22-ц/772/2319/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Саблук С. А.Категорія:
1Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Луценка В.В., Жданкіна В.В.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 24 червня 2014 року у
цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про
перегляд за ново виявленими
обставинами рішення Вінницького
міського суду Вінницької області від
09.12.2013 року у цивільній справі за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа -
Вінницьке регіональне відділення ДП
«Центр державного земельного
кадастру», про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,-

встановила:

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до ОСОБА_2, третя особа ДП
«Центр Державного земельного
кадастру» про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою
шляхом зобов'язання відповідача
звільнити самовільно зайняту частину
земельної ділянки позивача за адресою :
АДРЕСА_1; відновити межу між земельними
ділянками сторін відповідно до Акту
від 29.04.2011 року про встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). Позовні вимоги
обгрунтовано тим, що відповідач
самовільно зайняв та користується
частиною земельної ділянки , яка
належить позивачу.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 09 грудня 2013
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Вінницької області
від 17 січня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

28 лютого 2014 року ОСОБА_4 звернувся із
заявою про перегляд рішення
Вінницького міського суду від 09 грудня
2013 року у зв'язку з нововиявленими
обставинами, вказавши, що у висновку
№27, складеного ТОВ «Подільський центр
судових експертиз» від 11.11.2013 року, який
був доказом у справі, було допущено
помилку, яка згідно відповіді
Подільського центру судових експертиз
від 31 січня 2014 року полягала в тому, що у
висновку експертизи зазначено, що
частина земельної ділянки площею 86
кв.м., яка фактично перебуває у
користуванні гр. ОСОБА_5 та яка
перебуває у приватній власності
відповідно до державного акта серія ВН
№188069 від 03 лютого 2004 року, що
накладається на земельну ділянку, яка
перебуває у власності ОСОБА_4
відповідно до державного акта серія ЯЖ
№781926 від 18 серпня 2009 року. Правильним є
те, що частина земельної ділянки площею
86 кв.м., яка фактично перебуває у
користуванні ОСОБА_5 належить ОСОБА_4
відповідно до державного акта серія ЯЖ
№781926 від 18 серпня 2009 року. Земельна
ділянка площею 86 кв.м. є частиною
земельною ділянки загальною площею 0,1200
га та входить до складу державного
акта на право власності на земельну
ділянку серія ЯЖ №781926 від 18 серпня 2009
року, який видано ОСОБА_4

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 червня 2014 року
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 09.12.2013 року в
цивільній справі № 127/13981/13-ц за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Вінницьке
регіональне відділення ДП «Центр
державного земельного кадастру» про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою скасовано.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа Вінницьке регіональне
відділення ДП «Центр державного
земельного кадастру» про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою задоволено.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди в
користуванні його земельною ділянкою
площею 0,12 га, кадастровий №
:01:069:0064, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 на
підставі державного акту серії ВН №
188069 від 03 лютого 2004 року шляхом
зобов'язання ОСОБА_2 звільнити
самовільно зайняту частину земельної
ділянки ОСОБА_4 площею 0,12 га,
кадастровий № :01:069:0064,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ОСОБА_4 на підставі
державного акту серії ВН № 188069 від 03
лютого 2004 року.

Відновлено межу між земельними
ділянками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно
до акту про встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
гр. ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 від 29.04.2011 року.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про відмову
у задоволенні позову, посилаючись на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування та порушення норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_4 є
власником земельної ділянки площею 0,1200
га., що підтверджується державним актом
на право власності на земельну ділянку
серії ЯЖ №781926 від 18.08.2009 року, виданим
на підставі договору купівлі-продажу
від 27.08.2008 року, реєстр №3-2356, ВКР №455784 (
т. 1 а.с. 4).

Згідно з актом встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) гр. ОСОБА_4 від
29.04.2011 року, було встановлено, що межі
земельної ділянки, які проходять по
умовній межі перенесені на місцевість
і закріплені межовими знаками в
кількості шести штук, згідно схеми.
Межі земельної ділянки, які проходять
по умовній межі перенесені на
місцевість собою залізні стовпи
передані під нагляд та збереження
землевласнику гр. ОСОБА_4 (т.1 а.с. 6 - 7).

На підставі державного акта на право
власності на земельну ділянку серії ВН
№ 188069 від 03 лютого 2004 року ОСОБА_5 є
власником земельної ділянки площею 0,1200
га, розташованої на території
Стадницької сільської ради
Вінницького району Вінницької області
на підставі розпорядження Вінницької
районної державної адміністрації №987
від 27.11.2003 року, межі якої були
встановлені представниками обласного
ДП «Вінницький регіональний центр» ДЗК
та закріплені межовими знаками 03
грудня 2003 (т. 1 а.с.22,23).

