________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 1512/2-1725/11
Провадження № 4-с/520/37/14
УХВАЛА

25.07.2014 року

Київський районний суд м.Одеси у
складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії
державного виконавця Другого відділу
Київської державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В :

29.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
скаргою, які в подальшому уточнив, та
згідно редакції від 17 березня 2014 року
просить суд постановити ухвалу, якою
визнати постанову державного
виконавця Другого Київського відділу
державної виконавчої служби
Войціховської О.В. про відкриття
виконавчого провадження № 41256783 від
11.12.2013 року та постанову державного
виконавця Другого Київського відділу
державної виконавчої служби
Войціховської О.В. про відкриття
виконавчого провадження № 41256611 від
11.12.2013 року неправомірними. Зобов'язати
державного виконавця Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Войціховську О.В.
скасувати постанови про відкриття
виконавчого провадження № 41256783 від
11.12.2013 року та № 41256611 від 11.12.2013 року.

В своїй скарзі посилається на те, що 22
січня 2014 року йому стало відомо про
відкриття виконавчого провадження №
41256783 та виконавчого провадження № 41256611
згідно з постановами державного
виконавця другого Київського відділу
державної виконавчої служби
Войціховської О.В.

Скаржник стверджує, що строк для
пред'явлення виконавчих документів до
виконання сплив, проте в порушення
закону державний виконавець відкрив
провадження.

Вказані обставини і стали
підставою,для звернення до суду з
вказаною скаргою.

Особи, що беруть участь у справі, про
час і місце судового розгляду
сповіщені належним чином у порядку
ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання ОСОБА_1 не з'явився,
про час та місце його проведення
сповіщений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Державний виконавець Другого
Київського відділу державної
виконавчої служби у судове засідання
не з`явився, про час та місце його
проведення сповіщений належним чином,
причини неявки суду не повідомив.

Суд, оглянувши матеріали справи
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.383 ЦПК України, сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, порушені їхні права і свободи.

У судовому засіданні встановлено, що в
провадженні Київського районного суду
м.Одеси перебувала цивільна справа №
1512/2-1725/2011 року за позовом Публічного
акціонерного товариства «Перший
Український Міжнародний Банк» до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м.
Одеси від 01 лютого 2011 року позов
Публічного акціонерного товариства
«Перший Український Міжнародний Банк»
задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
Міжнародний Банк» заборгованість за
Кредитним договором у розмірі 38 764, 74
дол. США, а також судові витрати.

Вищевказане рішення в законному
порядку оскаржене не було, а від так
набрало законної сили, що відповідає
вимогам ст. 223 ЦПК України.

Судове рішення (постанова, ухвала) - це
акт судової влади, що здійснює захист
порушених або оскаржених прав громадян
і організацій шляхом підтвердження
наявності або відсутності
правовідносин і розпорядженням
відповідних дій в майбутньому.

Обов'язок виконувати судове рішення
(постанову) випливає не з рішення
(постанови) суду як такого, а із санкцій,
передбачених нормами права, що були
застосовані судом. Навіть у тих
випадках, коли закон передбачає
відповідальність за невиконання
рішень, ця відповідальність має на меті
примусити зобов'язану рішенням суду
особу виконати розпорядження норми, що
застосував суд.

Одними з властивостей судового
рішення, що вступило в законну силу є:
можливість примусового виконання
судового рішення мимо волі
зобов'язаної особи та обов'язковість,
яка полягає в тому, що судове рішення,
що вступило в законну силу, стає
обов'язковим для всіх органів,
підприємств, установ, організацій,
посадових осіб і громадян і підлягають
виконанню на всій території України.
Рішення, що вступило в законну силу, є
обов'язковим і підлягає точному
виконанню. Усі державні органи,
посадові особи й окремі громадяни,
зобов'язані сприяти виконанню рішення
суду, виконуючи вимоги державного
виконавця.

09.09.2011 року Київським районним судом м.
Одеси було видано виконавчий лист
№1512/2-1725/2011 щодо примусового виконання
рішення суду.

11 грудня 2013 року державним виконавцем
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Войцеховською О.В.
винесено постанову № 41256611 та постанову
№ 41256783 про відкриття виконавчого
провадження.

Скаржник ОСОБА_1 стверджує, що строк для
пред'явлення виконавчих документів
сплив, а від так державний виконавець
повинен був відмовити у відкритті
виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі
документи можуть бути пред'явленні до
виконання в такі строки: інші виконавчі
документи - протягом року, якщо інше не
передбачено законом.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець відмовляє у прийнятті до
виконання виконавчого документа, строк
пред'явлення для примусового виконання
якого закінчився, про що виносить
відповідну постанову.

Однак, вказані виконавчі документи уже
перебували на виконанні у відділі і
були повернуті стягувачеві 28.12.2012 року
на підставі п.4 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження», а від так на
його думку постанови про відкриття
виконавчого провадження винесені
відповідно до вимог чинного
законодавства.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо: стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи
на попередження державного виконавця
про повернення йому виконавчого
документа.

Згідно ч. 5 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею,
не позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання протягом строків,
встановлених статтею 22 цього Закону.

З огляду на вказане, суд вважає, що дії
державного виконавця другого
Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Войцеховської О.В.
з винесення постанов № 41256611 та № 41256783
про відкриття виконавчого провадження
не суперечать чинному законодавству, а
від так є правомірними.

Відповідно до ч. 1 статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»,
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця та інших
посадових осіб державної виконавчої
служби можуть бути оскаржені
стягувачем та іншими учасниками
виконавчого провадження (крім
боржника) до начальника відділу, якому
безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Згідно з ч. 4 ст. 82 Закону, рішення, дії чи
бездіяльність державного виконавця
або іншої посадової особи державної
виконавчої служби щодо виконання
судового рішення можуть бути оскаржені
сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно частин 1,2 ст. 384 ЦПК України,
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Враховуючи встановлені обставини, суд
доходить висновку, що скарга ОСОБА_1 на
дії державного виконавця Другого
відділу Київської державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції задоволенню не
підлягає.

Виходячи з вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 27, 384 ЦПК України,
ст.ст. 26, 82 Закону України «Про
виконавче провадження» суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного
виконавця Другого відділу Київської
державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції - залишити
без задоволення

Ухвала може бути оскаржена
шляхом подання апеляційної скарги на
протязі п'яти днів з дня її
проголошення через Київський районний
суд м.Одеси.

Суддя
Куриленко О. М.