Справа 206/4786/14-ц
Провадження 6/206/217/14
У Х В А Л А

"22" липня 2014 р. Самарський
районний суд міста Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді:
Сухоруков А.О.,

за участю секретаря: Сядро
Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
подання начальника відділу Самарської
державної виконавчої служби
Дніпропетровського міського
управління юстиції Батрак Д.С. про
примусове проникнення до житла, суд -

ВСТАНОВИВ :

21 липня 2014 року начальник відділу
Самарської державної виконавчої
служби Дніпропетровського міського
управління юстиції Батрак Д.С. до суду з
поданням про примусове проникнення до
житла боржника, посилаючись на те, що
16.01.2014р. було пред'явлено для виконання
виконавчий лист № 2-182/11 виданий 28.11.2013
року Самарським районним судом м.
Дніпропетровська. 17.01.2014р. державним
виконавцем було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження та
направлено сторонам, боржникові було
надано семиденний строк добровільного
виконання рішення. У встановлений для
добровільного виконання строк рішення
боржником не виконано, у зв'язку з чим
державним виконавцем 25.01.2014р. було
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору та копію направлено
боржнику. Так 02.04.2014р. державним
виконавцем було здійснено вихід за
місцем мешкання боржника під час якого
було встановлено, що ворота зачинено та
на стукіт та дзвінки у омофон ніхто не
відкриває про що було складено акт
державного виконавця від 02.04.2014р.
Наступний вихід за адресою боржника
було здійснено 16.04.2014р. але двері ніхто
не відкрив, у поштовій скриньці
боржника було залишено вимогу
державного виконавця. Вимогу
державного виконавця боржник не
виконав. Третій вихід за адресою
мешкання боржника було здійснено
20.04.2014р. але двері ніхто не відчинив.
Також державним виконавцем
направлялися запити щодо майна
боржника, але було встановлено, що за
боржником нічого не зареєстровано,
тому необхідно перевірити майновий
стан боржника.

На підставі викладеного просить суд
винести ухвалу щодо примусового
проникнення до житла ОСОБА_2 за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.1-2).

В судове засідання державний
виконавець Самарського ВДВС ДМУЮ не
з'явився повідомлявся належним чином,
причина неявки суду невідома.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши письмові матеріали справи
та подання, суд дійшов висновку, що
подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що на виконанні у Самарському ВДВС ДМУЮ
Дніпропетровської області знаходиться
виконавчий лист № 2-182/11 виданий 28.11.2013
року Самарським районним судом м.
Дніпропетровська.

16.04.2014р. листом № 4441 державний
виконавець направляв ОСОБА_2 вимогу
(а.с.4-5).

30.04.2014р. листом № 5443 державний
виконавець направляв ОСОБА_2 виклик
(а.с.3).

Згідно наданого акту державного
виконавця від 30.04.2014 року, 16.04.2014р.,
02.04.2014р. доступ до житла боржника за
адресою м. Дніпропетровськ по вулиці
Адмірала Макарова, 5/2 є неможливим
(а.с.6-8).

Згідно відомостей з реєстру прав
власності на нерухоме майно та довідки
ДАІ з приводу рухомого майна за ОСОБА_2
не зареєстровано (а.с.10-12).

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті
11 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець має
право безперешкодно входити до
приміщень та сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ,
при необхідності примусово відкривати
їх в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК
України, питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння особи при виконання судових
рішень вирішується судом за поданням
державного виконавця.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України у справі № 1-18/2011 щодо
офіційного тлумачення положень
частини першої статті 376 у
взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК
України, роз'яснено, що Конституція
України проголосила Україну правовою
державою (стаття 1). Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави;
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави (частина друга статті 3
Конституції України). Конституційні
права і свободи людини і громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України
(частина перша статті 64 Основного
Закону України).

Кожному гарантується недоторканність
житла; не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду (частини перша, друга статті 30
Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та
недоторканність житла є не тільки
конституційно-правовим обов'язком
держави, а й дотриманням взятих
Україною міжнародно-правових
зобов'язань відповідно до положень
Загальної декларації прав людини 1948
року, Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року,
Міжнародного пакту про громадянські та
політичні права 1966 року. Зазначені
міжнародні акти згідно з частиною
першою статті 9 Конституції України є
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

В Україні як правовій державі
визнається і діє принцип верховенства
права (стаття 1, частина перша статті 8
Конституції України), який передбачає
панування права в суспільстві і
вимагає від держави його втілення у
правотворчу та правозастосовну
діяльність.

Права і свободи людини і громадянина
захищаються судом, завданням якого є,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечити
кожному право на справедливий суд та
повагу до інших прав і свобод,
гарантованих Конституцією і законами
України (частина перша статті 55
Основного Закону України, стаття 2
Закону України „Про судоустрій і
статус суддів").

Відповідно до Закону України
«Про виконавче провадження» Державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом зазначається про те, що
державний виконавець просить дати
дозвіл на примусове проникнення за
адресою по вулиці Адмірала Макарова, 5/2
в м. Дніпропетровську, проте жодного
підтвердження про вручення вимоги
державного виконавця і навіть її
відправку. Щодо перешкоди проникнення
до житла надано три акти про
відсутність боржника за місцем
проживання але лише один складено за
участю понятих і в жодному з них не
зазначено часу (години, хвилини)
складання, і не виключено, що боржник не
знаходився за місцем мешкання з
поважних причин (робочий час тощо).

Крім того, суду на надано доказів того,
що боржнику належить на праві
власності домоволодіння за адресою
вулиця Адмірала Макарова, будинок 5/2 у
місті Дніпропетровську.

Таким чином достатні правові підстави
для примусового проникнення в житлове
приміщення згідно вимог статті 376 ЦПК
України суду не доведено.

З цих підстав, мотиви подання не можна
визнати обґрунтованими, а тому подання
задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 376 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника
відділу Самарської державної
виконавчої служби Дніпропетровського
міського управління юстиції Батрак Д.С.
про примусове проникнення до житла -
відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Самарський районний суд
міста Дніпропетровська протягом п'яти
днів з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя:
А.О. Сухоруков