Справа № 461/6762/14
Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький
Провадження № 22-ц/783/5142/14
Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретаря - Глинського Я.А.

з участю представника позивачки
ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Львові цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Галицького районного суду м. Львова від
20 червня 2014 року, -

В С Т
А Н О В И Л А:

Оскаржуваною ухвалою Галицького
районного суду м. Львова від 20 червня 2014
року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - орган опіки та піклування
Миколаївської районної адміністрації
Львівської області про позбавлення
батьківських прав повернуто позивачу з
підстав передбачених п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК
України - справа не підсудна цьому
суду.

Ухвалу оскаржила позивач. Вважає її
незаконною. Мотивує тим, що згідно ст. 109
ЦПК України позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування. Відповідач на даний час
перебуває у Львівському слідчому
ізоляторі управління Державної
пенітенціарної служби України у
Львівській області, що знаходиться по
АДРЕСА_1, що є територією Галицького
районного суду м. Львова. Статтею 110 п.9
ЦПК України передбачено, що позови до
відповідача, місце реєстрації
проживання або перебування якого
невідоме, пред'являються за
місцезнаходженням майна відповідача
чи за останнім відомим зареєстрованим
його місцем проживанням або
перебуванням чи постійного його
заняття (роботи). Оскільки останнім
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем перебування
відповідача, а також його місцем
фактичного проживання або постійного
перебування чи постійного його
зайняття (роботи) є Львівський слідчий
ізолятор управління Державної
пенітенціарної служби України у
Львівській області АДРЕСА_1, а місце
реєстрації місця проживання ОСОБА_4
невідоме, отримання відповідних даних
є неможливим, просить ухвалу скасувати,
справу направити для продовження
розгляду до суду першої інстанції.

Представник позивачки при розгляді
справи в суді апеляційної інстанції
доводи апеляції підтримав.

Відповідач не з»явився, належно
повідомлений про розгляд справи, про що
до справи долучено дві розписки про
отримання судової повістки. Заяв про
бажання особистої участі в суді не
подав. Колегія суддів вважає, що справу
можна розглянути у відсутності
учасників процесу, які не з»явились, що
відповідає вимогам ч.2 ст. 305 ЦПК
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, дослідивши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення.

Постановляючи ухвалу про повернення
позовної заяви ОСОБА_3, суд першої
інстанції виходив з того, що утримання
відповідача у Львівському слідчому
ізолятор, що за адресою АДРЕСА_1, а отже
подача позивачем позову за місцем його
тимчасового перебування не
узгоджується з приписами ч.1 ст. 109 ЦПК
України, оскільки відповідач не
зареєстрований за вказаною адресою.

Мотиви оскаржуваної ухвали про
відсутність реєстрації особи за місцем
тимчасового утримання є
безпідставними, оскільки реєстрація
осіб у розумінні процесуальної норми,
на яку послався суд - законом не
передбачена.

Проте, в цілому суд дійшов вірного
висновку про те, що справа Галицькому
районному суду м. Львова не підсудна та
ухвалив про повернення позовної заяви
позивачу.

З таким висновком колегія суддів в
цілому погоджується, виходячи з
наступного.

Справи про позбавлення батьківських
прав є справами позовного провадження,
тому ця категорія справ підлягає
розгляду за загальними правилами
підсудності за місцем проживання
відповідача або одного з них, якщо
позов подається до обох батьків.

Відповідно до приписів частини першої
ст. 109 ЦПК України, позов до фізичної
особи пред'являється в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулась до відповідача
ОСОБА_4 із зазначенням його адреси
Львівського слідчого ізолятору
Державної пенітенціарної служби
України у Львівській області АДРЕСА_1,
оскільки як зазначалось в позовній
заяві відповідач перебуває саме за
цією адресою, реєстрація за якою не
передбачена законом.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність даних про нинішнє місце
реєстрація відповідача не спростовує
правильності висновків суду.

У відповідності до вимог ч.9 ст. 110 ЦПК
України, яку просить в тому числі
врахувати представник апелянта, як
норму, котра надає право його
довірительці звернутися саме до
Галицького районного суду м. Львова за
місцем знаходження вказаної установи -
позови до відповідача, місце
реєстрації проживання або перебування
якого невідоме, пред»являються за
місцезнаходженням майна відповідача
чи за останнім відомим зареєстрованим
його місцем проживання або
перебування чи постійного заняття /
роботи/.

Жодна підстава перелічена у цій нормі,
яка б надавала позивачу право
звернення до Галицького районного суду
з мотивів викладених у апеляційній
скарзі - відсутня.

Водночас представник апелянта в суді
апеляційної інстанції ствердив про
наявність у позивача інформації про
те, що місцем реєстрації відповідача
первинно було житло, що по АДРЕСА_2 в
подальшому знявся з реєстрації та
зареєструвався у житлі, що по АДРЕСА_3, з
реєстрації знятий і інша адреса місця
реєстрації не відома.

За таких обставин, позивач вправі
звернутися до суду з означеним позовом
в тому числі за останнім відомим
зареєстрованим місцем його проживання
і відсутність такої реєстрації на
даний час - не позбавляє її права
такого звернення, що передбачено тією
ж ч.9 ст. 110 ЦПК України. Відповідні дії
суду в цьому випадку врегульовані ч.3
ст. 122 ЦПК України.

За таких обставин ухвала від 20 червня
2014 року є обґрунтованою, підстав для її
скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304,п.1ч.2 ст.307, п.1 ч.1.
ст..312,313, ч.1 п.4 ст.314, ст. 315 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м.
Львова 20 червня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення , може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді