Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

за участі секретаря БатченкоД.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування збитків,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у
якому просить стягнути із ОСОБА_2
збитки в сумі 26 644,10 грн.

Вимоги мотивує тим, що рішенням
Дніпровського районного суду м. Києва
від 11.04.2014 року розірвано договір
довічного утримання, укладений між ним
та відповідачкою, та визнано за ОСОБА_2
право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору довічного
утримання його обов»язок, як набувача,
визначався у вигляді забезпечення
ОСОБА_2 (як відчужувача) житлом шляхом
збереження права довічного проживання
у вказаній квартирі та забезпечення
останньої догляду і наданням їй
матеріальної допомоги.

Проте у договорі довічного утримання,
як вказувала на це ОСОБА_2 у поданому до
нього позові, не було зазначено про
його обов»язки у забезпечуванні ОСОБА_2
у необхідному догляді в натурі, як
особу похилого віку, що потребує цього
догляду за загальними правилами, де має
бути визначено вид і кількість
продуктів харчування - скільки разів на
добу, яка калорійність та окремі
елементи надаються відчужувачу; не
було визначено, що відчужувач потребує
медичного обслуговування та які ліки
необхідні, їх кількість і приблизна
вартість придбання, надання побутових
послуг, що саме входить до складу цих
послуг, тобто, вологе прибирання
квартири, надання перукарських послуг,
прання та прасування білизни,
забезпечення необхідним одягом та
взуттям, тощо.

Він не порушував умови договору,
щомісячно перераховував кошти у
розмірі 700 грн. на рахунок відповідачки,
загальна сума яких становить 22 400 грн.
Крім цього, за бажанням ОСОБА_2 ним були
встановлені пластикові вікна у
квартиру АДРЕСА_1 на суму 3 800 грн. та
змішувач Медея у ванну кімнату
вартістю 444,10 грн. Загальна сума
матеріального забезпечення становить
26 644,10 грн., яку просить стягнути з
відповідачки.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому
засіданні підтримала позов та
викладені у ньому обставини.

Відповідачка та її представник ОСОБА_4
в судовому засіданні позов визнали
частково, при цьому пояснили, що
відповідачка погоджується сплатити
кошти за змішувач Медея в сумі 444,10 грн.,
в решті вимог просили відмовити,
посилаючись на їх безпідставність.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідачки, її
представника, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 11 квітня 2014 року розірвано
договір довічного утримання від 27.12.2010
р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1,
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 889, та визнано за ОСОБА_2
право власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальна площа якої 39,00 кв.м., житлова
площа становить 20,10 кв.м. (а.с. 8-10).

Вказане рішення суду ухвалювалося за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
розірвання договору довічного
утримання, при цьому рішенням суду
встановлено, що за оспорюваним
правочином ОСОБА_1 ОСОБА_2 надавалося
лише матеріальне забезпечення, а саме
щомісячна матеріальна допомога у
розмірі 700 грн., однак при цьому догляд
був відсутній, набувачем не надавалася
допомога відчужувачу у побутових
питаннях та у вирішенні цих питань, що
слугувало підставою для розірвання
договору довічного утримання через
неналежне виконання його умов.

Пунктами 10, 12, 17 договору довічного
утримання від 27.12.2010 р., укладеного між
сторонами, було визначено, що за згодою
сторін обов»язок набувача з надання
відчужувачу довічного забезпечення
визначається у вигляді забезпечення
ОСОБА_2 житлом шляхом збереження права
довічного проживання у відчужуваній
квартирі, забезпечення догляду та
надання матеріальної допомоги;
матеріальне забезпечення з утримання,
яке щомісячно має надаватись набувачем
оцінюється сторонами у суму 700 грн.; у
разі розірвання договору у зв»язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов»язків за
договором, відчужувач набуває права
власності на майно, яке ним передане, і
має право вимагати його повернення, у
цьому разі витрати, зроблені набувачем
на утримання (догляд) відчужувачу не
підлягають (а.с. 11-12).

За заявленими вимогами позивач просить
стягнути з відповідачки кошти в сумі 22
400 грн., які були сплачені ним у період
дії договору довічного утримання на
виконання його умов по 700 грн. щомісячно
з січня 2011 року по серпень 2013 року, а
також стягнути вартість встановлених у
квартирі відповідачки за адресою
АДРЕСА_1 пластикових вікон в сумі 3 800
грн. та змішувача Медея у ванній
кімнаті вартістю 444,10 грн.

При цьому вимоги ґрунтуються на ч. 5 ст.
653 ЦК України, відповідно до якої якщо
договір змінений або розірваний у
зв»язку з істотним порушенням договору
однією із сторін, друга сторона може
вимагати відшкодування збитків,
завданих зміною або розірванням
договору.

Однак, посилання на вказану норму
закону є безпідставними, оскільки у
даному випадку спірні правовідносини
регулюються положеннями статті ст. 756
ЦК України, якою установлено, що у разі
розірвання договору довічного
утримання у зв'язку з невиконанням або
неналежним виконанням набувачем
обов'язків за договором, відчужувач
набуває право власності на майно, яке
було ним передане, і має право вимоги
його повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

Отже, підстави для стягнення з
відповідачки коштів в сумі 22 400 грн., які
були сплачені позивачем, як
матеріальне забезпечення з утримання
ОСОБА_2 за розірваним договором
довічного утримання за рішенням суду у
зв»язку з неналежним виконанням його
умов з боку ОСОБА_1, відсутні.

Також суду не доведено будь-якими
доказами обставин того, що пластикові
вікна у квартирі відповідачки
встановлювалися на прохання та
замовлення останньої, оскільки
будь-яких угод щодо цього між сторонами
не укладалося, при цьому відповідачка
пояснила, що вікна ОСОБА_1 замінював з
власної ініціативи та за його ж
бажанням. У зв»язку з цим вимоги в
частині стягнення коштів вартості
встановлених вікон в сумі 3 800 грн. також
задоволенню не підлягають.

У частині відшкодування витрат по
оплаті вартості змішувача в сумі 444 грн.
10 коп., який позивачем був придбаний та
установлений у ванній кімнаті квартири
ОСОБА_2 на прохання останньої, позов
слід задовольнити, дані обставини
визнані відповідачкою. Зазначена
вартість змішувача Медея ванна хром S L
350 з/акс HB2041805C-35S підтверджується
накладною Ррз/VМ-0016785 від 27.05.2013 року (а.с.
20).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України також
підлягає стягненню з відповідачки на
користь позивача судовий збір в сумі 243
грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 22, 510, 744, 746, 751, 756 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 62, 64, 74, 76, 88, 174,
208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш
И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування збитків задовольнити
частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на кристь ОСОБА_1
кошти в сумі 444 грн. 10 коп. та судовий
збір у розмірі 243 грн. 60 коп., а всього
суму 687 (шістсот вісімдесят сім) грн. 70
коп.

В решті заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя
Л.М.Виниченко