Земельні ділянки позивача та
відповідача межують між собою, що
підтверджується ситуаційною схемою (т.1
а.с. 83,168).

Відповідно до листів щодо порядку
користування земельними ділянками,
наданих на звернення відповідача, та
інших власників земельних ділянок, що
розташовані на АДРЕСА_1, встановлено, що
Вінницькою регіональною філією «Центр
ДЗК» не виконано своїх зобов'язань, як
розробника землевпорядної
документації по встановленню та
відновленню меж земельних ділянок та
рекомендовано звернутись до
Вінницької філії «Центр ДЗК» із
вимогою про відновлення меж відповідно
до державних актів (т.1 а.с. 26-27; 33-34).

Згідно висновку № 27 за результатами
проведення судової земельно-технічної
експертизи від 11.11.2013 р., та відповіді №
01 від 31.01.2014 року, відповідно до
фактичного користування позивач
користується земельною ділянкою б/н по
АДРЕСА_1, площею 1138,0 м.2, що на 62,0 м.2 менше
від земельної ділянки, яка передана у
приватну власність. Відповідно до
фактичного користування відповідач
користується земельною ділянкою, яка
розташована на території Стадницької
сільської ради Вінницького району
Вінницької області площею 1176,0 м.2, що на
24,0 м.2 менше від земельної ділянки, яка
передана у приватну власність.

Зміщення земельних ділянок могло
виникнути внаслідок помилки під час
першого встановлення в натурі (на
місцевості) меж земельних ділянок.

Площа земельної ділянки, яка фактично
перебуває у користуванні відповідача
та яка перебуває у приватній власності
позивача відповідно до державного акту
серія ЯЖ №781926 від 18 серпня 2009 р.
становить 86,0м2.

Земельна ділянка площею 86 м2, яка
графічно відображена на додатку 2
судової будівельно-технічної
експертизи № 27 від 11 листопада 2013 року
є частиною земельної ділянки загальною
площею 0,1200га та входить до складу
державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 781926 від 18
серпня 2009 року який видано позивачу.

Фактичне місце розташування земельної
ділянки, яка розташована на території
Стадницької сільської ради
Вінницького району Вінницької області,
яка належить відповідачу не відповідає
державному акту серії ВН № 188069 та даним
проекту відведення земельних ділянок
для передачі: у власність працівникам
та пенсіонерам ВАТ «Вінницям'ясо » для
будівництва і обслуговування жилих
будинків, господарських будівель і
споруд із земель запасу Стадницької
сільської ради Вінницького району
Вінницької області. Проект відведення
земельних ділянок для передачі у
власність працівникам та пенсіонерам
ВАТ «Вінницям'ясо » для будівництва і
обслуговування жилих будинків,
господарських будівель і споруд із
земель запасу Стадницької сільської
ради Вінницького району Вінницької
області погоджений у встановленому
законом порядку, що підтверджується
висновком державної землевпорядної
експертизи від 14 листопада 2003р. за №513/2.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 разом з
дружиною та сином викопали та
перенесли залізобетонні стовпи, які
розмежовували його земельну ділянку з
земельною ділянкою позивача та переніс
їх на земельну ділянку позивача
відповідно до того, як вони були
розташовані в 2003 році. При цьому,
пояснити як ним було визначено місце
розташування стовпів у 2003 році
відповідач пояснити не зміг.

Таким чином, земельна ділянка ОСОБА_2
накладається на земельну ділянку
позивача, в зв'язку з чим з володіння
ОСОБА_4 вибула земельна ділянка площею
86 м2, що не відповідає
правовстановлюючому документу на
право власності на землю.

Згідно з ст.312 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 153 ЗК України встановлено, що
власник не може бути позбавлений права
власності на земельну ділянку, крім
випадків, передбачених цим Кодексом та
іншими законами України.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

За змістом п. б ч. 2 ст. 152 ЗК України
захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно з ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Враховуючи встановлені обставини
справи, які доведені належними та
допустимими доказами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що право власності позивача
ОСОБА_4 порушено, та підлягає захисту
шляхом зобов'язання відповідача
звільнити самовільно зайняту частину
земельної ділянки розташованої за
адресою: АДРЕСА_1 відновити
межу між земельними ділянками сторін
відповідно до акту про встановлення
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості) позивача від 29.04.2011 року.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст.
307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 24 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
В.В. Луценко

/підпис/
В.В. Жданкін

З оригіналом вірно: