Яготинський районний суд Київської
Справа 382/921/14-ц
Провадження 2/382/378/14
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне /

17 липня 2014 року
Яготинський районний
суд
Київської області. в складі;

Головуючого судді Карпович В.Д.

При секретарі Шипота Я.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Яготині. справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного
акціонерного товариства « Українська
Акціонерна Страхова Компанія АСКА»,
про стягнення моральної шкоди.

Встановив:

В прозові до суду позивачка вказала
наступне:

У відділі розслідування
дорожньо-транспортних пригод Слідчого
управління ГУМВС України в Київській
області проводиться досудове
розслідування у кримінальному
провадженні № 0000335 від 28 вересня
2013 року за ознаками кримінального
правопорушення, передбаченого ч 2 ст. 286
КК України.

Відповідно до довідки № 14/58-335к/п від 24
жовтня 2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 23
год. 40 хв., водій ОСОБА_2 керуючи
автопоїздом у складі автомобіля
«Мерседес Бенц Актрос 1841»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 з
напівпричепом цистерною «Дромех»,
реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись
на 102 км.+650 м. автодороги «Київ-Харків»
на території Яготинського району
Київської області в напрямку до м.
Києва, здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди пішохід
ОСОБА_4 від отриманих тілесних
ушкоджень загинув на місці події.

Вказаним нещасним випадком та втратою
рідної людини, а саме її
неповнолітнього сина, їй було завдано
глибокі душевні та моральні
страждання, психологічне потрясіння,
які мають продовжуваний інтенсивний
характер та стали джерелом постійних
негативних емоцій і переживань,
залишило в її душі незгладимий слід,
завдало тяжкої душевної травми,
порушило психологічну рівновагу, вона
постійно перебуває в напрузі, втратила
сон та спокій, що вимагає від неї
додаткових зусиль для організації її
подальшого життя.

Трагедія, в результаті якої вона
втратила сина, назавжди залишить
глибокий біль, моральні та душевні
переживання, що неабияк перешкоджає
вести активне особисте функціонування.

Зокрема, положення ч. 1 ст. 1168 ЦК України
визначають головну особливість цього
спеціального делікту, яка виражається
у тому, що володілець небезпечного
об'єкта - джерела підвищеної небезпеки,
буде зобов'язаний відшкодувати шкоду
незалежно від наявності в його діях
вини.Згідно до частини 1 ст. 1187 ЦК
України джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Відповідно до частини другої цієї
статті - шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.ч. З, 4 ст. 23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

В силу п.п. 9. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди), розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

При заподіянні особі моральної шкоди
обов'язок по її відшкодуванню
покладається на осіб незалежно від
того, чи була заподіяна потерпілому
майнова шкода та чи відшкодована вона.

Власником автомобіля «Мерседес Бенц
1841», реєстраційний номер НОМЕР_1,
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, є фізична
особа ОСОБА_5. Водій даного автомобіля
ОСОБА_2, в момент ТП, мав посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий йому
власником, який на законній підставі
використовував цей транспортний засіб,
а отже саме ОСОБА_2 має нести
відповідальність за завдання шкоди. На
момент вказаної пригоди, автомобіль
«Мерседес Бенц1841», реєстраційний номер
НОМЕР_1, був застрахований в Приватному
акціонерному товаристві «Українська
Акціонерна Страхова Компанія АСКА»
(Поліс № АВ/4396486, строк дії з 00 год. 00 хв.
26.03.2013 до 25.03.2014 включно).

Відповідно до ст. З Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За змістом положень зазначеного
вищезазначеного Закону та ст. 1194 ЦК
України питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування; у разі відсутності
такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини 2 статті 23 ЦК України. Така
шкода відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 ЦК України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Таким чином, розмір страхового
відшкодування, яке має сплатити
страховик ПрАТ «Українська Акціонерна
Страхова Компанія АСКА» за моральну
шкоду, завдану автомобілем «Мерседес
Бенц 1841», реєстраційний номер НОМЕР_1,
становить 5 000 грн.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам)... .

Розмір заподіяної їй моральної шкоди
визначити важко, але він має хоча б
компенсувати ті емоційні страждання,
які довелося перенести їй та її родині,
та витрати, пов'язані з відновленням її
психічного стану, відпочинком від
усього що сталося з її сином, нею та
членами її родини. Розмір душевних
страждань оцінюється нею в 300 000
гривень. Ціна враховує в себе усі
страждання, які довелося перенести за
цей час зокрема: порушення звичайного
способу життя, негативного впливу на
стан її здоров'я та психологічного
стану, а також моральних страждань,
пов'язаних з дорожньо-транспортною
пригодою.

Просила.

Стягнути на її користь моральну шкоду в
сумі 295 000 грн. з ОСОБА_2;

Стягнути на її користь моральну шкоду в
сумі 5 000 гривен з приватного
акціонерного товариства «Українська
Акціонерна Страхова Компанія АСКА».

В судове засідання сторони не
з»явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином. В
заявах до суду позивачка та
представник відповідача ОСОБА_2,
просили розглянути с праву у їх
відсутності, позивачка позов
підтримала, відповідач ОСОБА_2 позов
не визнав та наді слав до свої
заперечення, в якому вказав наступне: У
висновку слідчого вказано, що ДТП в
результаті якого трагічно загинув
ОСОБА_4 відбулося по причині власної
необережності пішохода ОСОБА_4, який
також являється учасником дорожнього
руху. Органом слідства в діях водія
ОСОБА_2 не встановлено порушень Правил
дорожнього руху України, які б
перебували в прямому причинному
зв»язку з дорожньо-транспортною
пригодою та наслідками що настали.
Вважає, що дорожньо транспортна
пригода сталася в результаті
неправомірних дій самогоДомашевського
Р.О.

В судовому засіданні встановлено
наступне:

Постановою слідчого в ОВС ВР ДТП СУ
ГУМВС України в Київській області від
07.04 2014 року видно наступне:

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 23 год. 40 хв., водій
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, керуючи
автопоїздом у складі автомобіля
«МЕКСЕОЕ8 ВЕИ2 АСТК.08 1841», реєстраційний
номер НОМЕР_1 з напівпричепом цистерною
«ОКОМЕСН СЖІ30/Е)», реєстраційний номер
НОМЕР_2, рухаючись на 102 км.+650 м.
автодороги «Київ-Харків» на території
Яготинського району Київської області
в напрямку до м. Києва здійснив наїзд на
пішохода ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди пішохід
ОСОБА_4 від отриманих тілесних
ушкоджень загинув на місці події.

Даною Постановою кримінальне
провадження № 000335, відомості про
яке внесені до Єдиного реєстру
досудових розслідувань 28.09. 2013 року, за
ознаками кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
закрито- за відсутністю в діянні водія
ОСОБА_2 складу кримінального
правопорушення.

Відносини, що виникли у результаті
завдання шкоди внаслідок взаємодії
джерела підвищеної небезпеки, с
спеціальним деліктом, що врегульований
ст.ст. 1168, 1187, 1188 ЦК України.

Зокрема, положення ч. 1 ст. 1168 ЦК України,
визначають головну особливість цього
спеціального делікту, яка виражається
у тому, що володілець небезпечного
об'єкта - джерела підвищеної небезпеки,
буде зобов'язаний відшкодувати шкоду
незалежно від наявності в його діях
вини.

Згідно до пункту 1 ст. 1187 ЦК України,
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

Відповідно до пункту другого цієї
статті - шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 5 цієї статті,
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або
умислу потерпілого.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що пішохід ОСОБА_4 мав умисел на
свою трагічну смерть, або загинув в
результаті непереборної сили.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про деякі питання застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки" від 01.03 2014 року за № 4
встановлено, що розглядаючи позови про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, суди повинні
мати на увазі, що відповідно до статей
1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну
фізичної або юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала.

Обов'язок відшкодувати завдану шкоду
виникає у її завдавача за умови, що дії
останнього були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи, а коли це було наслідком дії
джерела підвищеної небезпеки, -
незалежно від наявності вини.

Відповідно до пункту 6 Постанови ВССУ №
4, особою, яка зобов'язана відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки, є фізична або юридична
особа, що на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди, позички
тощо) володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування
транспортним засобом має посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий їй
власником або іншою особою, яка на
законній підставі використовує такий
транспортний засіб, то саме ця особа
буде нести відповідальність за
завдання шкоди (пункт 2.2. Правил
дорожнього руху України).

Згідно з ч.ч. З, 4 ст. 23 ЦК України, розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. Моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

В силу п.п. 9. 10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди), розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин.

При заподіянні особі моральної шкоди
обов'язок по її відшкодуванню
покладається на осіб незалежно від
того, чи була заподіяна потерпілому
майнова шкода та чи відшкодована вона.

Верховний Суд України в своєму
судовому рішенні, в справі даної
категорії сформулював правову позицію,
з якої вбачається, що моральною шкодою
визнаються страждання, заподіяні
громадянинові внаслідок фізичного чи
психічного впливу, що призвело до
погіршення або позбавлення
можливостей реалізації ним своїх
звичок і бажань, погіршення відносин з
оточуючими людьми, інших негативних
наслідків морального характеру».
(Рішення Верховного руду України від 03
березня 2010 року в справі № 6-21048св09).

Власником автомобіля «Мерседес Бенц
Актрос 1841», реєстраційний номер НОМЕР_1,
відповідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3, є фізична
особа ОСОБА_5. Водій даного автомобіля
ОСОБА_2 в момент ДТП, мав посвідчення
водія на право керування транспортним
засобом відповідної категорії і
реєстраційний документ на
транспортний засіб, переданий йому
власником, який на законній підставі
використовував цей транспортний засіб,
а отже саме ОСОБА_2 має нести
відповідальність за завдання шкоди.

На момент вказаної пригоди, автомобіль
«Мерседес Бенц Актрос 1841»,
реєстраційний номер НОМЕР_1, був
застрахований в Приватному
акціонерному товаристві «Українська
Акціонерна Страхова Компанія АСКА»
(Поліс № АВ/4396486, строк дії з 00 год. 00 хв.
26.03.2013 до 25.03.2014 включно).

Відповідно до ст. З Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно- правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
унаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та захисту майнових інтересів
страхувальників.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

За змістом положень зазначеного
вищезазначеного Закону та ст. 1194 ЦК
України, питання про відшкодування
шкоди самою особою, відповідальність
якої застрахована, вирішується залежно
від висловленої нею згоди на таке
відшкодування; у разі відсутності
такої згоди за її заявою до
субсидіарної відповідальності
залучається страховик.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», потерпілому відшкодовується
моральна шкода, передбачена пунктами 1,
2 частини 2 статті 23 ЦК України. Така
шкода відшкодовується у встановленому
судом розмірі відповідно до вимог
статті 23 ЦК України. При цьому
страховик відшкодовує не більше ніж 5
відсотків ліміту, визначеного у пункті
9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яка має бути відшкодована
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні дорожньо-транспортної
пригоди.

Таким чином, розмір страхового
відшкодування, яке має сплатити
страховик ПрАТ «Українська Акціонерна
Страхова Компанія АСКА» за моральну
шкоду, завдану автомобілем «Мерседес
Бенц Актрос 1841», реєстраційний номер
НОМЕР_1, становить 5 000 грн.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам)... .

Відповідно до п.6.4 Методичних
рекомендацій Міністерства юстиції
України від 13 травня 2004 року «про
відшкодування моральної шкоди»
моральну шкоду не можна відшкодувати в
повному обсязі, так як немає і не може
бути точних критеріїв майнового виразу
душевного болю, спокою, честі, гідності
особи. Будь яка компенсація моральної
шкоди, не може бути адекватною дійсним
стражданням, тому будь який її розмір
може мати суто умовний вираз, тим
більше, якщо така компенсація
стосується юридичної особи.

У будь якому випадку розмір
відшкодування повинен бути адекватним
нанесеній моральній шкоді.

З врахуванням обставин справи, та
глибини моральних страждань
позивачки , які вона зазнала в
результаті трагічної смерті її
чоловіка ОСОБА_4, що мало місце
ІНФОРМАЦІЯ_3 на автошляху Київ- Харків,
суд встановлює моральну шкоду в
розмірі 80 тисяч гривен, із яких; 5 тисяч
грн.. підлягає до стягнення із
страхової компанії, а 75 тисяч гривен із
винної особи- ОСОБА_2

Керуючись

ст.. ст.. 10, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст..
ст.. 23, 1168,1187, 1194, Законом України « Про
обов»язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд-

ВИРІШИВ:

Стягнути із Приватного акціонерного
товариства « Українська Акціонерна
Страхова Компанія АСКА» на користь
ОСОБА_1, моральну шкоду в розмірі 5 000 /
п»ять тисяч / гривен.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1,
моральну шкоду в розмірі 75 000 / сімдесят
п»ять тисяч / гривен.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Київської області,
протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Заява про перегляд заочного рішення,
може бути подана протягом 10 днів з дня
отримання її копії.

Суддя
Карпович В.Д.