АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №216/1920/14-ц
Головуючий в 1 інстанції - Мазурчак В.М.
Провадження №22ц/774/1611/К/14
Доповідач - Михайлів Л.В.
Категорія - 55 (ІІ)
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі, в порядку
ст..197 ч. 2 ЦПК України за наявними у
справі матеріалами, за відсутності
осіб, які беруть участь у справі, та без
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу, апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
травня 2014 року, якою визнано неподаною
та повернуто позовну заяву ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства «
Криворізький трубний завод «Констар»
про стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за весь час
затримки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства «
Криворізький трубний завод «Констар»
про стягнення заробітної плати та
середнього заробітку за весь час
затримки.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
травня 2014 року позовна заява ОСОБА_1
була визнана неподаною та повернута.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
справу направити до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження у справі.

Зокрема, апелянт посилається на те, що,
визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву з тих підстав, що
позивачем не зазначено ціну позову, суд
першої інстанції не взяв до уваги, що
ОСОБА_1 ставить питання про стягнення з
відповідача на її користь заробітної
плати за період з 06.03.2014 року по день
фактичного розрахунку з урахуванням
компенсації за затримку її виплати, не
зазначивши при цьому ціни позову,
оскільки у неї немає можливості її
розрахувати, оскільки при звільненні
роботодавець не виконав покладені на
нього обов'язки, зокрема вимоги ст.. 116
КЗпП України, у зв'язку з чим позивачем
було заявлено клопотання про
витребування відповідних довідок у
відповідача.

Посилання суду першої інстанції
на те, що позивачем в позовній заяві не
викладено обставини, якими
вона обґрунтовує свої позовні вимоги,
на думку апелянта є помилковим,
оскільки ОСОБА_1 у позові зазначено всі
відомі їй обставини.

Крім того, апелянт зазначила, що
посилання суду на те, що позивачем не
зазначено та не надано докази, які б
підтверджували обставини викладені у
позові, не є підставою для відмови у
відкритті провадження, оскільки
відповідно до вимог ст.27 ЦПК України,
сторона зобов'язана подати докази до
початку розгляду справи по суті.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву ОСОБА_1, з тих підстав, що
в відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог, визначених у
частині першій ст. 96 цього Кодексу, може
бути подана тільки в разі відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом, суд,
на думку апелянта не врахував, що
зазначені положення стосуються
стягнення нарахованої, але не
виплаченої суми заробітної плати, в
той час як ОСОБА_1 ставить питання про
стягнення не нарахованих сум
заробітної плати.

Перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Визнаючи неподаною та повертаючи
позовну заяву ОСОБА_1, суд першої
інстанції виходив із того, що
відповідно до ч.3 ст.118 ЦПК України
позовна заява щодо вимог, визначених у
частині першій ст. 96 цього Кодексу, може
бути подана тільки в разі відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком з наступних підстав.

Згідно ст. 233 КЗпП України у разі
порушення законодавства про оплату
праці працівник має право звернутися
до суду з позовом про стягнення
належної йому заробітної плати без
обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
стягнення заробітної плати та
компенсації за затримку її виплати,
тобто спір виник з приводу з трудових
правовідносин і цей спір підлягає
розгляду у порядку цивільного
судочинства.

До неналежно оформленої позовної заяви
застосовуються положення статті 121 ЦПК
України.

Частина 2 ст.121 ЦПК України зазначає,
якщо позивач відповідно до ухвали суду
у встановлений строк не виконає вимоги,
визначенні статтями 119 і 120 цього
Кодексу, сплатить суму судового збору
позовна заява вважається поданою в
день первісного її подання до суду.
Інакше заява вважається неподаною і
повертається позивачеві.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд
першої інстанції дійшов висновку, що
відповідно до ч.6 ст.119 ЦПК України до
позовної заяви, що подається у випадках
визначених частиною третьою ст. 118
цього Кодексу, мають бути додані копії
ухвал про відмову у прийнятті заяви про
видачу судового наказу або ухвали про
скасування судового наказу.

Проте колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду, у
зв'язку з чим доводи апеляційної скарги
підлягають задоволенню.

Частина перша ст. 96 ЦПК України
зазначає, що судовий наказ може бути
видано у разі, якщо заявлено вимогу про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати.

Згідно ч.3 ст. 118 ЦПК України, позовна
заява щодо вимог, визначених у частині
першій ст.96 цього Кодексу, може бути
подана тільки в разі відмови у
прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Не звернувши увагу на клопотання
позивача про витребування у
відповідача довідки про розмір
заборгованості по заробітній платі з
урахуванням компенсації за затримку її
виплати та не з'ясувавши розмір
нарахованої позивачу заробітної плати
у період з 06.03.2014 року по день
фактичного розрахунку, суд першої
інстанції дійшов передчасного
висновку щодо застосування вимог ст.ст.
96, 118 ЦПК України та безпідставно
повернув позивачу його позовну заяву.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції порушено порядок,
встановлений процесуальним
законодавством для прийняття
позовної заяви, а тому ухвала судді
підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1
ст.312 ЦПК України з направленням
матеріалу до суду першої інстанції
на розгляд відповідно до вимог ст. 122
ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст.
313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 27 травня 2014 року
скасувати.

Справу направити до
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу для вирішення питання
про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:

Судді: