АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1584/2014
І інстанції Рядча Т.І.
Доповідач: Пузанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової
Л.В.Суддів:Фурман Т.Г. Чиркової К.Г.При
секретарі:Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_5, діючої в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 на
рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 07 квітня 2014 року в справі
за позовом публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»
до ОСОБА_5, діючої в своїх інтересах та в
інтересах неповнолітнього ОСОБА_6,
треті особи: виконавчий комітет
Дніпровської районної у м. Херсоні
ради, Управління Державної міграційної
служби України у Херсонській області,
про виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2014 року публічне акціонерне
товариство «Комерційний банк «Надра»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5
про виселення та припинення
реєстрації, зазначаючи, що 24 грудня 2007
року сторони уклали кредитний договір,
на забезпечення виконання якого ними в
цей же день був укладений іпотечний
договір, за умовами якого ОСОБА_5
передала в іпотеку банку належну їй на
праві власності квартиру АДРЕСА_1

В зв'язку з порушенням відповідачкою
зобов'язань за кредитним договором,
рішенням Дніпровського районного суду
м. Херсона від 28 березня 2013 року
задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ
«Надра» з ОСОБА_5 стягнуто
заборгованість у розмірі 193 702,51
доларів США, що еквівалентно 1 548 264,17
грн. та судові витрати в сумі 3 441 грн.

З метою виконання рішення суду 21.05.2013
року державним виконавцем ВПВР
Управління ДВС головного управління
юстиції у Херсонській області
здійснено опис майна боржника, що є
предметом іпотеки за наведеним вище
договором та в установленому законом
порядку визначена оцінка квартири у
розмірі 175 404 грн.

Посилаючись на те, що 11 вересня 2013 року
відповідач всупереч умов договору
іпотеки зареєструвала у спірній
квартирі малолітнього сина ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, і що ця обставина робить
неможливим примусове виконання
рішення суду, оскільки іншого майна, що
не перебуває під обтяженням, на яке
можна звернути стягнення, у боржника
немає, позивач просив суд, з
врахуванням уточнень в процесі
розгляду справи, відповідно до вимог
ст. 109 ЖК України і ст. 40 Закону України
«Про іпотеку» виселити ОСОБА_5 та
неповнолітнього ОСОБА_6 із спірної
квартири.

Ухвалами від 27 лютого 2014 року суд
залучив до участі в справі ОСОБА_6, в
інтересах якого діє ОСОБА_5, в якості
співвідповідача і орган опіки та
піклування - виконавчий комітет
Дніпровської у м. Херсоні ради, а також
Управління Державної міграційної
служби України в Херсонській області в
якості третіх осіб.

Рішенням суду від 07 квітня 2014 року
позов задоволено. Суд вирішив питання
розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
заявленого банком позову, зазначаючи,
що висновки суду не відповідають
обставинам справи та суперечать
положенням ст.ст. 33,36,40 Закону України
«Про іпотеку», Закону України «Про
охорону дитинства», Конституції
України та нормам Конвенції «Про права
дитини», яка ратифікована Україною.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу до суду не надходили. В судовому
засіданні представник позивача доводи
скарги не визнав, рішення суду просив
залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з
того, що в процесі виконання рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 28.03.2013 року державним
виконавцем описано майно ОСОБА_5, як
боржника та іпотекодателя, в тому числі
квартира АДРЕСА_1, яка в послідуючому
знята з реалізації в зв'язку з
реєстрацією в ній неповнолітнього
ОСОБА_6. Суд вважав, що не звільнивши
квартиру добровільно після отримання
вимоги банку, як іпотекодержателя та
кредитора, відповідачі підлягають
виселенню з підстав, передбачених ст. 109
ЖК України та ст. 40 Закону України «Про
іпотеку».

Проте повністю погодитися з висновком
суду не можна, оскільки суд прийшов до
нього, допустивши порушення норм
матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 109 ЖК
України звернення стягнення на
передане в іпотеку жиле приміщення є
підставою для виселення всіх громадян,
що мешкають у ньому, за винятками,
встановленими законом.

При цьому виселення відбувається з
дотриманням певної процедури, суть
якої полягає в тому, що після прийняття
кредитором рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги, якщо сторонами не погоджено
інший строк. Якщо громадяни не
звільняють жиле приміщення у
встановлений строк добровільно, їх
примусове виселення здійснюється на
підставі рішення суду.

Аналогічні положення містить і ст. 40
Закону України «Про іпотеку».

Із матеріалів справи вбачається, що
квартира АДРЕСА_1, передана ОСОБА_5 в
іпотеку ВАТ КБ «Надра»,
правонаступником якого є ПАТ КБ
«Надра» для забезпечення виконання нею
зобов'язань за кредитним договором,
укладеним 24.12.2007 року, за умовами якого
їй надано кредит в розмірі 113 155,23
доларів США із кінцевим терміном
повернення 24.12.2032 року та зі сплатою за
користування грошовими коштами 12,99%
річних /а.с. 6-7/.

Рішення про звернення стягнення на
зазначену вище квартиру, як на предмет
іпотеки, банк не приймав і з такими
вимогами до суду не звертався, а
направивши в грудні 2013 року на адресу
ОСОБА_5 вимогу про виселення, позивач
послався на необхідність виконання нею
рішення суду від 28 березня 2013 року про
стягнення з ОСОБА_5 кредитної
заборгованості у розмірі 193 702,51
доларів США, яка виникла за кредитним
договором від 24.12.2007 року.

Проте із досліджених апеляційним судом
доказів вбачається, що заочне рішення
Дніпровського районного суду м.
Херсона від 28 березня 2013 року, яким
задоволено позов ПАТ КБ «Надра» про
дострокове повернення всіх отриманих
ОСОБА_5 за кредитним договором від
24.12.2007 року грошових коштів, для
примусового виконання до органів
державної виконавчої служби банком не
передавалося, а опис спірної квартири
здійснено державним виконавцем у
виконавчому провадженні, відкритому за
виконавчим листом №2-1123/10 від 20.01.2012
року, виданим Комсомольським районним
судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_5
на користь ПАТ КБ «Надра»
заборгованості за кредитним договором
на загальну суму 932 130,90 грн.
(відповідь-лист головного державного
виконавця головного управління
юстиції у Херсонській області на
адресу позивача від 10.07.2014 року №4984).

Враховуючи наведене, а також те, що
ухвалою від 12.06.2014 року Дніпровський
районний суд м. Херсона скасував заочне
рішення від 28 березня 2013 року і спір, що
виник з приводу виконання ОСОБА_5
зобов'язань за кредитним договором від
24.12.2007 року, в даний час не вирішено,
колегія суддів вважає, що ПАТ КБ
«Надра» не дотримано встановленого
діючим в Україні законодавством
порядку виселення відповідачів із
житлового приміщення, що є предметом
іпотеки, а тому висновок суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
заявлених банком вимог є передчасним.

Отже, ухвалене судом рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ
«Надра» з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст. 109 ЖК
України, ст. 40 Закону України «Про
іпотеку», керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в
своїх інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Херсона від 07 квітня 2014 року
скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Надра» до ОСОБА_5, діючої в своїх
інтересах та в інтересах
неповнолітнього ОСОБА_6, про виселення
відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя
Л.В. Пузанова