АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/3188/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2413/14
Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.
Доповідач Кривчун Т. О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Карнауха П.М.

при секретарі - Філоненко О.В.

за участю: відповідача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,
ОСОБА_3

позивача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтаві
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду
м. Полтави від 20 червня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_4
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1,
в якому, з урахуванням збільшених
позовних вимог, посилаючись на те, що
від шлюбу з позивачем, укладеного 11.11.2011
року, має доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
фактичне припинення шлюбних відносин,
ухиляння відповідача від надання
матеріальної допомоги на утримання
доньки та стягнення з нього рішенням
суду аліментів на утримання доньки та
на її утримання до досягнення дитиною
трирічного віку, яке він не виконує,
хоча офіційно працевлаштований,
внаслідок чого утворилася
заборгованість по аліментам, яка
рахується з 28.11.2012 року остаточно
прохала стягнути з відповідача на її
користь неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів у сумі
27793,97грн.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 20 червня 2014 року по
вказаній справі позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1
про стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів
задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
неустойку (пеню) в розмірі 27793,97грн. та
229,40грн. судових витрат.

Вказане рішення оскаржив відповідач,
який в апеляційній скарзі, посилаючись
на неповне з'ясування судом обставин,
що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення місцевого суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної
скарги посилається на те, що суд першої
інстанції прийшов до невірного
висновку про те, що заборгованість зі
сплати аліментів виникла внаслідок
його винних дій.

Зазначає, що він не ухилявся від свого
обов»язку утримувати дитину, навпаки,
повідомив суд про всі джерела доходу, у
т.ч. про пенсію, яку отримує у зв»язку із
3-ю групою інвалідності,однак місцевий
суд проігнорував надані ним докази
(квитанції, довідки про доходи та ін.), у
т.ч. і постанови про закриття
кримінального провадження ,що свідчать
про відсутність у його діях вини по
відношенню до виконанню обов»язку по
сплаті аліментів на користь доньки та
позивачки.

Вказує, що заборгованість по сплаті
аліментів виникла через незалежні від
нього обставини, зокрема, через те, що
рішення суд про сплату аліментів,
згідно якого стягнення аліментів
починається з 28.11.2012 року, набрало
чинності 07.04.2013р., а тому очевидним є
виникнення заборгованості по
аліментам на день вступу рішення в
законну силу, що не було враховано
місцевим судом.

Також зазначає, що при з»ясуванні
розміру несплачених аліментів суд
першої інстанції послався на
розрахунки, надані позивачем, які, в
свою чергу, були вчинені на підставі
довідок-розрахунків, наданих
Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, що є
помилковим, оскільки
довідка-розрахунок Октябрського ВДВС
від 18.10.2013р. не містить печатки
відповідної державної установи, а тому
не може мати юридичної сили та є
неналежним доказом, відтак, вісі
вчинені відповідно до неї розрахунки є
безпідставними, а тому не можуть
братися до уваги.

Вважає, що наданий позивачем
розрахунок неустойки оформлений
неналежним чином, а тому не має
юридичної сили та не може бути належним
доказом, а тому позивачем не було
надано до суду належних та допустимих
доказів, які б підтверджували
наявність обставин, викладених у
позовній заяві, місцевий же суд не
звернув уваги на правомірність поданих
позивачем доказів.

Вказує, що при з»ясуванні розміру
несплачених аліментів, посилаючись на
надані Октябрським ВДВС
довідки-розрахунки, судом не було взято
до уваги те, що ВДВС було надано ці
чотири довідки тоді, коли на виконанні
у них перебувало лише два виконавчі
листи про стягнення з нього аліментів
на користь ОСОБА_4 на її утримання та
утримання доньки аліментів, таким
чином двічі було нараховано
заборгованість по обох виконавчих
листах, що є неприпустимим.

У наданих суду письмових запереченнях
на апеляційну скаргу ОСОБА_4,
посилаючись на наявність за
відповідачем боргу по сплаті аліментів
на утримання дитини, його вину у
виникненні цієї заборгованості,
правильність розрахунку пені за
несплату відповідачем аліментів
прохала скаргу відхилити, а рішення
суду залишити без змін.

У судовому засіданні відповідач та
його представники доводи апеляційної
скарги підтримали та прохали її
задовольнити.

Позивач підтримала доводи, наведені у
запереченнях на апеляційну скаргу, яку
прохала відхилити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, вислухавши пояснення
осіб, які беруть участь у справі,
приходить до висновку про задоволення
апеляційної скарги з наступних
підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу
під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Як установлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
11.11.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було
укладено шлюб, про що в Книзі
реєстрації шлюбів Центрального
відділу ДРАЦС Полтавського МУЮ
зроблено актовий запис за №1728
відповідно до Свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_2 (а.с.10).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Свідоцтва
про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9 на
звороті).

Установлено, що дитина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на «Д» обліку в
Обласному центрі медичної генетики
Обласної клінічної лікарні відновного
лікування та діагностики у зв'язку з
нейрофіброматозом, а/д спадкового типу,
що також підтверджується довідкою
Дитячої міської клінічної лікарні від
27.02.2013 р. №370. Догляд за дитиною здійснює
мати, рекомендації лікарів виконує
(а.с.79,80,82).

З матеріалів справи вбачається, що у
період з 13.12.2012 року по 30.12.2013 року
відповідач ОСОБА_1 працював
торгівельним представником у ТОВ
«Лодіс» (а.с.52), з 02.01.2014 року
підприємство перейменоване на УА ТОВ
«Євромікс» ІІ (а.с.53,73).

Згідно Довідки про доходи від 30.12.2013
року №87, ОСОБА_1 з грудня 2012 року по
грудень 2013 року включно нарахована
заробітна плата усього на суму 15025,50
грн. (а.с.37); з січня по березень 2014 року
усього 3730,00 грн (а.с.38).

Окрім того, ОСОБА_1 встановлена третя
група інвалідності з дитинства з
приводу хвороби Реклінгаузена
(нейрофіброматоз ІІ тип) (а.с.76).

За довідкою Центру по нарахуванню та
здійсненні соціальних виплат у
Полтавській області від 07.04.2014р. №4115, за
період з листопада 2012р. по березень 2014р.
ОСОБА_1 отримав усього 10790,00 грн (а.с.39).

06.12.2012 року позивачка зверталася із
заявами до Октябрського РВ ПМУ ГУМВС
України з приводу приховування ОСОБА_1
генетичної хвороби, яка передалась
спільній дитині у спадок (а.с.98), та про
невиконання ним свого батьківського
обов'язку по утриманню доньки ОСОБА_5
(а.с.96,97).

За наслідками досудового
розслідування постановою від 22.01.2013
року кримінальне провадження закрите у
зв'язку з відсутністю складу
кримінального правопорушення (а.с.92).

16.04.2014 року ОСОБА_4 повторно звернулася
до Октябрського РВ ПМУ УМВС України з
приводу того, що батько дитини не
цікавиться здоров'ям своєї доньки, не
надає їй матеріальної допомоги навіть
після рішення суду (а.с.86).

Кримінальне провадження було закрите
постановою від 23.05.2013 року у зв'язку з
відсутністю складу кримінального
провадження (а.с.88,89).

Відповідно до ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням Октябрського районного суду
м. Полтави від 27 березня 2013 року з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнуті
аліменти на утримання дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх
видів заробітку (доходу), але не менше 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, починаючи з 28
листопада 2012 року та до досягнення
дитиною повноліття, а також аліменти на
користь ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини
всіх видів заробітку (доходу) починаючи
з 28 листопада 2012 року та до досягнення
донькою трирічного віку, до 10 липня 2015
року (а.с.12-15).

10.04.2014 року по справі №1622/16209/2012 видано
два виконавчі листи (а.с.68, 69).

Постановами старшого державного
виконавця Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ Киричок Н.Ф. від 12.04.2014
року відкриті виконавчі провадження з
примусового виконання рішення
Октябрського районного суду м. Полтави
від 27.03.2012р. про стягнення аліментів,
копії яких 15.04.2013 року направлені
стягувачу ОСОБА_4 та боржнику ОСОБА_1
для відому (а.с.70, 71).

Разом із тим докази щодо одержання
даних постанов боржником у матеріалах
справи відсутні, та, як пояснила у
судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник відповідача
ОСОБА_3 вказану постанову було одержано
нею особисто у державного виконавця
Октябрського ВДВС 08.05.2014 року, куди вона
з»явилася, щоб повідомити про місце
роботи боржника, за яким мали
вираховуватися аліменти згідно
рішення суду, написавши відповідну
заяву.

З листа начальника управління ДВС ГУЮ у
Полтавській області В.Б. Качмара від
24.07.2014р. (№995-1П/8512) вбачається, що на
виконанні в Октябрському відділі ДВС
Полтавського МУЮ перебувають: -
виконавче провадження №37531462 з
виконання виконавчого листа №1622/16209/2012
від 10.04.2013р., виданого Октябрським
районним судом м. Полтави про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з 28
листопада 2012 року та до досягнення
дитиною повноліття; та - виконавче
провадження №37529381 з виконання
виконавчого листа №1622/16209 від 10.04.2013р.,
виданого Октябрським районним судом м.
Полтави паро стягнення з ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу)
на її утримання до досягнення донькою
ОСОБА_5, 10.07.2012р. трирічного віку.

Згідно довідки Центру по нарахуванню
та здійсненню соціальних виплат у
Полтавській області, виданої ОСОБА_4,
нарахування заборгованості по
аліментам відповідно до постанов від
27.05.2013р. ВП №37531462, ВП № 37529381
здійснюється з 28.11.2012 року. Загальний
розмір заборгованості на 01.06.2013 року
становив 3548,40 грн. Сума заборгованості
на 01.12.2013 року складає 4431,77 грн. (а.с.84).

Згідно Довідки-розрахунку
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від
18.10.2013р. №5190, заборгованість по
аліментам станом на 01.11.2013р. становить
3106,90 грн. (а.с.85).

Відповідно до Довідки-розрахунку
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від
12.06.2014 року за вих. №33841 заборгованість
ОСОБА_1 по аліментах на користь ОСОБА_4
до 3-х років по ТОВ «Лодіс» становить
1047,41 грн. (а.с.126).

За Довідкою-розрахунком Октябрського
ВДВС Полтавського МУЮ від 12.06.2014 року за
вих. №33843, заборгованість ОСОБА_1 по
аліментах на користь ОСОБА_4 до 3-х
років по центру по нарахуванню та
здійсненню виплат становить 1525,96 грн.
(а.с.127).

Згідно Довідки-розрахунку
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від
12.06.2014 року за вих. №33845, заборгованість
ОСОБА_1 по аліментах на користь ОСОБА_4
до досягнення дитиною повноліття
становить по центру по нарахуванню та
здійсненню виплат становить 2659,76 грн.
(а.с.128).

Відповідно до довідки-розрахунку
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ від
12.06.2014 року за вих. № 33847 заборгованість
ОСОБА_1 по аліментах на користь ОСОБА_4
до досягнення дитиною повноліття по
ТОВ «Лодіс» становить 1703,48 грн. (а.с.129).

При обрахуванні даних довідок держаним
виконавцем були враховані платежі,
здійснені ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 в
якості аліментів на утримання дитини
та дружини (а.с.57-67).

Як убачається з виписки по картковому
рахунку НОМЕР_3 на ім»я ОСОБА_4,
відповідачем ОСОБА_1 сплачувалися
аліменти на її користь 17.06.2013р., 15.07.2013р.,
19.08.2013р., 16.09.2013р., 21.10.2013р., 15.11.2013р.,
12.12.2013р., 13.12.2013р., 22.01.2014р., 20.02.2014р.,
19.03.2014р., 17.04.2014р., 19.05.2014р. (а.с.131-135).

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
суд виходив із того, що відповідач був
обізнаний про рішення суду про
стягнення з нього аліментів, сума
заборгованості станом на 01.06.2014 року
відповідно до наданих виконавчою
службою довідок становить 6306,61грн., але
не надав суду жодних доказів того, що
така несплата сталася не з його вини, на
підставі чого суд дійшов висновку, що
така заборгованість виникла внаслідок
винних дій відповідача.

Однак з таким висновком місцевого суду
не можна погодитися, виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена статтею 196 СК
України відповідальність у вигляді
сплати неустойки (пені) за прострочення
сплати аліментів настає за наявності
вини особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п.22 Постанови «Про
застосування судами окремих норм
Сімейного кодексу України при розгляді
справ щодо батьківства, материнства та
стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3,
передбачена ст. 196 СК відповідальність
платника аліментів за прострочення їх
сплати у виді неустойки (пені) настає
лише за наявності вини цієї особи. На
платника аліментів не можна покладати
таку відповідальність, якщо
заборгованість утворилася з
незалежних від нього причин, зокрема, у
зв'язку з несвоєчасною виплатою
заробітної плати, затримкою або
неправильним перерахуванням аліментів
банками. В інших випадках стягується
неустойка за весь час прострочення
сплати аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що
рішення суду про стягнення з
відповідача аліментів на утримання
дитини було ухвалене 27.03.2013 року,
набрало законної сили 07.04.2013 року,
виконавчі листи видані 10.04.2013 року,
виконавче провадження з примусового
виконання даного рішення відкрито
12.04.2014 року, постанова про відкриття
виконавчого провадження була одержана
боржником 08.05.2014 року та 27.05.2013 року
почало проводитися відрахування
аліментів та стягнення заборгованості
по ним за період з 28 листопада 2012 року,
визначений судовим рішенням.

Системний аналіз зазначених норм права
з урахуванням роз'яснень, що містяться
у п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р.
№3, усіх обставин справи та наявних у
справі доказів у їх сукупності
свідчить про те, що заборгованість по
сплаті аліментів утворилася з
незалежних від ОСОБА_1 причин, відтак, у
його діях відсутня вина в ухиленні від
сплати аліментів, що є обов»язковою
підставою для стягнення неустойки
(пені).

До того ж, за наявними у справі
квитанціями та довідками, аліменти на
користь позивача відраховувалися як з
отриманої відповідачем заробітної
плати, так і з соціальної допомоги, яка
нараховується та сплачується
останньому, як інваліду дитинства, що
підтверджується також наведеним вище
листом начальника управління ДВС ГУЮ у
Полтавській області від 24.07.2014р., з
якого вбачається, що аліменти по
зазначених виконавчих провадженнях
утримуються з доходів ОСОБА_1 у
бухгалтерії ТОВ «Лодіс» та управлінні
з координації та контролю за виплатою
пенсій (а.с.42-51, 57-67,78,84,109,130).

Під час розгляду справи у суді
апеляційної інстанції представником
відповідача було надано постанови в.о.
начальника Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ Нагній В.В. від 21.07.2014р.
за результатами перевірки матеріалів
виконавчого провадження №37531462 та
виконавчого провадження №37529381 з
виконання в/листа №1622/16209/2012 від
10.04.2013р., а також уточнені довідки -
розрахунки від 22.07.2014р.

Так, постановою в.о. начальника
Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ
Нагній В.В. від 21.07.2014р. при перевірці
матеріалів виконавчого провадження
№37531462 з виконання в/листа №1622/16209/2012
від 10.04.2013р. встановлено, що 12.06.2014 року
державним виконавцем складено
довідки-розрахунок заборгованості та
видано стягувачу, а 26.06.2014 року ці ж
довідки-розрахунок видано боржнику.
При складанні довідок-розрахунків
державним виконавцем порушені вимоги
ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та
передбаченого розміру аліментів,
визначеного рішенням суду.

У зв»язку з цим постановлено скасувати
довідки-розрахунок заборгованості від
12.06.2014 року, які видано стягувачу та
26.06.2014 року боржнику, з виконання
в/листа №1622/16209/2012 від 10.04.2013р., виданого
Октябрським райсудом про стягнення
аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу), але не менше 30%

прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, на утримання доньки
ОСОБА_5, до досягнення повноліття та
зобов»язати державного виконавця
зробити розрахунок по даному
виконавчому документу відповідно до
ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» та
врахувати обставини, які не були
враховані.

Аналогічну постанову було винесено в.о.
начальника Октябрського ВДВС
Полтавського МУЮ Нагній В.В. 21.07.2014р. при
перевірці матеріалів виконавчого
провадження №37529381 з виконання в/листа
№1622/16209/2012 від 10.04.2013р., виданого
Октябрським райсудом про стягнення
аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у
розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку
(доходу) на її утримання до досягнення
донькою трирічного віку.

З матеріалів справи також вбачається,
що державним виконавцем було здійснено
перерахунок та складено довідки -
розрахунки від 22.07.2014р., згідно яких
заборгованість по виконавчому
провадженню №37531462 становить 2129,80грн.
та по виконавчому провадженню №37529381 -
2122,36грн.

З урахуванням вищевикладеного колегія
суддів приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи позов, неповністю
з'ясував обставини, які мають значення
для справи, тому висновки суду не можна
визнати такими, що відповідають
обставинам справи.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції не відповідає в повній мірі
вимогам ст.213 ЦПК України щодо
законності і обгрунтованості,
зазначені вище порушення призвели до
неправильного вирішення спору, що в
силу ст.309 ЦПК України є підставою для
його скасування та ухвалення нового
рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,3 ч.1 ст.309
ЦПК України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд
вправі скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити рішення по суті
позовних вимог з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, невідповідності висновків
суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1,3 ч.1 ст.309,
ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, -
задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м.
Полтави від 20 червня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до
ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені)
за прострочення сплати аліментів,
-відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/
Т.О. Кривчун

СУДДІ: /підпис/
Ю.В. Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області
Т.О. Кривчун