Справа №573/1039/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Свиргуненко Ю. М.Номер
провадження 22-ц/788/1351/14 Суддя-доповідач -
Попруга С. В. Категорія - 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3 та його представника
ОСОБА_4

на рішення Білопільського районного
суду Сумської області від 13 червня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Товстянської сільської ради
Білопільського району Сумської
області, треті особи: Улянівська
державна нотаріальна контора
Білопільського району Сумської
області, ОСОБА_5,

про визнання права власності на
земельну частку (пай), -

в с т а н о в и
л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, свої вимоги
обґрунтовував тим, що його батько
ОСОБА_6 станом на 28 липня 1995 року був
членом колгоспу «Сільськогосподарська
артіль Жовтень», а пізніше КСП
«Жовтень», а тому мав право на земельну
частку (пай) у вказаному підприємстві.
Проте, при розпаюванні помилково не був
включений до списку, доданого до
Державного акта на право колективної
власності на землю НОМЕР_3, виданого КСП
«Жовтень» 28 липня 1995 року, та не отримав
сертифікату на право власності на
земельну частку (пай). ІНФОРМАЦІЯ_1 року
ОСОБА_6 помер. Він прийняв спадщину
після смерті батька, проте в
позасудовому порядку немає можливості
оформити своє право на земельну частку
(пай), що залишилась у спадщину після
смерті батька.

Посилаючись на такі обставини та
уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3
просив визнати за ним право власності
на земельну частку (пай) розміром 3,95 ум.
кад. га, без визначення меж цієї частки
в натурі (на місцевості) в порядку
спадкування після ОСОБА_6

Рішенням Білопільського районного
суду Сумської області від 13 червня 2014
року відмовлено в позові ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та його
представник ОСОБА_4 посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, порушення норм
матеріального та процесуального права
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

По суті позивач та його представник
вважають, що право власності на
земельну частку (пай) виникає не з часу
внесення члена КСП до списку, доданого
до державного акта на право
колективної власності на землю,
перевірки, уточнення і затвердження
цих списків, а з моменту передачі
державного акта про право колективної
власності на землю конкретному
сільськогосподарському підприємству,
членом якого є особа. Названих обставин
суд першої інстанції не врахував.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 підтримав доводи
апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце розгляду справи повідомлені
належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції ухвалюючи
оскаржуване рішення по суті виходив з
того, що батьками позивача ОСОБА_3 були
ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_1 мати позивача ОСОБА_8 померла
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача
ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2

Відповідно до довідки Товстянської
сільської ради Білопільського району
Сумської області №124 від 24 квітня 2014
року ОСОБА_3 здійснив поховання батька
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.
Комарицьке Білопільського району
Сумської області. Після смерті батька
ОСОБА_3 розпорядився майном померлого,
предметами домашнього вжитку та його
особистими речами та здійснив інші дії
по прийняттю спадщини після батька, але
юридично її не оформив.

Згідно до інформаційної довідки зі
Спадкового реєстру, виданої
Уляновською державною нотаріальною
конторою 27 травня 2014 року, спадкова
справа після ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року не заводилась.

Отже, позивач має право на спадщину
після померлого батька як такий, що
фактично вступив в управління і
володіння спадковим майном.

Згідно довідки колгоспу
«Сільськогосподарська артіль Жовтень»
Товстянської сільської ради
Білопільського району Сумської
області №135 від 17 квітня 1965 року ОСОБА_6
працював у вказаному колгоспі з 01 січня
1955 року по 31 грудня 1964 року.

Відповідно до виписки з протоколу
засідання комісії по призначенню
пенсій і допомоги колгоспникам
Білопільської районної ради
соціального забезпечення колгоспників
№4776 від 24 квітня 1965 року ОСОБА_6 на
підставі його заяви та подання
правління колгоспу і колгоспної ради
соціального забезпечення колгоспу
«Жовтень» з 19 квітня 1965 року призначено
пенсію по інвалідності загального
захворювання в розмірі 12 крб. на місяць.

Згідно довідок ЛТЕК 1966, 1967, 1983 років
ОСОБА_6 проходив медичне освідування на
підтвердження другої групи
інвалідності загального захворювання
як член колгоспу.

Відповідно до копій Книг обліку праці і
розрахунків з членами колгоспу
«Жовтень» за 1966, 1967, 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1977,
1978 ОСОБА_6 продовжував працювати у
вказаному колгоспі і після виходу на
пенсію по інвалідності. Відповідно до
п. 3.9 Статуту КСП колгоспу «Жовтень»
членство в колгоспі зберігається також
за громадянами при припиненні роботи
по старості або інвалідності (а.с. 52-60).
Отже таке членство зберігалось за
ОСОБА_6

Згідно державного акту на право
колективної власності на землю НОМЕР_3,
виданого Товстянською сільською радою
народних депутатів Білопільського
району Сумської області 28 липня 1995 року
на підставі рішення цієї ж ради від 18
травня 1995 року, зареєстрованого в книзі
записів Державних актів на право
колективної власності на землю за №22,
колективному сільськогосподарському
підприємству «Жовтень» передано в
колективну власність 3 729, 9 га землі в
межах згідно з планом для
сільськогосподарського використання.

До списку громадян - членів
колективного сільськогосподарського
підприємства «Жовтень» Білопільського
району, який є додатком до вказаного
держаного акту, ОСОБА_6 не включений.

Відповідно до довідки відділу
Держземагенства у Білопільському
районі Сумської області від 04 червня 2014
року та витягу з технічної
документації по визначенню розмірів та
вартості земельної частки (паю) розмір
земельної частки (паю) на території
Товстянської сільської ради складає 3,95
га в умовних кадастрових гектарах,
нормативна грошова оцінка якого
становить 52 448 грн.

З довідки реєстраційної служби
Білопільського районного управління
юстиції у Сумській області №211 від 09
жовтня 2013 року вбачається, що державну
реєстрацію колективного
сільськогосподарського підприємства
колгоспу «Жовтень» проведено 14 січня
1994 року. У статуті даного підприємства
зазначено, що воно є правонаступником
попереднього господарства - колгоспу,
отже ОСОБА_6 був членом цього КСП.

Далі реорганізація відбувалася таким
чином:

- 29 березня 1996 року - перереєстрація в
САПТ ЗТ «Жовтень»;

- 14 травня 1999 року - перереєстрація в КСП
«Жовтень»;

- 30 червня 1999 року - перереєстрація в
СБВК «Агрофірма Жовтень».

Кожне з наступних підприємств було
правонаступником попереднього.

Ухвалою Господарського суду Сумської
області від 30 травня 2005 року у справі
№12/30 затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс банкрута -
сільськогосподарського
багатофункціонального виробничого
кооперативу (СБВК) «Агрофірма Жовтень»
та ліквідовано його як юридичну особу.
На підставі даної ухвали державним
реєстратором Білопільської
райдержадміністрації 09 червня 2005 року
проведено державну реєстрацію
припинення даної юридичної особи у
зв'язку із визнанням банкрутом.

Вищезгадані обставини встановлено
судом першої інстанції повно та
правильно, вони узгоджуються з нормами
законодавства, що регулюють спірні
правовідносини, тому колегія суддів
вважає, що їх може бути покладено в
основу рішення по суті позову.

Відмовляючи ж в позові суд першої
інстанції виходив з того, що оскільки
батько позивача ОСОБА_6 не був
включений до списку громадян - членів
вказаного колективного
сільськогосподарського підприємства,
який є невід'ємною частиною державного
акту на право колективної власності на
землю, виданого КСП «Жовтень», то у
зв'язку з цим, право на земельну частку
(пай) площею 3,95 га не набув, ні
сертифіката, ні державного акта на
право власності на неї не отримував, а
тому таке право до складу спадщини не
входить. За життя ОСОБА_6 не звертався з
питання включення його до списків
членів КСП, які мають право на земельну
частку (пай), не звертався він і до суду
за захистом свого права. У зв'язку з чим
відсутні підстави для визнання права
на земельну частку (пай) за позивачем.

Проте, повністю погодитись з такими
висновками суду неможливо з наступних
підстав.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України, зокрема
передбачено, що під час ухвалення
рішення суд вирішує такі питання: чи
мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити.

Суд першої інстанції названих вимог
закону не повністю дотримався.

Так, згідно із п. 2 Указу Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995
року право на земельну частку (пай)
мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу,
сільськогосподарського акціонерного
товариства, в тому числі пенсіонери,
які раніше працювали в ньому і
залишаються членами зазначеного
підприємства, кооперативу, товариства,
відповідно до списку, що додається до
державного акту на право колективної
власності на землю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16 квітня 2004 року «Про
практику застосування земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ роз'яснено, що член колективного
сільськогосподарського підприємства,
включений до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку (пай) з дня видачі цього
акта. При неможливості надати такій
особі земельну частку (пай) з
колективної власності через
відсутність необхідної для цього
землі, остання відповідно до п. 7 Указу
Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995
року має бути надана із земель запасу,
створеного місцевою радою.

Аналіз норм законодавства свідчить про
те, що право власності на земельну
частку (пай) виникає не з часу внесення
членів КСП до списків, доданих до
державного акта на право колективної
власності на землю, перевірки,
уточнення і затвердження цих списків, а
з моменту передачі державного акта про
право колективної власності на землю
конкретному сільськогосподарському
підприємству, членом якого є особа.
Крім того, слід враховувати, що строк
позовної давності для вимог про
визнання права на майно учасника
спільної власності обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися, що її право на це майно
оспорюється.

Відповідно до довідки №161 від 05 червня
2014 року, виданої виконкомом
Товстянської сільської ради
Білопольського району ОСОБА_3, КСП
«Жовтень» було реорганізовано, а в
послідуючому ліквідовано згідно
рішення господарського суду Сумської
області, тому внести зміни у список
осіб, який додавався до Державного акту
на право колективної власності, немає
можливості, так як у зв'язку з
ліквідацією підприємства державний
акт разом з додатком зданий в архів до
відділу Держкомзему у Білопільському
районі. Рекомендовано ОСОБА_3 за
захистом свого права на земельну
частку (пай) звернутись до суду (а.с. 121).

Як убачається з матеріалів справи
Державний акт на право колективної
власності на землю НОМЕР_3, був виданий
КСП «Жовтень» Товстянською сільською
радою народних депутатів
Білопільського району Сумської
області 28 липня 1995 року (а.с. 77-82) тобто,
за життя ОСОБА_6, який був членом цього
КСП та помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 8).

З фотокопії списку громадян членів КСП
«Жовтень» Білопільського району
(Додаток 1 до Державного акта №00022 від 28
липня 1995 року) вбачається, що ОСОБА_6 не
був включений до цього списку, а тому не
отримав сертифікату на право власності
на земельну частку (пай) (а.с. 83-94).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що на момент видачі
вищевказаного державного акта від 28
липня 1995 року у ОСОБА_6, як члена
колгоспу «Сільськогосподарська артіль
Жовтень», а пізніше КСП «Жовтень»,
виникло право на земельну частку (пай) у
розмірі 3,95 ум. кад. га.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української
РСР при спадкоємстві за законом
спадкоємцями першої черги є, в рівних
частках, діти (у тому числі усиновлені),
дружина і батьки (усиновителі)
померлого. До числа спадкоємців першої
черги належить також дитина померлого,
яка народилася після його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Української
РСР визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину:

1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном;

2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути
вчинені протягом шести місяців з дня
відкриття спадщини.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до нотаріально засвідченої
заяви ОСОБА_5 від 07 травня 2014 року,
зареєстрованої в реєстрі за №696,
ОСОБА_5, визнає в повному обсязі
цивільний позов її брата ОСОБА_3 про
визнання права власності на земельну
частку (пай) батька ОСОБА_6 На земельну
частку (пай) не претендує, до суду
звертатися не буде (а.с. 115).

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_3 є сином померлого
ОСОБА_6.(а.с. 7) та, що він є єдиним
спадкоємцем першої черги і фактично
прийняв спадщину після смерті батька
(а.с.76), а тому відповідно вищенаведених
положень закону він успадкував і
майнове право на земельну частку (пай) у
розмірі 3,95 ум. кад. га у КСП «Жовтень»,
проте у позасудовому порядку не може
оформити це право.

З листа Товстянської сільської ради
Білопільського району №324/02-10 від 14
липня 2014 року вбачається, що та
території Товстянської сільської ради
площа земель сільськогосподарського
призначення, резервного фонду, земель
запасу становить 685,5 га з них рілля в
оренді ПП «Дружба6» - 362,4 га, договір від
02 листопада 2007 року та ФГ «Ніка МС» - 142,05
га, договір від 12 листопада 2007 року,
решта сіножаті та пасовища на площі 181,05
га (а.с. 175).

Відповідно до довідки №162 від 05 червня
2014 року виданої виконкомом
Товстянської сільської ради
Білопольського району ОСОБА_3 на
території сільради є вільні землі. При
ухваленні судом рішенні про
задоволення позову в сільської ради є
можливість виділити земельну частку
(пай)(а.с. 122).

Статтею 1 Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)», зокрема, передбачно, що
право на земельну частку (пай) мають
колишні члени колективних
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських кооперативів,
сільськогосподарських акціонерних
товариств, у тому числі створених на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств, а
також пенсіонери з їх числа, які
отримали сертифікати на право на
земельну частку (пай) у встановленому
законодавством порядку.

Право особи на земельну частку (пай)
може бути встановлено в судовому
порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)»
документами, що посвідчують право на
земельну частку (пай), зокрема, є
рішення суду про визнання права на
земельну частку (пай).

Статтею 5 Закону України «Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)», зокрема, передбачно, що
сільські, селищні, міські ради та
районні державні адміністрації в межах
їх повноважень щодо виділення
земельних часток (паїв) у натурі (на
місцевості): приймають рішення щодо
виділення земельних часток (паїв) у
натурі (на місцевості); уточняють
списки осіб, які мають право на
земельну частку (пай).

Сільські, селищні, міські ради
приймають рішення щодо виділення в
натурі (на місцевості) земельних
ділянок власникам земельних часток
(паїв) у межах населених пунктів, а
районні державні адміністрації - за
межами населених пунктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЗК України право
власності на землю гарантується.

Частиною 3 ст. 2 ЗК України передбачено,
що об'єктами земельних відносин є землі
в межах території України, земельні
ділянки та права на них, у тому числі на
земельні частки (паї).

Статтею 25 ЗК України передбачено, що
при приватизації земель державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій
земельні ділянки передаються
працівникам цих підприємств, установ
та організацій, працівникам державних
та комунальних закладів освіти,
культури, охорони здоров'я,
розташованих на території відповідної
ради, а також пенсіонерам з їх числа з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю).

Рішення про приватизацію земель
державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій приймають
органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень за клопотанням
працівників цих підприємств, установ
та організацій.

Землі у приватну власність особам,
зазначеним у частині першій цієї
статті, передаються безоплатно.

Площа земель, що передаються у приватну
власність, становить різницю між
загальною площею земель, що перебували
у постійному користуванні
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, і площею
земель, які залишаються у державній чи
комунальній власності
(лісогосподарське призначення, водний
фонд, резервний фонд).

Особи, зазначені у частині першій цієї
статті, мають гарантоване право
одержати свою земельну частку (пай),
виділену в натурі (на місцевості).

При обчисленні розміру земельної
частки (паю) враховуються
сільськогосподарські угіддя, які
перебували у постійному користуванні
державних та комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, за винятком
земель, що залишаються у державній та
комунальній власності. Загальний
розмір обчисленої для приватизації
площі сільськогосподарських угідь
поділяється на загальну кількість
осіб, зазначених у частині першій цієї
статті.

Вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) працівників відповідних
підприємств, установ і організацій та
пенсіонерів з їх числа є рівними.

Розміри земельних ділянок, що
виділяються для працівників державних
та комунальних закладів, підприємств і
організацій культури, освіти та
охорони здоров'я та пенсіонерів з їх
числа, які проживають усільській
місцевості або селищах міського типу,
не можуть перевищувати норм
безоплатної передачі земельних
ділянок громадянам, встановлених
законом для ведення особистого
селянського господарства.

Внутрігосподарські шляхи,
господарські двори, полезахисні
лісосмуги та інші захисні насадження,
гідротехнічні споруди, водойми тощо
можуть бути відповідно до цього
Кодексу передані у власність громадян,
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій, що створені
колишніми працівниками державних і
комунальних сільськогосподарських
підприємств, установ та організацій.

Органи виконавчої влади або органи
місцевого самоврядування у процесі
приватизації створюють резервний фонд
земель за погодженням його місця
розташування з особами, зазначеними в
частині першій цієї статті у розмірі до
15 відсотків площі усіх
сільськогосподарських угідь, які були
у постійному користуванні відповідних
підприємств, установ та організацій.

Резервний фонд земель перебуває у
державній або комунальній власності і
призначається для подальшого
перерозподілу та використання за
цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЗК України
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню з
підстав неповного з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309
ЦПК України) з ухваленням нового
рішення про задоволення позову ОСОБА_3
та визнанням за ним у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
права власності на земельну частку
(пай) у розмірі 3,95 ум. кад. га,
нормативною грошовою оцінкою 52488 грн.,
із земель сільськогосподарського
призначення, резервного фонду
Товстянської сільської ради
Білопільського району Сумської
області.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 319
ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л
а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та його
представника ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати рішення Білопільського
районного суду Сумської області від 13
червня 2014 року та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов
ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3 у порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року,
право власності на земельну частку
(пай) у розмірі 3,95 ум. кад. га,
нормативною грошовою оцінкою 52488 грн.,
із земель сільськогосподарського
призначення, резервного фонду
Товстянської сільської ради
Білопільського району Сумської
області.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -