РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року Харцизький
міський суд Донецької області у складі:

судді Носовської Л.О.

при секретарі Тарасової І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Харцизьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
надання дозволу на вивіз дитини за
кордон, -

ВС
ТАНОВИВ:

Позивачка 02 липня 2014 року звернулася
до суду з позовом до відповідача, який
уточнила, та в якому просить надати
дозвіл на тимчасовий виїзд за межі
України, а саме, до Російської
Федерації у період з 09 серпня 2014 року
по 09 листопада 2014 року її доньці -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі, яка
буде забезпечувати проїзд,
перебування за кордоном та повернення
її до України, без дозволу та супроводу
батька дитини - ОСОБА_2.

Позов мотивує тим, що з 19 липня 2003 року
по 01 липня 2008 року вона перебувала з
відповідачем в зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають неповнолітню доньку -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею
та знаходиться на її утриманні.

Зазначає, що донька страждає
хронічним захворюванням , та потребує
санаторно-курортного лікування, яке
вона має можливість надати шляхом
лікування в санаторії міста Мінеральні
води Ставропольського краю
Російської Федерації, у зв'язку з чим
має намір вивезти доньку до даного
курорту, але без згоди відповідача
зробити цього не зможе, у зв'язку із тим,
що їй невідоме його місцезнаходження.
В зв'язку з чим вимушена звернутися до
суду.

Також зазначила, що відповідач не
піклується про доньку , з нею не
спілкується, має заборгованість по
сплаті аліментів.

Відповідач в судове засідання не
з"явився по невідомим причинам, про час
слухання справи повідомлялися
належним чином, від нього не надійшло
заяви про розгляд справи у його
відсутності. Зі згоди позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, що
відповідає положенням ст..224 ЦПК
України.

Суд вважає позов обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони
перебували в зареєстрованому шлюбі з 19
липня 2003 року по 01 липня 2008 року (а.с.5, 7
).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), яка
проживає разом із позивачкою та
знаходиться на її утриманні та
вихованні.

Згідно довідки, виданої 02 липня 2014року
КУ "Центр первинної медико-санітарної
допомоги м.Харцизьк", ОСОБА_3 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуває на обліку з
діагнозом "Хронічний ерітематозний
гіперацидний гастрит. Потребує
санаторном оздоровленні
гастрологічного профілю (а.с.15).

Відповідно до довідки ВДВС Харцизького
міського управління юстиції від 17
липня 2014р. заборгованість по аліментам
ОСОБА_2 , які він повинен сплачувати на
користь ОСОБА_4 на утримання доньки
ОСОБА_3 у період з 30 травня 2008 року по 30
червня 2014 року складає в твердій
грошовій сумі 51512,70 грн.

Частиною 2 статті 313 ЦК України
визначено, що фізична особа, яка не
досягла чотирнадцяти років, має право
пересуватися по території України лише
за згодою батьків (усиновлювачів),
опікунів та в їхньому супроводі або в
супроводі осіб, які уповноважені ними.

Частиною 3 статті 313 ЦК України
визначено, що фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995р. №57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31
березня 1995 р. №231 (із змінами) визначено
зокрема, що виїзд неповнолітніх
громадян України за межі території
України здійснюється за одним із таких
документів: паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, виданий
дітям громадянам України згідно з цими
правилами; проїзний документ дитини,
виданий відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не
досягли 16-річного віку, у супроводі
одного з батьків або у супроводі осіб,
які уповноважені одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою
другого з батьків із зазначенням
держави прямування та відповідного
часового проміжку перебування у цій
державі, якщо другий з батьків не
перебуває у пункті пропуску через
державний кордон;

2) без нотаріально посвідченої згоди
другого з батьків: коли другий з
батьків є іноземцем або особою без
громадянства, що підтверджує запис про
батька у свідоцтві про народження
дитини, і він відсутній у пункті
пропуску; коли у паспорті громадянина
України для виїзду за кордон, з яким
прямує громадянин, який не досяг
16-річного віку, або проїзному документі
є відповідний запис про вибуття на
постійне місце проживання за межі
України чи відмітка про взяття на
консульський облік в дипломатичному
представництві України за кордоном;

3) у разі пред'явлення оригіналів
документів або їх нотаріально
посвідчених копій:

-свідоцтва про смерть другого з
батьків;

-рішення суду про позбавлення
батьківських прав другого з батьків;

-рішення суду про визнання другого з
батьків безвісно відсутнім;

-рішення суду про визнання другого з
батьків недієздатним;

-рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України громадянина, який
не досяг 16-річного віку, без згоди та
супроводу другого з батьків;

-довідки про народження дитини, виданої
відділом реєстрації актів цивільного
стану, із зазначенням підстав внесення
відомостей про батька відповідно до
частини першої статті 135 Сімейного
кодексу України (під час виїзду дитини
за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не
встановлено обмеження щодо виїзду
неповнолітньої дитини за кордон, а лише
встановлено певний порядок її виїзду
за кордон за згодою батьків або дозволу
суду при відсутності згоди одного з
батьків.

Надання за рішенням суду дозволу на
майбутнє на виїзди дитини за кордон до
досягнення нею 16-річного віку, та без
згоди одного із батьків, без зазначення
конкретної держави прямування та
відповідного часового проміжку
перебування у цій державі, суперечить
вищевказаним нормам матеріального
права, змісту положень ст.ст. 141, 157 СК
України, які визначають рівність прав і
обов'язків батьків відносно виховання
дитини.

Сімейне законодавство виходить із
принципу повної рівноправності обох
батьків, батька і матері у всіх правах і
обов'язках відносно своїх дітей.

Конвенцією про права дитини
(ратифікованої Постановою Верховної
Ради № 789 від 27.02.91р.) визначено, що в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини.

У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155
Сімейного кодексу України, дитина має
бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, які встановленні
Конституцією України та Конвенцією про
права дитини, а батьківські права не
можуть здійснитися всупереч інтересам
дитини.

Суд вважає, що позивачка немає
можливості отримати від батька дитини
дозволу на перетинання кордону
неповнолітній доньці , що заважає
нормальному розвитку та фізичного
стану дитини, порушує її права на
розвиток своєї особистості, можливості
цікаво відпочити за кордоном та
оздоровитись. Відпочинок батьків з
дітьми за кордоном зміцнює сімейні
стосунки то розширює кругозір дитини. З
огляду на фактичні обставини справи,
тимчасова поїздка за кордон позивачки
разом із донькою, є однією з форм
піклування здоров'ям дитини, її
фізичним, духовним та моральним
розвитком, а безвідповідальне
відношення батька до доньки не може
бути перешкодою для тимчасових виїздів
дитини за кордон у супроводі матері.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню, оскільки це відповідє
інтересам дитини.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 141, 155, 157 СК України, ст.
313 ЦК України, Законом України "Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України", Правилами
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженими
Постановою Кабінету Міністрів України
від 27.01.1995 р. № 57, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209,
212-215, 224,226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за
межі України, а саме до Російської
Федерації у період з 09 серпня 2014 року
по 09 листопада 2014 року неповнолітній
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі
матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде
забезпечувати проїзд, перебування за
кордоном та повернення її до України,
без згоди та супроводу батька дитини -
ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Рішення може бути оскаржене
позивачем до Апеляційного суду
Донецької області через Харцизький
міський суд протягом 10 днів з дня
проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: