Справа №592/2023/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Чернобай О. І.Номер
провадження 22-ц/788/1125/14 Суддя-доповідач -
Лузан Л. В. Категорія - 20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Маслова В. О. , Дубровної
В. В.

за участю секретаря судового засідання
- Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області цивільну справу
за апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Номак-Інвест", подану через
представника Рижова Сергія Євгеновича,

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 28 квітня 2014 року

у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Номак-Інвест" до ОСОБА_4,

треті особи: Приватний нотаріус
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, Сумський обласний
державний нотаріальний архів

про виправлення технічної описки в
договорі купівлі-продажу,

в с т а н о в и л а
:

27 лютого 2014 року ТОВ "Номак-Інвест"
звернулось до суду з позовом,
обґрунтовувало його наступними
обставинами.

17.03.1997 р. між АТ "Номак-Інвест" та
відповідачкою був укладений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
однак у тексті договору через технічну
описку дата укладання договору вказана
неправильно : 17.03.1996 р. Дана описка була
помічена позивачем тільки у 2013 році під
час державної реєстрації права
власності на квартиру і стала
перешкодою у праві позивача на
державну реєстрацію прав власності на
об'єкт нерухомого майна.

Позивач звертався з запитом до
приватного нотаріуса Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
однак останній пояснив, що описка не
може ним бути вправлена, так як такі
виправлення вчиняються до підписання
договору, крім того оригінал договору
купівлі-продажу втрачений і на цей час
є тільки дублікат, який знаходиться у
Сумському обласному державному
нотаріальному архіві.

За таких обставин позивач просить
встановити факт купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1 між АТ "Номак-Інвест"
та ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу
від 17.03.1997 р., посвідченого приватним
нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_5

Рішенням суду від 28 квітня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено
у зв'язку з їх необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ставиться питання
про скасування рішення суду і
постановлення нового рішення про
задоволення позовних вимог з тих
підстав, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, що у справі не були доведені
обставини, що мають значення для
справи, які суд визнав встановленими,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та що судом були
порушені норми матеріального і
процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення особи, яка бере участь у
справі, вивчивши матеріали справи і
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів
справи вбачається наступне.

11 лютого 1977 року виконком Сумської
міської ради народних депутатів видав
ОСОБА_4 свідоцтво на право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка до повної виплати
паю була власністю ЖБК№111.

17 березня 1997 року приватним нотаріусом
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 був посвідчений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між продавцем - ОСОБА_4 та
покупцем -Акціонерним Товариством
"Номак-Інвест", та зареєстрований в
реєстрі за № 1872.

13 лютого 1997 року генеральним
директором АТ "Номак-Інвест" Шамрай В.М.
та Начальником Сумського Управління
магістральних газопроводів Беккер М.В.
був підписаний Акт приймання-передачі
квартири, зі змісту якого вбачається,
що на виконання договору № 28 від 02.10.1995
р. про обмін нерухомим майном АТ
"Номак-Інвест" передає, а Сумське
лінійне виробниче управління
магістральних газопроводів приймає
одну двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На спільному засіданні адміністрації
та профкому Сумського управління
магістральних газопроводів від 30 січня
1997 року була заслухана інформація
начальника Управління магістральних
газопроводів про одержання
двокімнатних квартир в порядку обміну
з АТ "Номак Інвест", в тому числі і
квартири - АДРЕСА_1. На цьому засіданні
було вирішено названу квартиру -№77
надати працівнику Управління
магістральних газопроводів -ОСОБА_8, як
особі, яка певний час з членами своєї
сім'ї перебувала на черзі осіб, які
потребували поліпшення житлових умов.

ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 з 04 липня 1997 року
по теперішній час проживають у
квартирі АДРЕСА_1 .

У вказану квартиру позивачі вселились
на підставі ордеру № 1151 від 11 червня 1997
року, виданого виконкомом Сумської
міської ради народних депутатів на
виконання свого рішення від 20 травня 1997
року № 240, яким було затверджене
спільне рішення адміністрації і
профкому Сумського управління
магістральних газопроводів від 30 січня
1997 року про надання їм житлового
приміщення .

В листопаді 2012 року мешканці квартири
АДРЕСА_1 - сім'я ОСОБА_8 звертались до
управління обліку, розподілу та
приватизації житла Сумської міської
ради із заявою про передачу їм у
власність названої квартири № 77 на
підставі Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», проте у задоволенні заяви їм
було відмовлено у приватизації житла з
тих підстав, що квартира не перебуває у
комунальній власності .

Після цього сім'я ОСОБА_8 двічі
звертались до суду з позовом про
визнання за ними права власності на
названу квартиру за набувальною
давність, однак у задоволенні позову їм
було відмовлено (цивільні справи
Ковпаківського районного суду м. Суми
№ 1806/8538/12 та №592/6153/13-ц).

Відмовляючи ТОВ "Номак-Інвест" у
задоволенні позову, заявленого у даній
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач права позивача не
порушувала, спору між позивачем і
відповідачкою на даний час не існує, а
також відповідачка не оспорює право
власності позивача на квартиру, а
навпаки визнає це право позивача.
Відмовляючи у задоволенні позову суд
також зазначив про те, що оскільки
відповідач - ОСОБА_4 не оспорює право
власності позивача на вказану
квартиру, а навпаки визнає це право
позивача, то позивач не позбавлений
права звернутись до суду за захистом
своїх прав у порядку окремого
провадження.

Проте з такими висновками суду
погодитися не можна, оскільки він
дійшов їх без повно та всебічно
з'ясованих обставин справи з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Частина 2 ст. 234 ЦПК України містить
вичерпний перелік категорій справ, які
суд розглядає в порядку окремого
провадження. Зокрема, п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК
передбачається, що суд розглядає в
порядку окремого провадження справи
про встановлення фактів, що мають
юридичне значення.

У ч.1 ст. 256 ЦПК перелічуються факти, які
можуть бути встановлені у судовому
порядку. Частина 2 цієї статті
передбачає, що у судовому порядку
можуть бути встановлені також інші
факти, від яких залежить виникнення,
зміна або припинення особистих чи
майнових прав фізичних осіб, якщо
законом не визначено іншого порядку їх
встановлення.

Колегія суддів вважає такими, що
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги про те, що аналіз
названих норм права дає підстави для
висновку, що в порядку окремого
провадження можуть бути встановлені
факти, що мають юридичне значення,
виключно для захисту особистих
майнових і немайнових прав фізичних
осіб.

За таких обставин посилання суду
першої інстанції на те, що позивач, який
є юридичною особою, не позбавлений
можливості захистити своє право шляхом
подання в окремому провадженні заяви
до суду - суперечать вимогам діючого
законодавства.

За наведених обставин колегія суддів
вважає, що постановлене у справі
рішення підлягає скасуванню. При
ухваленні нового рішення колегія
суддів виходить з наступного.

Сумським обласним державним
нотаріальним архівом надіслана до суду
належним чином завірена копія договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між продавцем ОСОБА_4 та
покупцем Акціонерним Товариством
"Номак-Інвест" та ксерокопія сторінок
реєстру для реєстрації нотаріальних
дій, з яких вбачається, що названий
договір був посвідчений приватним
нотаріусом Сумського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 та
зареєстрованим в реєстрі за № 1872 саме
"17 березня 1997 рік", а не "17 березня 1996
року", як помилково було зазначено у
договорі.

Колегія суддів вважає такими, що
заслуговують на увагу доводи позивача
про те, що така невідповідність у даті
укладення договору купівлі-продажу та
даті його посвідчення є перешкодою для
позивача у реєстрації свого права
власності на квартиру у відповідному
реєстрі.

Позивач - ТОВ "Номак-Інвест" надав
докази про те, що позбавлений
можливості у позасудовому порядку
вирішити питання про виправлення
допущеної у договорі купівлі-продажу
названої технічної помилки. Зокрема, на
звернення позивача приватний нотаріус
Сумського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 надав відповідь, з якої
вбачається, що він позбавлений
передбаченої законодавством
можливості виправити технічну помилку,
яка була ним допущена при складанні
тексту договору купівлі-продажу
квартири (ас. 9).

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
наявність технічної помилки у тексті
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 порушує права позивача.

При вирішенні питання щодо способу
захисту порушеного права позивача
колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування
цивільно-правових засобів з метою
забезпечення цивільних прав.

Статтею 4 ЦПК передбачається, що
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає
право кожної особи на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Порушення права пов'язано з
позбавленням його володільця
можливості здійснити (реалізувати)
своє право повністю або частково. При
оспоренні або невизнанні права виникає
невизначеність у праві, викликана
поведінкою іншої особи.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів визначені ст. 16 ЦК України.
Зокрема, відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК
України способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
правочину недійсним.

З роз'яснень, наданих у п.5 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9
від 6 листопада 2009 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
вбачається, що відповідно до статей 215
та 216 ЦК суди розглядають справи за
позовами: про визнання оспорюваного
правочину недійсним і застосування
наслідків його недійсності, про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину.

Застосування конкретного способу
захисту цивільного права залежить як
від змісту суб'єктивного права, за
захистом якого звернулася особа, так і
від характеру його порушення.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що
позивач обрав спосіб захисту
порушеного права, який не в повній мірі
узгоджується з вимогами діючого
законодавства. Керуючись положеннями
ст.ст. 203, 215 ЦК України та статті 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, відповідно до
яких кожна особа має право на
ефективний засіб правового захисту, не
заборонений законом, колегія суддів
вважає, що способом захисту порушеного
права позивача, який відповідає змісту
його порушеного права, характеру і
наслідкам порушення, буде визнання
частково недійсним, в частині дати його
укладення, договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного між
продавцем ОСОБА_4 та покупцем АТ
"Номак-Інвест" та встановлення, що датою
укладення цього договору є "17 березня
1997 рік", а не "17 березня 1996 року", як
зазначено у договорі.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп. 2, 3, 4 ч.1
ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України, колегія
суддів -

в и р і ш и
л а :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Номак-Інвест", подану через
представника Рижова С.Є., задовольнити
частково.

Рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 28 квітня 2014 року скасувати і
ухвалити нове рішення.

Визнати частково недійсним, в частині
дати його укладення, договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладений між продавцем ОСОБА_4 та
покупцем Акціонерним Товариством
"Номак-Інвест", посвідченого 17 березня
1997 року приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 1872.

Вважати датою укладення договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
укладеного між продавцем ОСОБА_4 та
покупцем Акціонерним Товариством
"Номак-Інвест", посвідченого 17 березня
1997 року приватним нотаріусом Сумського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрованого в реєстрі за № 1872, -
дату "17 березня 1997 рік", а не "17 березня
1996 року", як зазначено у договорі.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржене у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили
рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -