Провадження №2/761/4896/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

02 липня 2014 року
м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді:
Гриньковської Н.Ю.

при секретарі:
Кривошия О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

У травні 2014р. позивач звернулася до
Шевченківського районного суду м.Києва
з позовною заявою, в якій поставлено
питання про стягнення з відповідача на
її користь аліментів на утримання
доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі
1/2 частини з усіх видів його заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дня
пред'явлення позову до суду і до
досягнення дитини повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
шлюб між нею та відповідачем 22.05.2006р.
було розірвано у Відділі реєстрації
актів цивільного стану Хмельницького
районного управління юстиції
Вінницької обл., про що в Книзі
реєстрації розірвань шлюбів зроблений
відповідний актовий запис за №38.

В подальшому, 31.10.2007р. позивач уклала
шлюб з ОСОБА_4, внаслідок чого змінила
своє прізвище із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Як вказує позивач, від шлюбу з
відповідачем мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач вказує на те, що вона
самостійно здійснює виховання та
утримання дитини, тоді як відповідач
ухиляється від покладеного на нього,
відповідно до ст.180 СК України,
обов'язку утримувати свою дитину.

Позивач посилаючись на те що, оскільки
на її прохання щодо добровільного
надання матеріальної допомоги на
утримання доньки відповідач не звертає
уваги, змушена звернутися до суду з
позовом про примусове стягнення з
відповідача аліментів на утримання їх
малолітньої доньки.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, про дату та місце розгляду
справи повідомлена належним чином,
подала суду заяву про розгляд справи
без її участі, позов підтримала,
просила задовольнити, проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про дату та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, повно і всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, що шлюб між ОСОБА_2
та ОСОБА_1 було розірвано 22.05.2006р.,
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Хмельницького районного
управління юстиції Вінницької обл., про
що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів
зроблений відповідний актовий запис за
№38, що підтверджується свідоцтвом про
розірвання шлюбу від 22.05.2006р., серії
НОМЕР_3 (а.с.4).

Після реєстрації розірвання шлюбу
прізвища у сторін: «ОСОБА_2» та «ОСОБА_1»
відповідно.

У зв'язку з укладенням 31.10.2007р. шлюбу із
ОСОБА_4, позивач змінила прізвище зі
«ОСОБА_1» на «ОСОБА_1», що
підтверджується свідоцтвом про шлюб,
виданим Відділом реєстрації актів
цивільного стану Шевченківського
районного управління юстиції м.Києва,
серії НОМЕР_4 (а.с.5).

Також судом встановлено, що від шлюбу
сторони мають доньку - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується
свідоцтвом про народження, виданим
29.09.2004р. Відділом реєстрації актів
цивільного стану Хмільницького
міського управління юстиції у
Вінницькій області, актовий запис №59,
свідоцтво серії НОМЕР_5 (а.с.6).

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції
України, ст.180 Сімейного кодексу
України (далі - СК України) батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Частиною 4 ст.155 СК України, визначено,
що ухилення батьків від виконання
батьківських обов'язків є підставою
для покладення на них
відповідальності, встановленої
законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач самостійно здійснює виховання
та утримання дитини, тоді як відповідач
ухиляється від надання матеріальної
допомоги в добровільному порядку.

Згідно зі ст.182 СК України та п.17
Постанови Пленуму Верховного Суду
України "Про застосування судами
окремих норм Сімейного кодексу України
при розгляді справ щодо батьківства,
материнства та стягнення аліментів" №3
від 15.05.2006р. за відсутності
домовленості між батьками про сплату
аліментів на дитину той із них, з ким
вона проживає, вправі звернутись до
суду з відповідним позовом. Згідно ч.3
ст.181 СК аліменти на дитину
присуджуються в частці від заробітку
(доходу) її матері, батька (ст.183 цього
Кодексу) або в твердій грошовій сумі
(ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.
Вирішуючи питання щодо розміру
аліментів, суд повинен урахувати: стан
здоров'я, матеріальне становище дитини
і платника аліментів; наявність в
останнього інших неповнолітніх дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, повнолітніх дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст.182 СК встановлено, що
мінімальний розмір аліментів на одну
дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст.184 цього
Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти
на дитину присуджуються за рішенням
суду від дня пред'явлення позову.

На підстав викладеного, а також,
враховуючи вимоги ст.182 СК України, суд
вважає за необхідне стягнути з
відповідача на користь позивача, на
утримання їх спільної дитини,
аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх
видів його заробітку (доходу),
щомісячно починаючи з 20.05.2014р. і до
досягнення дитиною повноліття, але не
менше ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд
допускає негайне виконання рішення
суду у межах суми платежу за один
місяць.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. 51 Конституції України; ст.
ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 224,
232, 294, 367 ЦПК України; ст. ст. 166, 180 - 183, 191
СК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, що зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2, що
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 на
утримання неповнолітньої ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти у розмірі 1/3
частини з усіх видів його заробітку
(доходу) щомісячно, починаючи з 20 травня
2014р. і до досягнення дитиною
повноліття, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

Стягнути зі ОСОБА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, що зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1 на користь держави
судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті
сорок три гривні 60 коп.).

У задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів підлягає негайному
виконанню у межах платежу за один
місяць.

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду м.Києва через
Шевченківський районний суд м.Києва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя