АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
інстанції Вийванко О.М. Провадження №
22-ц/789/758/14 Доповідач - Гурзель
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 р. Колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Ходоровський
М. В.,

при секретарі - Парандюк Ю.Б.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1,
представника Почапинської сільської
ради Мудрої Г. С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Тернополі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 22 травня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, Почапинської сільської ради
Тернопільського району,
Тернопільської області, третя особа на
стороні відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_4 про визнання довіреності
недійсною,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд із
позовом до відповідачів ОСОБА_1,
Почапинської сільської ради, третя
особа на стороні відповідачів ОСОБА_4
про визнання довіреності недійсною,
посилаючись на те, що 12 лютого 2010 року
секретарем Почапинської сільської
ради Мудрою Г.С. посвідчена
довіреність ОСОБА_5, яка уповноважила
ОСОБА_1 представляти її інтереси в
державних органах та судах. Як
зазначається в даній довіреності,
довіритель ОСОБА_5 її прочитала, зміст
документа був їй зрозумілий та
відповідав її волі. Однак, остання не
могла в повній мірі ознайомитися з
даною довіреністю, прочитати її та
підписати, оскільки була неписьменною,
а тому, із довіреності не можливо
встановити, що довірителька дійсно
розуміла зміст документу, який
підписувала. У зв'язку з цим, позивач
просить визнати недійсною довіреність
від 12 лютого 2010 року.

Рішенням Тернопільського
міськрайонного суду від 22 травня 2014
року позов задоволено. Визнано
недійсною довіреність від 12 лютого 2010
року, посвідчену секретарем
Почапинської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області Мудрою Г.С., зареєстрованої в
реєстрі за №15, якою ОСОБА_5
уповноважила ОСОБА_1 представляти її
інтереси.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в позові відмовити. Посилається
на те, що рішення ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши апелянта, який зіслався
на доводи апеляції, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги та заявлених
позовних вимог колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що з
довіреності від 12 лютого 2010 року не
можливо встановити, що довірителька
дійсно розуміла зміст документу, який
підписувала і він відповідав її
волевиявленню, оскільки ОСОБА_5 була
неписьменною, також у довіреності не
міститься ніяких відміток про
неписьменність особи, що є порушення
норм закону та Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій посадовими
особами.

З таким висновком колегія суддів не
погоджується, оскільки він не
відповідає обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
12 лютого 2010 року секретарем
Почапинської сільської ради
Тернопільського району
Тернопільської області Мудрою Г.С.
посвідчена довіреність ОСОБА_5, яка
уповноважила ОСОБА_1 представляти її
інтереси в державних органах та судах.

Як вбачається із довіреності від 12
лютого 2010 року, посвідчену секретарем
Почапинської сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області Мудрою Г. С, зареєстрованої в
реєстрі за № 15, - довіритель ОСОБА_5 її
прочитала, зміст документа був
зрозумілий та відповідав її волі.
Також, даний документ було підписано
ОСОБА_5

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р., що
стверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, виданого 06.06.2012 р.
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Тернопільської
районного управління юстиції.

У відповідності до п.4 ст.60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Так судом не взято до уваги, що
вищевказаною довіреністю ОСОБА_5,
уповноважила ОСОБА_1 представляти її
інтереси в державних органах та судах
пов'язаного із спадкування майна після
смерті сина ОСОБА_6, який являвся
батьком ОСОБА_3

В подальшому ОСОБА_5 звернулася з
позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання
права власності на майно в порядку
спадкування та стягнення коштів (а.с.36),
відбувався судовий процес, в якому
інтереси ОСОБА_5 представляв ОСОБА_1,
про що остання знала.

За життя ОСОБА_5 неодноразово була в
судових засіданнях разом з ОСОБА_1 який
представляв як фізична особа, яка має
юридичну освіту її інтереси. Отже
своїми діями підтверджувала наявність
доручення ОСОБА_1 на ведення справи, що
підтверджує вільне волевиявлення
учасника правочину і відповідність її
довіреності ч.3 ст.203 ЦК України.

Згідно п.6 ч.1 ст.248 ЦК України
представництво за довіреністю
припиняється в тому числі і у разі
смерті особи, яка видала довіреність.
За життя ОСОБА_5 довіреність не
скасовувала, знала про її існування,
оскільки брала участь в судових
засіданнях, де перевірялись
повноваження ОСОБА_1 на підставі її
доручення, що нею тоді не
заперечувалось а тому визнавати
зазначене доручення недійсним немає
підстав.

За вказаних обставин, доводи позивача
про наявність іншого доручення та
заповіту ОСОБА_5, де за неї
підписувались інші особи не може бути
доказом по оспорюваному дорученню,
оскільки його зміст за життя
підтверджувався діями довірительки.
Крім того, судом першої інстанції не
досліджувалось питання вчинення
підпису ОСОБА_5 самостійно,
почерко-графічна експертиза не
призначалась. Висновки суду зроблено
на припущеннях що є невірним.

Відповідно до ст.215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті
203 цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

Таким чином, відсутні підстави
визнавати недійсною довіреність від 12
лютого 2010 року відповідно до ст.215 ЦК
України.

Згідно із ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

За вказаних обставин рішення суду слід
скасувати, ухвалити нове рішення яким в
позові відмовити у зв'язку з
безпідставністю.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 307, ст. 309, ст. 313, ч. 2
ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,-

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Рішення Тернопільського
міськрайонного суду від 22 травня 2014
року скасувати. Ухвалити нове рішення,
яким в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Почапинської сільської ради
Тернопільського району,
Тернопільської області, третя особа на
стороні відповідачів, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмету спору
ОСОБА_4 про визнання довіреності
недійсною - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду
Тернопільської області І.В. Гурзель