У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника
Д.Д.,

суддів:
Закропивного О.В., Лесько А.О.,

Червинської М.Є., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
третя особа - Летичівський районний
сектор ДМС у Хмельницькій області, про
усунення перешкод у користуванні
майном шляхом виселення; за зустрічним
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договорів
недійсними, визнання покупцем,
визнання права власності, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Хмельницької
області від 2 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 через своїх
представників звернувся до суду із
указаним позовом, у якому просив
зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні належним йому житловим
будинком, який розташований за адресою:
АДРЕСА_2, шляхом її виселення з нього.

В обґрунтування позову зазначав, що
володіє спірним майном на підставі
договору купівлі-продажу від 3 серпня
2012 року. У березні

2012 року він дозволив ОСОБА_4 тимчасово
проживати у його будинку для
здійснення відповідачкою догляду за її
хворою дочкою. Через деякий час
відповідачка змінила всі замки у
будинку та господарських будівлях,
почала обмежувати його та інших осіб,
які прописані у вказаному будинку,
користуватися майном.

Ураховуючи викладене, просив
задовольнити позов.

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду із зустрічним позовом, у якому
просила визнати договори
купівлі-продажу житлового будинку та
земельної ділянки площею 0,0670 га, які
розташовані за адресою: АДРЕСА_2,
укладені 3 серпня

2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 та
посвідчені приватним нотаріусом
Летичівського районного нотаріального
округу Хмельницької області ОСОБА_8,
недійсними в частині покупця. Також
просила суд визнати її покупцем
указаного нерухомого майна та визнати
за нею право власності на житловий
будинок і земельну ділянку.

В обґрунтування позову зазначала, що їй
на праві власності належало 20/83 частин
квартири у м. Санкт-Петербурзі,
Російської Федерації. Після відчуження
цієї частки житла у лютому 2012 року вона
переїхала до України на постійне місце
проживання. Отримані від продажу
квартири кошти вона передала ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, які придбали для неї житловий
будинок та, забравши її документи,
пообіцяли оформити її право власності
на цей будинок. У березні 2012 року вона
вселилася у придбаний за її кошти
будинок, але в подальшому з'ясувалося,
що власником житлового будинку та
земельної ділянки на підставі
договорів купівлі-продажу від 3
серпня 2012 року став ОСОБА_3, який є сином
дружини її онука ОСОБА_5 - ОСОБА_6

Ураховуючи викладене, а також те, що
відповідачі за зустрічним позовом
шахрайським способом заволоділи її
коштами та оформили право власності на
будинок на іншу особу, просила
задовольнити позов.

Рішенням Летичівського районного суду
Хмельницької області від

23 січня 2014 року у задоволенні позову
ОСОБА_3 відмовлено. Зустрічний позов
ОСОБА_4 задоволено. Визнано договір

купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
та земельної ділянки, які розташовані
за адресою:

АДРЕСА_2, від 3 серпня

2012 року, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3,
посвідчений приватним нотаріусом
Летичівського районного нотаріального
округу Хмельницької області ОСОБА_8,
зареєстрований в реєстрі за
№ 790, недійсним в частині покупця
ОСОБА_3, а визнано покупцем по даному
договору ОСОБА_4, та визнано за нею
право власності на зазначене нерухоме
майно в цілому. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Хмельницької області від 2 квітня

2014 року рішення місцевого суду
скасовано в частині вирішення позову
ОСОБА_4 та судових витрат та ухвалено в
цій частині нове рішення, яким у
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати рішення суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Установлено, що ОСОБА_7 на праві
власності належало домоволодіння
АДРЕСА_2, яке складалося з житлового
будинку А-1 житловою площею 58,6
кв. м, загальною площею 86,7 кв. м,
кам'яного погреба Б, цегляного хліва В,
цегляного хліва Г, цегляного гаража Д,
огорожі 1-2. Також ОСОБА_7 була
власником земельної ділянки площею 0,0670
га, призначеної для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), та земельної
ділянки площею 0,1117 га, призначеної для
ведення особистого селянського
господарства, які розташовані АДРЕСА_2

28 січня 2012 року ОСОБА_7 одержала від
ОСОБА_5, який є вітчимом ОСОБА_3, 100 тис.
грн в рахунок плати за продаж нею
останньому житлового будинку.

3 серпня 2012 року ОСОБА_7 і ОСОБА_3 уклали
договори купівлі-продажу, посвідчені
приватним нотаріусом Летичівського
районного нотаріального округу
Хмельницької області ОСОБА_8, за
умовами яких ОСОБА_7 продала, а ОСОБА_3
купив у неї за 103 081 грн житловий будинок
і за 50 051 грн указані земельні ділянки.

ОСОБА_4 була власником 20/83 часток
квартири АДРЕСА_1, яку вона відчужила 17
лютого 2012 року за 1 720 000 рублів.

У ст. 3 ЦК України встановлено, що особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом виключно своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).

Із змісту позовної заяви ОСОБА_4
убачається, що вона фактично пред'явила
позов про заміну сторони у договорі та
переведення прав і обов'язків покупця
за правочином до неї.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.

Скасовуючи рішення місцевого суду в
частині задоволення позову ОСОБА_4 та
відмовляючи у задоволенні її позову,
суд апеляційної інстанції правильно
виходив із того, що договори
купівлі-продажу будинку і земельної
ділянки, укладені між ОСОБА_3 і ОСОБА_7,
не були спрямовані на порушення
публічного порядку та не відносяться
до правочинів, визначених ст. 228 ЦК
України. Крім того, положення
ст. ст. 229, 230 ЦК України не підлягають
застосуванню при оскарженні правочину
особою, яка не є його стороною. Фактично
вимоги позивачки направлені на заміну
сторони у зобов'язанні та переведення
прав і обов'язків за правочином до
іншої особи, що допускається лише в
прямо передбачених законом випадках і
не пов'язане з визнанням правочину
недійсним. Крім того, правочин не може
бути визнаний недійсним в частині
особи, яка його вчинила.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку, що під час
розгляду справи апеляційним судом
допущені порушення норм матеріального
або процесуального права.

За таких обставин колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Хмельницької області від 2 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Д.Д. Луспеник

Судді:
О.В. Закропивний

А.О.
Лесько

М.Є.
Червинська

В.А.
Черненко