Справа № 758/2334/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Гребенюка В. В. ,

при секретарях - Миколайцю Я. П.,
Шабатин Н.А., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду у м.
Києві цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування
шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач)
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2
(надалі за текстом - відповідач), про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
05.04.2013 року о 11 год. 00 хв. по вул.
Воздвиженська, 50 у м. Києві відбулась
дорожньо-транспортна пригода (надалі
за текстом - ДТП) за участю автомобіля
«Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
водія ОСОБА_3 та автомобіля «Honda Accord»,
д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням
відповідача. Постановою Подільського
районного суду м. Києва від 11.06.2013 року
відповідача було визнано винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
ст. 124 КУпАП. На момент ДТП поліс АС/1640823
не діяв. З метою визначення вартості
завданої шкоди, позивач звернулася до
ТОВ «ЕАК «Довіра». Згідно звіту про
оцінку вартості збитку пошкодженого
автомобіля в результаті ДТП № 7124/1 від
08.08.2013 року, останній становить - 8 912,48
грн., величина втрати товарної вартості
КТЗ - 4 340,45 грн. Крім того, позивачем було
витрачено 300 грн. за проведення оцінки.
Загальна сума заборгованості складає 13
552,93 грн. Враховуючи ВТВ (13 552,93 - 7427,07=6
125,86). Таким чином, позивачу не
відшкодовано суму в розмірі 6 125,86 грн.

До початку судового засідання позивача
направила на адресу суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, якою
позов підтримала, з тих же підстав,
просила його задовольнити.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом було направлено запит до
органів реєстрації місця проживання
фізичної особи (а.с. 34), згідно отриманої
відповіді відповідач зареєстрований
за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 35).

Згідно ст. 74 ЦПК України судові
повістки - про виклик та телеграми зі
зворотнім повідомленням направлялись
за зареєстрованим у вставленому
законом порядку місця проживання
фізичної особи - відповідача. У разі ж
їх відсутності за даною адресою,
вважається, що судовий виклик вручений
належним чином.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, про день, час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Так, в судове засідання відповідач
викликався судовими повістками - зі
зворотнім повідомленням на 16.04.2014 року,
20.05.2014 року (а.с. 47, 49, 51)

У разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
повідомлення про причини неявки, суд
може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК
України).

Зважаючи на вищевикладене та
відсутність заперечень позивача, суд
приходить до висновку про можливість
розгляду позову у відсутності
відповідача та постановлення заочного
рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши всі обставини справи, на
яких ґрунтується позов, суд приходить
до висновку про задоволення позову
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом, 05.04.2013 року о 11
год. 00 хв. по вул. Воздвиженська, 50 у м.
Києві відбулась ДТП за участю
автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля
«Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням
відповідача, що підтверджено довідкою
ДАІ (а.с. 3).

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 11.06.2013 року
відповідача було визнано винним у
вчиненні правопорушення передбаченого
ст. 124 КУпАП (а.с. 4 - 5).

Автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_3
належить позивачу на праві власності,
що підтверджено свідоцтвом про
державну реєстрацію транспортного
засобу (а.с. 28).

На момент ДТП поліс АС/1640823 на
автомобіль «Honda Accord», д.н.з. НОМЕР_5 не
діяв, що підтверджено листом
акціонерної страхової компанії «Інго»
від 17.05.2013 року за № 1553 (а.с. 6).

З метою визначення вартості завданої
шкоди, позивач звернувся до ТОВ «ЕАК
«Довіра». Згідно звіту про оцінку
вартості матеріального збитку № 7124/1
від 08.08.2013 року, останній становить 13 252
гривні 93 копійки, величина втрати
товарної вартості КТЗ 4 340 гривень 45
копійок (а.с. 8 - 29).

За проведення оцінки вартості
матеріального збитку, позивачем було
понесено витрати у розмірі 300 грн. що
підтверджено квитанцією № 7124/1 від
08.08.2013 року (а.с. 30).

Відповідно до листа МТСБУ від 09.12.2013
року за № 3/1-05/34704 вбачається, що
прийнято рішення про виплату позивачу 7
427 гривень 07 копійок (а.с. 7).

Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо
диспозитивності цивільного
судочинства, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Позивачем по справі обґрунтовувався
розмір збитку виходячи з визначеної
оцінювачем величини вартості
відновлювального ремонту КТЗ у розмір 8
912 грн.48 коп., за виключенням виплаченої
МТСБУ суми страхового відшкодування у
розмірі 7 427 гривень 07 копійок, додавши
величину втрати товарної вартості КТЗ
у розмірі 4 340 гривень 45 копійок та
витрати позивача за проведення оцінки
вартості матеріального збитку у
розмірі 300 гривень. Таким чином,
позивачу не відшкодовано суму у
розмірі 6 125 гривень 86 копійок.

Розрахунки позивача, з посиланням на
належні та допустимі докази,
відповідачем спростовано не було.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, крім загальних норм
цивільного законодавства врегульовані
спеціальним законодавством у сфері
страхування ЗУ «Про страхування» та ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Згідно до ст. 7 Закону України «Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні» оцінка майна є обов'язковою
при визначенні збитків або розміру
відшкодування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» даний вид страхування
здійснюється з метою відшкодування
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або
майну потерпілих унаслідок ДТП та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час ДТП, яка сталася за
участю транспортного засобу
страхувальника і внаслідок якої настає
цивільно-правова відповідальність
особи, відповідальність якої
застрахована за договором.

Статтею 28 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» визначено шкоду,
яка заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, як шкоду, пов'язану: з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу; з пошкодженням
чи фізичним знищенням доріг, дорожніх
споруд, технічних засобів регулювання
руху; з пошкодженням чи фізичним
знищенням майна потерпілого; з
проведенням робіт, які необхідні для
врятування потерпілих у результаті
дорожньо-транспортної пригоди; з
пошкодженням транспортного засобу,
використаного для доставки
потерпілого до відповідного закладу
охорони здоров'я, чи забрудненням
салону цього транспортного засобу; з
евакуацією транспортних засобів з
місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 1187 Цивільного Кодексу України
(надалі за текстом - ЦК України)
передбачено, що шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоду було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

За визначенням ст. 9 ЗУ «Про
страхування» страхова виплата -
грошова сума, яка виплачується
страховиком відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку. Розмір страхової
суми та (або) розміри страхових виплат
визначаються за домовленістю між
страховиком та страхувальником під час
укладання договору страхування або
внесення змін до договору страхування,
або у випадках, передбачених чинним
законодавством. Страхове
відшкодування - страхова виплата, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

За правилом ст. 25 ЗУ «Про страхування»
здійснення страхових виплат і виплата
страхового відшкодування проводиться
страховиком згідно з договором
страхування або законодавством. Цим
Законом встановлено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Шкода,
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди майну
потерпілого, - це шкода, пов'язана з
пошкодженням чи фізичним знищенням
транспортного засобу (ст. ст. 22, 28
Закону).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
страхування», страхова компанія при
настанні страхового випадку сплачує
страхувальнику страхове
відшкодування.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Однак,
згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 27 - 30 ЦПК України
засобами доказування в цивільній
справі є пояснення сторін і третіх
осіб, показання свідків, письмові
докази і висновки експертів. Суд
приймає до розгляду лише ті докази, які
мають значення для справи. Обставини,
які за законом повинні бути
підтвердженні певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування. Кожна сторона
має довести ті обставини, на які
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Згідно
ч. 4 цієї ж статті доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів»
страховик терміново, але не пізніше
трьох робочих днів (враховуючи день
отримання письмового повідомлення про
страховий випадок), зобов'язаний
направити аварійного комісара або
експерта на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків. Якщо у визначений
строк аварійний комісар або експерт не
з'явився, потерпілий має право
самостійно обрати аварійного комісара
або експерта для визначення розміру
шкоди. У такому випадку страховик
зобов'язаний відшкодувати потерпілому
витрати на проведення експертизи.

Згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» відповідно до
цього Закону страховик або МТСБУ не
відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою
товарної вартості транспортного
засобу.

За таких обставин суд, на основі
з'ясованих обставин, на які посилались
сторони, як на підставу своїх вимог,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні, встановивши
правовідносини, які випливають із
встановлених обставин та правові
норми, які піддягають застосуванню до
цих правовідносин, прийшов до висновку
про задоволення позову та стягнення з
відповідача на користь позивача суму
матеріального збитку у розмірі 6 125
гривень 86 копійок

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243 гривні 60 копійок.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
положеннями ст. ст. 8 - 9, 25 ЗУ «Про
страхування», ст. ст. 3, 6, 28, 32, 34 ЗУ «Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів», ст. ст.
15, 22, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 3 - 14, 27 - 30, 57,
60, 79, 88, 209, 213 - 215, 224 - 233, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок ДТП - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер (номер
облікової картки платника податків
встановити не вдалось можливим,
оскільки відповідно до листа
Міністерства доходів і зборів, фізичну
особу неможливо однозначно
ідентифікувати) на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_4) суму
матеріального збитку у розмірі 6 125
(шість тисяч сто двадцять п'ять) гривень
86 копійок;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер (номер
облікової картки платника податків
встановити не вдалось можливим,
оскільки відповідно до листа
Міністерства доходів і зборів, фізичну
особу неможливо однозначно
ідентифікувати) на користь ОСОБА_1,
(ідентифікаційний номер: НОМЕР_4)
судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок
три) гривні 60 копійок;

Рішення може бути переглянуте судом за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії;

Позивач має право оскаржити заочне
рішення в загальному порядку,
встановленого ЦПК України;

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги через
Подільський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого ЦПК України.

Суддя В. В. Гребенюк