Справа № 522/9833/13-ц
Номер провадження 2/522/2247/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

« 15» липня 2014 року

Приморський районний суд міста Одеси у
складі:

головуючого - судді Суворової О.В.

при секретарі - Бондаренко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої
особи - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кей-Колект» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача - ТОВ
«Кей-Колект» та просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу
кварири АДРЕСА_1 у місті Одесі,
укладений 20 липня 2004 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,

реєстровий номер 9258.

В обгрунтування позовних вимог
позивачка послалася на те, що їй
невідкладно необхідні були гроші на
лікування, яких у неї не було. У зв'язку
з чим остання погодилася на умови
кредитора, яким виступив відповідач та
уклала з ним нотаріальний договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
відповідно до якого продала на користь
ОСОБА_2 вказану квартиру, вартість якої
складає 10 536 грн.

В подальшому, за твердженням позивачки,
ОСОБА_2 не сплатив ОСОБА_1, як продавцю,
вартість придбаної квартири, не надав
їй грошей у повному обсязі, яких вона
просила від нього, не отримав від неї
ключів від квартири та документи, не
вселився до теперішнього часу в дану
квартиру та не сплачує комунальні
послуги.

Саме тому, на думку позивачки, даний
договір купівлі-продажу був фіктивним,
який не мав наслідків дійсного
придбання кварири АДРЕСА_1 у місті
Одесі.

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав в повному
обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
судового засідання сповіщений
належним чином, про поважні причини
неявки у судове засідання суд не
сповістив.

Представник третьої особи проти
задоволення позову заперечував через
недоведеність позивачем підстав та
незаконність позовних вимог, а також з
мотивів ненадання позивачем доказів на
підтвердження обставин, на які та
посилається, а саме: визначаючи
недійсність правочину, зазвичай має
існувати відповідна правова підстава,
яка чітко визначена чинним
законодавством п.п. 3, 5, 6 ст. 203 ЦК
України, тобто вимог волевиявлення
учсника правочину, щодо настання
реальних правових наслідків правочину.
Вказані доводи викладені у письмових
запереченнях, які містяться в
матеріалах справи.

Суд у зв'язку з неявкою відповідача, та
неповідомленням про поважні причини
такої неявки в судове засідання,
ухвалив слухати справу у відсутності
відповідача та за згодою позивача, у
порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з
винесенням заочного рішення на
підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача,
пояснення третьої особи, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази в їх сукупності, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачкою не надано доказів на
підтвердження недійсності договору
купівлі-продажу кварири АДРЕСА_1 у
місті Одесі, укладеного 20 липня 2004 року
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,

реєстровий номер 9258.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
прешою-третьою, пятою та шостою статті
203 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Судом встановлено, що при укладанні
вказаного договору, сторонами були
додержані всі умови, які передбачені
чинним законодавством, а саме:
загальних вимог, додержання яких є
необхідними для чинності правочину
відповідно до статтей 203, 205-209 ЦК
України.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що
фактично відповідач не сплатив їй, як
продавцю, вартість придбаної квартири
та не надав їй грошей, проте виходячи з
п. 3 договору купівлі-продажу від 20.07.2004
року, продаж зроблений за 10 536,00 гривень,
які позивачка отримала від ОСОБА_2
повністю готівкою до підписання цього
договору, про що своїм же підписом
позивачка під вказаним договором
підтверджує факт повного розрахунку за
придбаний об'єкт і відсутність щодо
відповідача будь-яких претензій
фінансового характеру.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про
судову практику розгшляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Тобто, порушення вимог закону, допущені
стороною (сторонами) після укладення
правочину не можуть спричиняти його
недійсність, а призводять до інших
правових наслідків, передбачених
законом.

Таким чином, той факт, що ОСОБА_1 до
цього часу користується квартирою та
зареєстрована у ній, не надає їй права
на визнання договору купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладеного 20 липня 2004
року приватним

нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
реєстровий номер 9258 недійсним.

Суд дійшов висновку, що позов позивачки
ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2, за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
на стороні відповідача - ТОВ
«Кей-Колект» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, укладеного 20 липня 2004

року приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
реєстровий номер 9258, - не підлягає
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 10,11, 60, 209, 212-215, 224-226, 292,
294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
за участю третьої особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кей-Колект» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу - відмовити в
повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене шляхом
подання апеляційному суду через суд
першої інстанції апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача шляхом звернення з заявою
про перегляд заочного рішення протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
О.В.Суворова

15.07.2014