Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/3216/14
Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Бондаря М.С.

Суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської
А.В.

При секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення
Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 січня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_5 до
реєстраційної служби Вільнянського
районного управління юстиції
Запорізької області, ОСОБА_3, третя
особа - ОСОБА_6, про визнання договору
оренди недійсним та скасування
державної реєстрації права оренди
земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА :

У жовтні 2013 року ОСОБА_7 в особі свого
представника адвоката ОСОБА_8
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3
та реєстраційної служби Вільнянського
районного управління юстиції, в якому
просить визнати недійсним договору
оренди земельної ділянки, укладений з
відповідачем ОСОБА_9 25.11.2010 рожу, та
скасувати державну реєстрацію права
оренди земельної ділянки.

Позивача у позовній заяві зазначає, що
він є власником земельної ділянки
сільськогосподарського призначення
загальною площею 4, 05 га, яка
розташована на території
Привільненської сільської ради
Вільнянського району Запорізької
області.

25.11.2010 року ОСОБА_7 уклав з відповідачем
ОСОБА_3 договір оренди земельної
ділянки строком на 10 років, проте
станом на початок 2013 року цей договір
не пройшов державної реєстрації, тому в
подальшому позивач повідомив
відповідача, що він не бажає укладати з
ним договір та не бажає надавати
дозвіл на державну реєстрацію права
оренди. Незважаючи на це 25.09.2013 року
його земельна ділянка пройшла право
державної реєстрації за
вищезазначеним договором оренди
земельної ділянки з ОСОБА_3, а тому
договір оренди землі є таким, що
укладений з порушенням статті 215 ЦК
України, тому просить визнати цей
договір оренди недійсним та скасувати
право державної реєстрації права
власності та інших речових прав
відповідно до договору.

Рішенням Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 січня 2014 року
позов задоволено частково.

Скасовано державну реєстрацію права
ОСОБА_3 на оренду належної ОСОБА_5
земельної ділянки площею 4,05 га.
кадастровий номер :02:001:004, що була
проведена на підставі договору оренди
землі від 25.11.2010 року згідно рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер: 5837061 від
13.09.2013 08:48:41.

Відмовлено в задоволенні іншої частини
позову.

Ухвалою Вільнянського районного суду
Запорізької області від 06 березня 2014
року виправлено описки в резолютивній
частині рішенні суду, а саме слова і
цифри «кадастровий номер 6 02:0016004»
замінено словами і цифрами на
«кадастровий номер :02:001:0104» слова
і цифри « індексовий номер: 5837061 від
13.09.2013 08:48:41» замінено словами і цифрами
« індексовий номер: 6729670 від 14.10.2013
09:23:24».

Не погоджуючись з рішенням суду
представник відповідача ОСОБА_4, подав
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на необґрунтованість, порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення та ухвалу суду
скасувати, та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог. заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з"ясування судом обставин, що мають
значення для справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
законом.. Обгрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з"ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин; чи
слід позов задовольнити або в позові
відмовити: як розподілити між
сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не
відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 в частині
скасування державної реєстрації права
ОСОБА_3 на оренду належної ОСОБА_5
земельної ділянка, що була проведена на
підставі договору оренди землі від
25.11.2010 року, та відмовляючи в
задоволені позову в частині визнання
договору оренди землі недійсним,
районний суд виходив з того, що право
оренди земельної ділянки виникає за
договором оренди, зареєстрованим
відповідно до закону, який діяв на час
виникнення правовідносин, тобто до
01.01.2013 року до набрання чинності п. 5
Закону України « Про внесення змін до
Закону України « Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень» та інших
законодавчих актів України № 1878-V1 від
11.02.2010 року, та п. 3 Прикінцевих положень
цього закону, до 01.01.2013 року державна
реєстрація договорів оренди землі
проводилася територіальними органами
земельних ресурсів, оскільки спірний
договір до 01.01.2013 року територіальними
органами земельних ресурсів
зареєстрований не був, то він не набрав
чинності, оскільки між сторонами не
виникли правовідносини, що виникають
із договору, а отже, державний
реєстратор не мав законних підстав для
реєстрації цього договору.

З таким висновком суду не можна
погодитися.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
предметом позову є відсутність
волевиявлення орендодавця ОСОБА_5 на
реєстрацію договору оренди землі від
25.11.2010 року підписаного між сторонами ,
що відповідно до ст. 215 ЦК України є
підставою для визнання його недійсним
та скасування державної реєстрації.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Установлено, що ОСОБА_5 є
власником земельної ділянки площею 4,05
га з цільовим призначенням - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, що розташована на
території Привільненської сільської
ради Вільнянського району Запорізької
області.

25.11. 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3
підписано договір оренди землі строком
на 10 років. За умовами договору
орендодавець ОСОБА_5 надає, а орендар
ОСОБА_3 приймає в строкове платне
користування зазначену земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.
Договір набирає чинності після
підписання і його державної реєстрації
(пункт 43 договору).

Зі змісту спірного договору оренди
землі вбачається, що обов"язки щодо
реєстрації цього договору саме на
орендаря ОСОБА_3 не покладені,
конкретні строки його реєстрації та
надання згоди на це орендодавця в
умовах договору також не зазначені.

06.08.2013 року ОСОБА_5 звернувся до
ОСОБА_3 з письмовою заявою, в якій
зазначав, що він не бажає укладати з ним
договір, та дозвіл на державну
реєстрацію договору він надавати не
буде ( а.с. 16).

14.10.2013 року право оренди
земельної ділянки було зареєстровано
на підставі спірного договору від
25.11.2010 року в реєстраційній службі
Вільнянського районного управління
юстиції Запорізької області,
реєстраційний номер об"єкта нерухомого
майна 15 ( а.с. 24).

Відповідно до ст. 6 Закону
України від 6 жовтня 1998 року № 161-XIV "Про
оренду землі" (далі - Закон № 161-XIV)
орендарі набувають права оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених ЗК України, ЦК
України, Законом № 161-XIV та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Статтею 125 ЗК України
передбачено, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав,
а ст. 126 цього Кодексу встановлюється
порядок оформлення речових прав на
земельну ділянку відповідно до Закону
України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (далі -
Закон № 1952-IV).

16 березня 2010 року набрав чинності
Закон України від 11 лютого 2010 року №
1878-VІ "Про внесення змін до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обмежень" та інших законодавчих актів
України", яким статті 18 та 20 Закону №
161-XIV виключені, а ст. 6 доповнена ч. 5,
згідно з якою право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону.

Розділом ІІ "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону № 1878-VІ
встановлено, що до 1 січня 2012 року, (9
грудня 2011 року дію вказаної норми
продовжено до 1 січня 2013 року), державна
реєстрація, зокрема договорів оренди
земельних ділянок проводиться
територіальними органами земельних
ресурсів.

Відповідно до частини першої
статті 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини
третьої статті 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

За змістом частини першої статті
638 ЦК України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов.

Частиною першою статті 20 Закону
України "Про оренду землі" (далі - Закон)
у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Відповідно до статті 18 цього
Закону договір оренди землі набирає
чинності після його державної
реєстрації.

Отже, учасники правочину,
дійшовши згоди щодо всіх істотних умов
договору оренди землі, складають і
підписують відповідний письмовий
документ, надаючи згоді встановленої
форми.

Разом із тим цивільні права та
обов'язки, на досягнення яких було
спрямоване волевиявлення учасників
при укладенні спірного договору,
набуваються після відповідної
державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
визначено, що державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно -
офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
тобто реєстрацією є запис, фіксація
фактів або явищ з метою обліку та
надання їм статусу офіційно визнаних
актів, внесення до списку або книги
обліку.

Волевиявлення є важливими
чинником, без якого неможливо вчинення
правочину, що узгоджується зі свободою
договору, установленою статтею 627 ЦК
України.

Своє волевиявлення на укладення
договору учасник правочину виявляє в
момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа, в якому
фіксуються правові наслідків.

Аналіз наведених норм дає
підстави для висновку про те, що
моментом вчинення правочину слід
вважати момент, коли сторони свого часу
досягли згоди з усіх істотних умов.

Одностороння незгода сторони з
реєстрацією раніше підписаного нею
договору не може визнаватися
обставиною для визнання його недійсним
із підстав, передбачених частиною
третьою статті 203 та частиною першою
статті 215 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 214 ЦК
України відмова від двостороннього
правочину може відбуватися лише за
взаємною згодою сторін.

Аналогічна позиція міститься в
ухвалі Верховного суду України від 25
грудня 2013 року ( справа № 6-118 цс13).

Натомість , суд першої інстанції
зазначений вимог закону не врахував,
позовні вимоги по суті не розглянув, а
прийшов до висновку, що оскільки
договір оренди земельної ділянки
станом на 01.01.2013 року державної
реєстрації не пройшов, а отже не набрав
чинності, тому державна реєстрація
цього права реєстраційною службою є
такою, що не відповідає вимогам закону.

Тобто, фактично суд зробив
висновок про порушення порядку
реєстрації права оренди реєстраційною
службою Вільнянського РУЮ, цим самим ,
в порушення ст. 11 ЦПК України вийшов за
межі позовних вимог, оскільки такі
вимоги позивачем не заявлялися.

Крім того, справи про
незаконність щодо здійснення
державною реєстраційною службою
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, не відносяться до
компетенції їх розгляду у порядку
цивільного судочинства.

На підставі наведеного, колегія
суддів вважає, що рішення суду першої
інстанції не можна визнати законним і
обґрунтованим, тому воно підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову з
підстав зазначених в мотивувальній
частині рішення судової колегії.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314 316, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_3- ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Вільнянського районного суду
Запорізької області від 16 січня 2014 року
у цій справі скасувати. В задоволенні
позову ОСОБА_5 до реєстраційної служби
Вільнянського районного управління
юстиції Запорізької області, ОСОБА_3,
третя особа - ОСОБА_6, про визнання
договору оренди недійсним та
скасування державної реєстрації права
оренди земельної ділянки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, проте воно
може бути оскаржене в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти дів

Головуючий:

Судді: