потаповим М.Ю.,
зареєстровану в реєстрі за реєстровим
№4-172.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі по
115 грн. 58 коп. з кожного.

ОСОБА_2 вважаючи, що рішення
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
в апеляційній скарзі просить його
скасувати та ухвалити нове рішення
про відмову в задоволенні позову.

В обгрунтування своїх вимог
посилається на те, що суд першої
інстанції безпідставно відмовив в
задоволенні його клопотання про
призначення судової почеркознавчої
експертизи, оскільки з висновком
експерта НДЕКЦ при РУ ГУ МВС України в
м. Києві №05-24195, який був покладений в
основу оскаржуваного рішення він не
згодний. В порушення вимог ст. 36 ЦПК
України суд не залучив до участі в
справі в якості третьої особи ОСОБА_8
Вважає, що допитані судом свідки зі
сторони позивача є зацікавленими
особами у розгляді даної справи.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_2 та його представник
апеляційну скаргу підтримали, просили
її задовольнити.

ОСОБА_3 та його представник
заперечували проти задоволення
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції просили залишити без
змін.

ОСОБА_4, представники Головного
управління юстиції у м. Києві та
третьої особи Одинадцятої Київської
державної нотаріальної контора в
судове засідання не з'явилися, належним
чином повідомлялися про час та місце
розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які приймають участь у
справі, перевіривши законність і
обгрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оспорювані
довіреність від 19.02.2010 року, видана від
імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 та договір
купівлі-продажу квартири від 22.05.2010
року є такими, що суперечать актам
цивільного законодавства і підлягають
визнанню недійсними, оскільки ОСОБА_3
не видавав ОСОБА_4 довіреності та не
укладав будь-яких письмових угод з
останньою щодо продажу належної йому
квартири.

З такими висновками суду колегія
суддів не погоджується.

З матеріалів справи вбачається
наступне.

Згідно договору купівлі-продажу
квартири від 17.10.1995 року ОСОБА_3 була
придбана та зареєстрована на його ім'я
квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6 т.1).

19.02.2010 року ОСОБА_3 на підставі
попередньої усної домовленості з
представником видав на ім'я ОСОБА_4
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважив останню на
представництво його інтересів з
питань, зокрема, щодо отримання
дублікату договору купівлі-продажу,
посвідченого ОСОБА_9, приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріальноо округу 17.10.1995 року за
реєстровим № 3823 та продажу належної
йому на праві власності квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, за ціну
та на умовах на її розсуд. Довіреність
була видана без права передоручення,
строком на три роки і дійсна до 19.02.2013
року (а.с. 35,77 т.1).

22.05.2010 року між ОСОБА_4, яка на підставі
довіреності від 19.02.2010 року діяла від
імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було укладено
договір купівлі-продажу квартири,
відповідно до якого продавець в особі
представника продав, а покупець купив
квартиру за АДРЕСА_1. Квартира, що була
предметом цього договору належать
продавцю на підставі договору
купівлі-продажу квартири, посвідченого
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу 17.10.1995
року за реєстровим №3823 ОСОБА_9,
дублікат якого виданий приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 17.03.2010 року
за реєстровим № 803 та зареєстрований в
Київському міському БТІ 30.04.2010 року в
реєстровій книзі № д. 385-321 за
реєстровим № 1455. Продаж вчинено за 11116
грн., які покупець сплатив продавцю в
особі представника, до підписання
цього договору. Вказаний договір
купівлі-продажу був посвідчений 22.05.2010
року державним нотаріусом Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори та зареєстрований в реєстрі за
№ 4-829 (а.с. 9 т. 1).

Згідно довідки форми №3, виданої 14.01.2011
року ЖЕК №0513 КП «Житлосервіс
«Куренівка» у Оболонському районі м.
Києва в квартирі АДРЕСА_1 проживають та
зареєстровані з 01.07.1999 року ОСОБА_3, з
30.09.2010 року ОСОБА_2, а з 16.11.2010 року його
син - ОСОБА_8 (а.с. 7 т.1).

Заочним рішенням Оболонського
районного суду м. Києва від 20.04.2011 року
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа
Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві
про усунення перешкод у здійсненні
права власності задоволено. Усунуто
ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні права
власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом
скасування реєстрації місця
проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1
(а.с. 39 т.1).

Як підставу недійсності
оспорюваних правочинів позивач
посилався на те, що їх зміст суперечить
вимогам ЦК України (ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст.203 ЦК
України), оскільки наміру продавати
належну йому квартиру він не мав,
настання правових наслідків у вигляді
позбавлення права власності на належне
йому майно не бажав, довіреність на ім'я
ОСОБА_4 на відчуження належної йому
квартири він не видавав та грошей за її
продаж не отримував.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу.

Згідно ч.1, ч.3, ч.5 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 237 ЦК України
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

Згідно ст.238 ЦК України представник
може бути уповноважений на вчинення
лише тих правочинів, право на вчинення
яких має особа, яку він представляє.

Кожна сторона зобов'язана довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім встановлених ст. 61 ЦПК
України випадків. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК
України).

Згідно матеріалів справи за
клопотанням представника ОСОБА_3. -
ОСОБА_10 ухвалою суду першої інстанції
від 07.12.2011 року було призначено по
справі судово-почеркознавчу
експертизу на вирішення якої
поставлено питання чи виконано підпис
та рукописний текст за змістом
«Корнійчук» в довіреності, виданій від
імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4, складеній
19.02.2010 року та у журналі реєстрації
нотаріальних дій при реєстрації
вказаної довіреності самим ОСОБА_3
Проведення експертизи доручено
експертам Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз (а.с. 92-93 т.1). Проте, 22.06.2012 року
справа була повернута з Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз до суду без виконання
експертизи у зв'язку з ненаданням
ОСОБА_3 у розпорядження експертів
вільних зразків підпису (а.с. 102-103 т.1).

25.05.2012 року постановою слідчого СВ
Оболонського РУ ГУ МВС України в м.
Києві Ісамбаєва В.Ю. порушено
кримінальну справу відносно ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 за ознаками складу злочину,
передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, яку
об'єднано з кримінальною справою №05-24195
та присвоєно реєстраційний №05-24195, а
постановою цього ж слідчого від 29.12.2011
року по кримінальній справі №05-24195
призначено почеркознавчу експертизу,
виконання якої доручено експертам
Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру
при ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 136, 139-140
т.1).

Згідно висновку експерта відділу
криміналістичних досліджень НДЕКЦ при
ГУ МВС України в м. Києві №8/тдд від
31.01.2012 року, який був покладений в
основу оскаржуваного рішення, підпис
та рукописний текст в довіреності,
виданої 19.02.2010 року гр. ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_4, посвідченої державним
нотаріусом Одинадцятої Київської
державної нотаріальної контори
Потаповим М.Ю. та зареєстрованої в
реєстрі за № 4-321 виконані не ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, а іншою особою. Вирішити
питання «Чи виконаний рукописний
текст і підпис в довіреності, виданої
19.02.2010 року гр. ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4,
посвідчена державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори Потаповим М.Ю. та
зареєстрована в реєстрі за № 4-321 однією
особою» не виявилось можливим, у
зв'язку з невиявленням сукупності
ознак, яка б дала змогу ідентифікувати
особу виконавця. Наявність у
досліджуваному підписі та рукописному
тексті діагностичних ознак, ступінь їх
прояву, характер та локалізація
свідчать про вплив на виконавця
збиваючих факторів, ймовірніше за все,
штучного характеру (наприклад:
виконання підпису та рукописного
тексту з наслідуванням справжнього
підпису та почерку ОСОБА_3). Разом з тим,
враховуючи відносно малий ступінь
прояву діагностичних ознак в
досліджуваних підписі та рукописному
тексті, слід констатувати, що особа (и),
яка (і) виконувала (и) підпис та
рукописний текст якому-небудь сильному
впливу збиваючих факторів при
виконанні досліджуваних підпису та
рукописного тексту не піддавався (лися)
(а.с. 142-152 т.1).

Ухвалою колегії суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2013
року за клопотанням ОСОБА_2 по справі
призначено судово-почеркознавчу
експертизу.

Висновком експертів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 11770/11771/13-32 від 28.11.2013 року за
результатами проведення
судово-почеркознавчої експертизи,
встановлено: досліджувані підписи від
імені ОСОБА_3 у графі «Підпис:___» у
довіреності від 19.02.2010 року виданої
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 та посвідченої
Потаповим М.Ю., державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори і зареєстрованої
в реєстрі за № 4-321; у графі «Підписи
осіб (їх представників) які звернулися
для вчинення нотаріальної дії» у
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори за 2010 виконані
рукописним способом без попередньої
технічної підготовки чи застосування
технічних засобів. Підписи від імені
ОСОБА_3 у графі «Підпис:___» у
довіреності від 19.02.2010 року виданої
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 та посвідченої
Потаповим М.Ю., державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори і зареєстрованої
в реєстрі за № 4-321; у графі «Підписи
осіб (їх представників) які звернулися
для вчинення нотаріальної дії» у
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори за 2010, - виконані
самим ОСОБА_3 Рукописні записи
«Корнейчук» у графі у графі «Підпис:___»
у довіреності від 19.02.2010 року, виданої
ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 та посвідченої
Потаповим М.Ю., державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори і зареєстрованої
в реєстрі за № 4-321; у графі «Підписи
осіб (їх представників) які звернулися
для вчинення нотаріальної дії» у
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори за 2010, виконані
ОСОБА_3 Підписи від імені ОСОБА_3 у графі
«Підпис:___» у довіреності від 19.02.2010
виданої ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4 та
посвідченої Потаповим М.Ю., державним
нотаріусом Одинадцятої Київської
державної нотаріальної контори і
зареєстрованої в реєстрі за № 4-321; у
графі «Підписи осіб (їх представників)
які звернулися для вчинення
нотаріальної дії» у реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори за 2010 виконані
ОСОБА_3 без навмисної зміни ознак
власного почерку (а.с. 85-99 т.2).

У зв'язку з тим, що в матеріалах справи
знаходилися висновки двох
почеркознавчих експертиз, виконані
різними експертними установами, які
містять протилежні висновки щодо
відповідності підпису ОСОБА_3 в
довіреності на ім'я ОСОБА_4, складеній
19.02.2010 року та у журналі реєстрації
нотаріальних дій при реєстрації
вказаної довіреності, за клопотанням
представника ОСОБА_3 ухвалою колегії
суддів Апеляційного суду м. Києва від
12.02.2014 року було призначено по справі
комісійну судово-почеркознавчу
експертизу.

Згідно висновку експертів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 2555/2556/14-32 від 27.05.2014 року,
складеного за результатами проведення
комісійної судово-почеркознавчої
експертизи, підпис від імені ОСОБА_3 у
другому примірнику довіреності,
виданої від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4
, складеної 19.02.2010 року й посвідченої
державним нотаріусом Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори Потаповим М.Ю. за реєстровим №
4-321 у графі «підпис: __», підпис від імені
ОСОБА_3 у реєстрі для реєстрації
нотаріальних дій Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори за 2010 рік, в якому міститься
запис про посвідчення довіреності,
виданої від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_4
, у графі «Підписи осіб (їх
представників) які звернулися за
вчиненням нотаріальної дії», номер
нотаріальної дії №4-321, дата вчинення
нотаріальної дії «19.02.2010», виконано
рукописним способом без попередньої
технічної підготовки чи застосування
технічних засобів. Рукописний запис
«Корнейчук» та підпис від імені ОСОБА_3
у другому примірнику довіреності,
виданої від імені ОСОБА_3 на ім'я
ОСОБА_4, складеної 19.02.2010 року й
посвідченої державним нотаріусом
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори Потаповим М.Ю. за
реєстровим № 4-321 у графі «підпис: __»,
виконані ОСОБА_3 без навмисної зміни
ознак свого власного почерку.
Рукописний запис «Корнейчук» та підпис
від імені ОСОБА_3 у реєстрі для
реєстрації нотаріальних дій
Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори за 2010 рік, в якому
міститься запис про посвідчення
довіреності, виданої від імені ОСОБА_3
на ім'я ОСОБА_4, у графі «Підписи осіб (їх
представників) які звернулися за
вчиненням нотаріальної дії», номер
нотаріальної дії №4-321, дата вчинення
нотаріальної дії «19.02.2010», виконані
ОСОБА_3 без навмисної зміни ознак свого
почерку. (а.с. 138-145 т.2).

Згідно ст. 1 Закону України «Про судову
експертизу» судова експертиза - це
дослідження експертом на основі
спеціальних знань матеріальних
об'єктів, явищ і процесів, які містять
інформацію про обставини справи, що
перебуває у провадженні органів
досудового розслідування чи суду.

Як роз′?яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 13 Постанови № 8 «Про судову
експертизу у кримінальних і цивільних
справа» від 30.05.1997 року із змінами,
внесеними згідно з Постановою № 15 від
25.05.1998 року, у випадках, коли у справі
щодо одного й того ж предмета проведено
декілька експертиз, у тому числі
комплексну, комісійну, додаткову чи
повторну, суд повинен дати оцінку
кожному висновку з точки зору
всебічності, повноти й об′?єктивності
експертного дослідження. Не повинна
віддаватися перевага висновку
експертизи лише тому, що вона проведена
комісійно, повторно, експертом
авторитетної установи або таким, який
має більший досвід експертної роботи
тощо.

За положеннями ч.6 ст. 147 ЦПК України
висновок експерта для суду не є
обов′?язковим і оцінюється судом за
правилами, встановленими ст. 212 цього
Кодексу.

Перевіряючи і оцінюючи
обґрунтованість експертних висновків
та узгодженість їх з матеріалами
справи, колегія суддів погоджується з
висновками проведених по справі
судових почеркознавчих експертиз і
вважає за необхідне покласти їх в
основу рішення.

Як висновком судово-почеркознавчої
експертизи № 11770/11771/13-32 від 28.11.2013 року,
так і висновком комісійної
судово-почеркознавчої експертизи №
2555/2556/14-32 від 27.05.2014 року встановлено, що
підписи в оспорюваній довіреності від
19.02.2010, а також в реєстрі нотаріальних
дій Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори за 2010 рік
виконані самим ОСОБА_3

Письмовий доказ - висновок експерта
відділу криміналістичних досліджень
НДЕКЦ при ГУ МВС України в м. Києві
№8/тдд від 31.01.2012 року оцінюється судом
у співвідношенні до інших доказів, в
т.ч. висновків судових експертиз, на
думку колегії суддів, їх не спростовує,
а тому не може бути покладений в основу
рішення.

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що покази свідків
ОСОБА_5 - цивільної дружини позивача, та
ОСОБА_7 - його сестри, не можуть
спростовувати об′?єктивні та повністю
обгрунтовані висновки судової
експертизи згідно яких беззаперечно
вбачається, що підпис в довіреності та
реєстрі для реєстрації нотаріальних
дій виконаний безпосередньо ОСОБА_3

Відповідно до ст. 212 ЦПК України
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному і об'єктивному
та безпосередньому дослідженні
наявних у справі доказів.

Оцінивши наявні у справі докази, їх
взаємний зв'язок у сукупності, беручи
до уваги обставини, що встановлені
висновками експертів Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз № 11770/11771/13-32 від 28.11.2013 року та
№ 2555/2556/14-32 від 27.05.2014 року, відповідно
до яких підписи в оспорюваній
довіреності від 19.02.2010, а також в
реєстрі нотаріальних дій Одинадцятої
Київської державної нотаріальної
контори за 2010 рік виконані самим
ОСОБА_3, колегія суддів приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання довіреності від 19.02.2010 року та
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 від 22.05.2010 року недійсними.

Відповідно до положень п.п.1,4 ч.1
ст. 309 ЦПК України рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового про відмову у
задоволенні позову. Тому апеляційну
скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду
м. Києва від 27 лютого 2013 року скасувати
та ухвалити нове, яким у задоволенні
позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4,
Головного управління юстиції у м.
Києві, третя особа Одинадцята Київська
державна нотаріальна контора про
визнання довіреності та договору
купівлі-продажу недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржено протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий - суддя:

Судді:

Справа № 2/756/24/13

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/134/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Жежера О.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.