Справа № 203/1978/14-ц
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

16 липня 2014 року Кіровський
районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська Маймур Ф.Ф.,
розглянувши матеріали позовної заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бюро швидкого
кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення
суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

10 червня 2014 року з Апеляційного суду
Дніпропетровської області після
скасування судового рішення до
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська надійшла
вищезазначена позовна заява для
вирішення питання про можливість
відкриття провадження у справі. За
наслідками ознайомлення суддею із
матеріалами такої позовної заяви її
ухвалою судді від 12 червня 2014 року
залишено без руху в зв'язку із
порушенням позивачем вимог ст.ст.119, 120
ЦПК України щодо змісту та форми
позовної заяви, додання до неї певних
документів. Для усунення зазначених в
ухвалі недоліків позовної заяви
позивачу було надано певний строк, але
не більше п'яти днів з дня отримання
вказаної ухвали. Ухвалу судді сторона
позивача отримала 07 липня 2014 року
згідно повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Ознайомившись із матеріалами позовної
заяви, вважаю за необхідне повернути її
позивачу на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до змісту ст.121 ч.2 ЦПК
України, якщо позивач відповідно до
ухвали суду у встановлений строк не
виконає вимоги, визначені ст.119 ЦПК
України, не сплатить суму судового
збору, позовна заява вважається
неподаною і повертається позивачу.

Як вбачається зі змісту матеріалів
позовної заяви в контексті ухвали
судді від 12 червня 2014 року про
залишення позовної заяви без руху,
позивачем до закінчення строку,
встановленого вказаною ухвалою, не
вчинено жодних дій для усунення
недоліків поданої ним до суду позовної
заяви, а саме не усунуті такі недоліки:

· на належне виконання вимог ст.119
ч.2 п.5, 6 ЦПК України, враховуючи
обґрунтування позивачем підсудності
позову Кіровському районному суду м.
Дніпропетровська змістом п.3.4 договору
позики, позивачу необхідно послатись
на докази існування каси позивача, як
позикодавця, за місцезнаходженням
позивача (відповідне затверджене
положення про касу, касове обладнання,
наказ про прийняття на роботу касира,
реєстрація каси у податковій службі за
адресою місцезнаходження позивача
тощо). Такі докази мають бути долучені
до позовної заяви у відповідності до
ст.131 ЦПК України до початку розгляду
справи по суті.

· на виконання вимог ст.120 ЦПК
України позивачем має бути долучена до
позову його копія зі всіма додатками
для направлення відповідачу.

Таким чином, оскільки позивачем у
встановлений ухвалою судді від 12
червня 2014 року строк, тобто станом на 14
липня 2014 року включно, не усунено
недоліки позовної заяви, визначені
вказаною ухвалою судді, дана позовна
заява вважається неподаною та підлягає
поверненню позивачу. При цьому
необхідним є роз'яснення позивачу, що
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

Крім того, підставою для повернення
позивачу його позовної заяви, є
наступне.

Так, відповідно до ст.109 ЦПК України
позови до фізичної особи
пред'являються в суд за зареєстрованим
у встановленому законом порядку місцем
її проживання або за зареєстрованим у
встановленому законом порядку місцем
її перебування, за винятком випадків
виключної підсудності та підсудності
за вибором позивача, визначених
нормами ст.ст.110, 114 ЦПК України. Згідно
ст.110 ч.8 ЦПК України позови, що
виникають з договорів, у яких зазначено
місце виконання або виконувати які
через їх особливість можна тільки в
певному місці, можуть пред'являтися
також за місцем виконання цих
договорів.

Згідно п.3.4 договору позики № 1/2013/001/160
від 01 липня 2013 року, заборгованість за
яким позивач просить стягнути з
відповідача, позичальник проводить
погашення позики та процентів за
користування позикою через касу
позикодавця за її місцезнаходженням у
відповідні робочі дні та години.
Посиланням саме на вказаний пункт
договору в контексті норми ст.110 ч.8 ЦПК
України позивач обґрунтовує подання
даної позовної заяви до Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська,
вказуючи, що місцезнаходження каси
позивача, який є юридичною особою, є
місцезнаходженням самого позивача та
знаходиться на території Кіровського
району м. Дніпропетровська.

Разом з тим, аналізуючи зміст норм
ст.ст.80, 532, 1066, 1068 ЦК України, ст.ст.3, 55, 62
ГК України, ст.ст.1, 4, 5, 7, 9, 21, 24, 27, 30
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», п.1.8, 5.1
Інструкції про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній та іноземних валютах,
затвердженої постановою Правління
Національного банку України від 12
листопада 2003 року №492, п.1.8, 2.32,
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 21 січня 2004 року №22, в контексті
змісту правовідносин, які виникли між
сторонами, змісту позовних вимог,
правил підсудності цивільних справ,
беззаперечним і логічним є висновок, що
виконання відповідачем за договором
позики № 1/2013/001/160 від 01 липня 2013 року
свого грошового зобов'язання із
повернення суми позики жодним чином не
прив'язується законодавством до
фактичного місця розташування каси
позивача - юридичної особи та суб'єкта
господарювання, оскільки погашення
заборгованості фактично можливе через
уповноважений банк, його
філію/представництво/відділення, що
знаходяться на будь-якій території
України. Відтак, немає підстав вважати,
що договір позики № 1/2013/001/160 від 01 липня
2013 року має таку особливість, в силу
якої підлягає виконанню тільки в
певному місці - за місцем розташування
каси позивача і лише шляхом внесення
коштів в цю касу безпосередньо. За
таких обставин прив'язка місця
виконання грошового зобов'язання лише
до місцезнаходження каси кредитора -
юридичної особи фактично є порушенням
положень ст.ст.6, 203, 532 ч.2 ЦК України, а
отже розташування каси позивача не
може сприйматись як єдине місце
виконання зобов'язання, що, свою чергу,
виключає можливість застосування до
позову положень ст.110 ч.8 ЦПК України та
його розгляду на підставі цього
Кіровським районним судом м.
Дніпропетровська. До аналогічних
висновків дійшов і суд апеляційної
інстанції при перегляді ухвали
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 26 березня 2014 року
у справі №203/1979/14-ц за позовом ТОВ «Бюро
швидкого кредитування» до
боржника-фізичної особи про стягнення
суми боргу за договором позики.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.121, 122, 208-210 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бюро швидкого
кредитування» до ОСОБА_1 про стягнення
суми боргу за договором позики -
вважати неподаною та повернути
позивачеві.

Роз'яснити позивачу, що повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до суду,
якщо перестануть існувати обставини,
що стали підставою для повернення
заяви.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подання
через Кіровський районний суд м.
Дніпропетровська до Апеляційного суду
Дніпропетровської області апеляційної
скарги протягом 5 днів з дня отримання
копії оскаржуваної ухвали.

Суддя
Ф.Ф.
Маймур