Справа № 161/888/14-ц
Провадження № 2/161/996/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

18 липня 2014 року
м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області у складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

при секретарі - Довжик Н.М.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна
подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_3 про
поділ майна подружжя, посилаючись на
те, що з 27 липня 1989 року по 2014 рік він
перебував в зареєстрованому шлюбі з
відповідачкою. В період шлюбу ними
придбано квартируАДРЕСА_1, вартість
якої становить 360000 грн., збудовано за
спільні кошти будинок (літня кухня),
хлів та огорожа в АДРЕСА_4. Однак
вказаний будинок не прийнятий в
експлуатацію, тому його вартість
визначається як вартість будівельних
матеріалів та виконаних робіт, що
становить 67400 грн. Крім того вказував
про наявність банківських вкладів на
ім'я відповідача, які також вважає
спільною сумісною власністю подружжя.
Після розірвання шлюбу між ним та
відповідачем не можуть узгодитися
умови щодо поділу майна. Неодноразово
змінюючи та уточнюючи свої позовні
вимоги, просив провести поділ майна
подружжя, визнавши за ним право
власності на 1/2 частину квартири
АДРЕСА_5, встановити порядок
користування квартирою, виділивши йому
кімнату площею 15,3 м.кв., а відповідачу
кімнату площею 12,9 м.кв., коридор, ванну
кімнату та кухню залишити у спільному
користуванні, стягнути з відповідача
на його користь 33700 грн. як компенсацію
за ? вартість незавершеного
будівництва.

ОСОБА_3 пред'явила зустрічний позов до
ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,
посилаючись на те, що вона також бажає
поділу майна наступним чином.
Визначити за нею право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 та ? частку
незавершеного будівництва (матеріалів,
обладнання тощо, які були використані в
процесі цього будівництва), виділити їй
зі спільного майна подружжя ? частку
грошових вкладів на ім'я ОСОБА_1 18 липня
2014 року нею було зменшено позовні
вимоги в частині стягнення ? частки
грошових вкладів у відділенні
Ощадбанку.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з підстав
викладених у ньому, просили позов
задовольнити. Зустрічний позов визнали
частково, не заперечують щодо поділу
спірної квартири.

В судовому засіданні відповідач за
первісним позовом та її представник
позов визнали частково, не заперечили
щодо поділу квартири та встановлення
порядку користування нею, проте не
погодилися на стягнення компенсації у
незавершеному будівництві.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
справи, суд дійшов висновку, що
первісний та зустрічний позови
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 60 Сімейного кодексу (далі
- СК) України передбачено, що майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один із них не мав з
поважної причини (навчання, ведення
домашнього господарства, догляд за
дітьми, хвороба тощо) самостійного
заробітку (доходу).

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК Кодексу дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено,
що у разі поділу майна, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, частки майна дружини та
чоловіка є рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними або
шлюбним договором.

Судом встановлено, що з 27 липня 1989 року
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі, який розірвано рішенням
Луцького міськрайонного суду від 22
жовтня 2013року. На даний час
неповнолітніх дітей у сторін немає.

Згідно із договором купівлі-продажу
квартири від 06 листопада 2002 року,
реєстраційним посвідченням на об'єкт
нерухомого майна, які належать
фізичним особам від 28 грудня 2002 року
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.
с. 5-6). Дана квартира належить сторонам
на праві спільної сумісної власності.

В судовому засіданні сторони дійшли
згоди щодо поділу між ними спірної
квартири. За цією згодою позивачу та
відповідачу виділяється у власність
кожному по ? частці в квартирі АДРЕСА_1.

Разом з тим, сторони погодили
встановити порядок користування даною
квартирою, зокрема виділити ОСОБА_1
кімнату площею 15,3 м.кв., а ОСОБА_3
кімнату площею 12,9 м. кв., коридор, ванну
кімнату та кухню залишити у спільному
користуванні.

Однак сторони не дійшли згоди щодо
розподілу майна, а саме: будівельних
матеріалів та обладнання, які були
використані в процесі незавершеного
будівництва в с. Боголюби.

За змістом первісної позовної заяви
ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3
компенсацію за ? частку у спірному
незавершеному будівництві в розмірі
33700 грн. Як вбачається із висновку про
вартість об'єкта оцінки, а саме:
надвірних будівель та споруд - літньої
кухні, хліва та огорожі з металевої
сітки, їх вартість становить 67400
грн.(а.с.13).

Частинами 2-5 ст. 71 СК України
встановлено, що неподільні речі
присуджуються одному з подружжя, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними. Речі для професійних занять
присуджуються тому з подружжя, хто
використовував їх у своїй професійній
діяльності. Вартість цих речей
враховується при присудженні іншого
майна другому з подружжя. Присудження
одному з подружжя грошової компенсації
замість його частки у праві спільної
сумісної власності на майно, зокрема на
житловий будинок, квартиру, земельну
ділянку, допускається лише за його
згодою, крім випадків, передбачених
Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової
компенсації можливе за умови
попереднього внесення другим із
подружжя відповідної грошової суми на
депозитний рахунок суду.

У пункті 25 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня 2007
року № 11 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що вирішуючи питання про поділ майна,
що є об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, зокрема
неподільної речі, суди мають
застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71
СК щодо обов'язкової згоди одного з
подружжя на отримання грошової
компенсації та попереднього внесення
другим із подружжя відповідної
грошової суми на депозитний рахунок
суду. За відсутності такої згоди
присудження грошової компенсації може
мати місце з підстав, передбачених ст.
365 ЦК, за умови звернення подружжя
(одного з них) до суду з таким позовом
(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на
депозитний рахунок суду відповідної
грошової суми. У разі коли жоден із
подружжя не вчинив таких дій, а
неподільні речі не можуть бути реально
поділені між ними відповідно до їх
часток, суд визнає ідеальні частки
подружжя в цьому майні без його
реального поділу і залишає майно у їх
спільній частковій власності.

З пояснень сторін встановлено, що
будівельні матеріали були використані
під час будівництва літньої кухні,
хліва та огорожі, на даний час ці
об'єкти не прийняті в експлуатацію і
фактично знаходяться у вигляді
незавершеного будівництва. Своєї згоди
на отримання грошової компенсації за 1/2
частку будівельних матеріалів ОСОБА_3
не надала і не внесла на депозит суду
відповідну грошову суму. Оскільки
будівельні матеріали не можуть бути
реально поділені між подружжям так як
сторони не клопотали про їх поділ в
натурі відповідно до ст.365 ЦК України,
це майно має бути залишено у їх
спільній власності із визнанням
ідеальних часток, які є рівними.

Доводи позивача про неможливість
спільного володіння цим майном разом з
відповідачем у зв'язку з неприязними
стосунками не дає підстав для поділу
цього майна з порушенням вимог ст. ст. 70,
71 СК України .

Таким чином суд дійшов висновку про
поділ майна подружжя шляхом визнання
за кожним зі сторін права власності на
1/2 частку будівельних матеріалів та
обладнання загальною вартістю 674000 грн.,
які були використані в процесі
будівництва літньої кухні,хліва та
огорожі, розташованого на земельній
ділянці по АДРЕСА_4.

Разом із тим суд відмовляє сторонам у
їх позовних вимогах щодо поділу
грошових вкладів, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що на
рахунках у ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошові
кошти відсутні.

Крім того, доводи відповідача ОСОБА_3
про те, що її колишнім чоловіком ОСОБА_1
був проданий автомобіль і виручені
кошти покладені на депозитний рахунок
в банк, не заслуговують на увагу,
оскільки не підтверджені належними та
допустимими доказами у справі.

Оскільки сторонами в рівній мірі
понесені судові витрати на оплату
судового збору і суд дійшов висновку
про поділ майна в рівних частинах, то за
правилами ст. 88 ЦПК України вказані
витрати залишаються за сторонами.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК
України на підставі ст.ст. 57, 60 - 62, 69 - 71
СК України, ст.ст. 358, 372 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3
про поділ майна подружжя задовольнити
частково.

Провести поділ майна, що є
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 наступним чином.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 (одну другу) частину квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування
квартирою, виділивши ОСОБА_1 кімнату
площею 15,3 м.кв., а ОСОБА_3 кімнату площею
12,9 м.кв., коридор ванну кімнату та кухню
залишити у спільному користуванні.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на 1/2 (одну другу) частину будівельних
матеріалів, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_4

В решті позову - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1
про визначення частки в майні подружжя,
поділ спільного майна подружжя
задовольнити частково.

Провести поділ майна, що є
спільною сумісною власністю ОСОБА_3 до
ОСОБА_1 наступним чином.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2
(одну другу) частини квартири, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_3 право власності
на 1/2 (одну другу) частину будівельних
матеріалів, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_4

В решті позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Волинської області через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.