Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 липня 2014 року Вишгородський районний
суд Київської області в складі:

головуючого судді
Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 року позивач звернувся до
суду із позовом в якому просив стягнути
з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним
договором у розмірі 24 636 грн. 61 коп. та
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 243 грн. 69 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим,
що 22 серпня 2011 року ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», та фізична особа
ОСОБА_2 уклали кредитний договір №
ВLаЖГА00065098, згідно якого позивач
надавав відповідачу кредит у сумі 15 000
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,00 % на
рік.

Позивач в повному обсязі виконав свої
зобов'язання за кредитним договором,
натомість відповідач не виконував
належним чином зобов'язання за
кредитним договором, в результаті чого
виникла заборгованість, яка станом на 26
березня 2014 року складає 24636 грн. 61 коп.

В судовому засіданні представник
позивача присутній не був. Надіслав на
адресу суду заяву, у якій позов
підтримав, просив про його задоволення,
проти винесення заочного рішення не
заперечує.

Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не
прибув. Про день, час розгляду справи
повідомлялася у встановленому законом
порядку, причини неявки суду не відомі.
Заперечення (пояснення) щодо заявлених
позовних вимог від відповідача на
адресу суду не надходили.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК
України, у разі повторної неявки у
судове засідання відповідача
повідомленого належним чином, суд
вирішує справу на підставі наявних в
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України,
зокрема, у разі неявки у судове
засідання відповідача, який належним
чином повідомлений і від якого не
надійшло зави про розгляд справи за
його відсутності, суд може ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів, якщо позивач не
заперечує проти такого вирішення
справи.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд дійшов наступного.

У судовому засіданні встановлено, що 22
серпня 2011 року ПАТ «Всеукраїнський
Акціонерний Банк», та фізична особа
ОСОБА_2 уклали кредитний договір №
ВLаЖГА00065098, згідно якого позивач
надавав відповідачу кредит у сумі 15 000
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,00 % на
рік.

Як убачається з матеріалів справи,
кредит відповідачем був отриманий 22
серпня 2011 року, що підтверджується
договором банківського обслуговування
№ ВLаЖГА00065098.

Проте відповідач порушив свої
договірні зобов'язання за кредитним
договором, що призвело до виникнення
заборгованості.

Загальна сума заборгованості
відповідача відповідно до розрахунку
заборгованості станом на 26 березня 2014
року становить 24636 грн. 61 коп. і
складається із:

- заборгованість за кредитом - 14460
грн. 50 коп.;

- заборгованість за відсотками - 3
380 грн. 81 коп.;

- комісія за РО - 4 809 грн. 68 коп.;

- неустойка - 1 985 грн. 62 коп.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК
України жодних доказів щодо
недостовірних даних у розрахунку
заборгованості відповідачем суду не
надано.

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Стаття 629 ЦК України зазначає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

На підставі статті 203 ЦК України
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі, в даному випадку
сторони бажали укласти правочин і що
зовнішній вираз волі відповідає
внутрішньому.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений термін
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей термін.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частина 1 статті 612 ЦК України
встановлює, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1049 ЦК України
позивальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, оскільки
відсоткова ставка по кредиту була
встановлена за домовленістю сторін,
Кредитний Договір, підписаний як
позивачем так і відповідачем;
відповідач не вимагав від позивача
зменшення відсоткової ставки по
кредиту, не ставив питання про
розірвання Кредитного договору чи
визнання його недійсним. З усіма
умовами банку щодо надання коштів
відповідач ознайомлений, що
підтверджується його підписом на
відповідних документах.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню, а порушене право позивача
- захисту.

Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача по справі на
користь позивача підлягає до стягнення
сума витрат понесених позивачем по
справі, а саме: витрати по сплаті
судового збору у розмірі 246 грн. 37 коп.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк»
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 24 636 грн. 61 коп. та судові
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 246 грн. 37 коп., а всього стягнути
- 24 882 (двадцять чотири тисячі вісімсот
вісімдесят дві) грн. 98 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте
Вишгородським районним судом
Київської області за письмовою заявою
відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом 10 днів з дня отримання його
копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя