АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №435/9109/12
Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц7741297К14
Категорія № 48 (І)
Доповідач - Турік В.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.,

суддів: Братіщевої Л.А.,
Грищенко Н.М.,

при секретарі: Кузьміній Н.В.,

за участю: позивача за основним позовом
ОСОБА_2, представника позивача за
основним позовом ОСОБА_3, представника
відповідача за основним позовом ОСОБА_4
- ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на рішення
Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про поділ спільного майна
подружжя та за зустрічним позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна
спільною сумісною власністю та
стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2012 року ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4
про поділ спільного майна подружжя.
Уточнивши позовні вимоги, в останній їх
редакції просила суд поділити спільне
нажите з відповідачем майно, виділивши
їй та відповідачу по 1/2 частці квартири
АДРЕСА_1, визнавши за кожним з них право
приватної власності на 1/2 частку цієї
квартири, стягнути з відповідача
ОСОБА_4 ? частину вартості автомобіля
Деу Ланос, р/н НОМЕР_3, який був
придбаний у спільну сумісну власність
за час шлюбу та проданий відповідачем
за 20 000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2
зазначила, що з 04.09.1992 року по 25.01.2012
року перебувала з відповідачем ОСОБА_4
у зареєстрованому шлюбі, від якого
мають доньку, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під
час спільного життя, 17 вересня 1996 року,
сторонами у справі була придбана
квартира АДРЕСА_1. Квартира складається
із двох кімнат загальною площею 49,0
кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м. За
договором купівлі-продажу нерухомого
майна покупцем є відповідач по справі.
Квартира була придбана у шлюбі за
спільні кошти. Згідно звіту оцінки
нерухомості, ринкова вартість квартири
станом на 22.08.2012 року складає 36 400 грн.
Крім того, позивач зазначила, що у
період шлюбу ними було придбано
автомобіль Део Ланос, р/н НОМЕР_3, який
був проданий відповідачем за 40 000 грн. у
зв'язку з наведеним позивач ОСОБА_2
просила суд поділити спільно нажите
майно подружжя.

У січні 2013 року відповідач за
основним позовом ОСОБА_4 звернувся до
суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 та
просив суд визнати майно - грошові
кошти, розміщені 13.09.2011 року на
депозитному рахунку, відкритому на ім'я
ОСОБА_2 в ПАТ «Дельта Банк», в сумі 301 000
грн., а також відсотки, нараховані на
дану суму депозиту за період із 13.09.2011
року по 10.03.2012 року в сумі 22 118, 40 грн. -
спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та
ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2 на його
користь грошові кошти в сумі 161 559, 20
грн., стягнути з ОСОБА_2 на його користь
витрати понесені на сплату судового
збору за подання позовної заяви до
суду.

В обґрунтування зустрічного
позову ОСОБА_4 зазначив, що за час шлюбу
він та ОСОБА_2 спільно заощаджували
грошові кошти, які розмістили на
депозитному рахунку, відкритому на ім'я
відповідачки в ПАТ «Дельта Банк»,що
підтверджується випискою з
банківської установи ПАТ «Дельта Банк»
13 вересня 2011 року, тобто в період їх
перебування в шлюбі. Сума депозиту
становила 301 000 грн. За період з 30.09.2011
року по 10.03.2012 року на вказані кошти
було здійснено нарахування відсотків в
сумі 22 118, 40 грн. Загалом станом на 10.03.2012
року на рахунку знаходилися грошові
кошти в сумі 323 118, 40 грн.

Після розірвання шлюбу сторони у
справі домовилися, що відповідачка за
зустрічним позовом ОСОБА_2 залишить
собі всі грошові кошти на рахунках, за
які зможе придбати собі та дочці окреме
житло, а позивачу за зустрічним позовом
ОСОБА_4 залишиться житлова квартира по
вул. Одеській та транспортний засіб Деу
Ланос, р/н НОМЕР_3.

Таким чином, ОСОБА_4 зазначив, що
він має право на 1/2 частку грошових
коштів, що були розміщені на
депозитному рахунку, відкритому на ім'я
ОСОБА_2 у сумі 150 500 грн. та 1/2 частку
відсотків, нарахованих на суму
розміщеного депозиту в розмірі 11 059, 20
грн., загалом на 161 559, 20 грн., які він
просив суд стягнути із відповідачки,
оскільки грошові кошти були розміщені
на депозитному рахунку та є також
спільним сумісним майном подружжя, та
дані кошти зняла особисто ОСОБА_2 і їх 1/2
частку йому не повернула.

Рішенням Саксаганського районного
суду м. Кривого Рогу від 25 квітня 2014
року основний позов ОСОБА_2 задоволено
частково.

Поділено спільне майно подружжя -
житлову квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,0
кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м., визнано
за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку
житлової квартири, розташованої за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 49,0
кв.м., житловою площею - 36, 9 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1/2
частку грошових коштів в розмірі 17175
грн., отриманих ОСОБА_4 при відчуженні
придбаного за час їхнього шлюбу
транспортного засобу марки «ДЕУ
ЛАНОС», р/н НОМЕР_3.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
судовий збір у розмірі 420 грн. 50 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2
задоволено.

Визнано грошові кошти, розміщені 13
вересня 2011 року на депозитному рахунку,
відкритому на ім'я ОСОБА_2 в Публічному
акціонерному товаристві «Дельта Банк»
в сумі 301000 грн., а також відсотки,
нараховані на дану суму депозиту за
період з 13 вересня 2011 року по 10 березня
2012 року в сумі 22 118 грн. 40 коп., спільною
сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 1/2
частку зазначених грошових коштів та 1/2
частку відсотків, нарахованих на суму
депозиту за період з 13 вересня 2011 року
по 10 березня 2012 року, в сумі 161559 грн. 20
коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
судовий збір в розмірі 1700 грн.

В апеляційній скарзі позивач за
основним позовом ОСОБА_2, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, ставить питання про скасування
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення зустрічного
позову ОСОБА_4 та ухвалення в цій
частині нового рішення про відмову у
задоволенні зустрічних позовних вимог.

Зокрема, апелянт зазначив, що суд
першої інстанції дав неправильну
оцінку поясненням свідків позивача, не
допитав заявленого свідка ОСОБА_8 та
безпідставно дійшов висновку про
протиріччя у поясненнях позивача за
основним позовом ОСОБА_2, оскільки вона
суду поясняла, що 12.03.2012 року вона зняла
301 000 грн. з депозитного рахунку у банку,
а також відсотки у сумі 22118,40 грн. та
передала половину суми відповідачу за
основним позовом ОСОБА_4, а також дала
йому в борг 40000 грн. 13.03.2012 року
відповідачем за основним позовом
ОСОБА_4 було придбано автомобіль, а
кошти, які залишилися від покупки авто,
поклав на рахунок у ПАТ «Дельта Банк».

Крім того, апелянт посилається на те, що
судом не дано належної правової оцінки
розписці про отримання відповідачем
коштів у борг, наявній у матеріалах
справи, не з'ясовано матеріальне
становище особи, яка давала ОСОБА_4
кошти у борг.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач за основним позовом ОСОБА_4
просить її відхилити, а рішення суду, як
законне та обґрунтоване на його думку,
залишити без змін.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених позовних вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що шлюб між
сторонами у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_4
було зареєстровано 04 вересня 1992 року та
розірвано рішенням суду 25 січня 2012
року. (а.с.10)

Від шлюбу сторони у справі мають
доньку, ОСОБА_6, 16 квітня 1999 року. (а.с.9)

У період перебування сторін у шлюбі 17
вересня 1996 року на підставі договору
купівлі-продажу, на ім*я ОСОБА_4 було
придбано двокімнатну житлову квартиру,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7, 8).

З пояснень сторін у судових засіданнях
встановлено факт придбання за час
шлюбу транспортного засобу ДЕУ ЛАНОС,
який було відчужено ОСОБА_4 12 червня 2012
року після розірвання шлюбу за 34 353, 76
грн.

13.09.2011 року на ім'я ОСОБА_2 в ПАТ «Дельта
Банк» було відкрито депозитний вклад
за договором № 008-26503-130911 в сумі 301 000,00
грн. (а.с.109) та нараховано відсотки за
період із 13.09.2009 року по 10.03.2012 року в
розмірі 22 118, 40 грн. (а.с. 110).

Згідно заяви на видачу готівки від
12.03.2013 року зазначені грошові кошти
було знято ОСОБА_2

Звертаючись до суду з позовом,
ОСОБА_2 посилалася на те, що під час
перебування у шлюбі з відповідачем за
основним позовом ОСОБА_4, ними за
спільні кошти було придбано квартиру, у
зв'язку з чим просила визнати за нею
право власності на ? її частину, та
автомобіль ДЕО Ланос, р/н НОМЕР_3, який
був проданий відповідачем за 20 000 грн.,
тому просила стягнути з останнього
половину зазначеної суми коштів.

Задовольняючи частково зазначені
позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої
інстанції виходив з їх
обґрунтованості.

У цій частині рішення суду сторонами не
оскаржено, у зв'язку з чим, на підставі
частини 1 статті 303 ЦПК України і
зважаючи на роз'яснення, викладені в п.
15 постанови Пленуму Верховного Суду
України № 12 від 24.10.2008 р., згідно яких
під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
не перевіряє законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції у частині поділу між
сторонами у справі спірної квартири та
стягнення з відповідача за основним
позовом ОСОБА_4 на користь позивача за
основним позовом ОСОБА_2 половину
вартості автомобіля ДЕО Ланос, р/н
НОМЕР_3, який був придбаний сторонами у
справі під час шлюбу та проданий
відповідачем.

Звертаючись до суду із зустрічним
позовом, ОСОБА_4 посилався на те, що під
час перебування у шлюбних відносинах з
ОСОБА_2 ними на рахунок у банку було
покладено 301 000 грн., крім того банком
були нараховані відсотки, зазначені
суми коштів позивач за основним
позовом зняла з рахунку в повному
обсязі, в той час, як, на думку ОСОБА_4,
йому належить половина зазначеної
суми.

Задовольняючи зустрічний позов
ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з
наявності правових підстав для
задоволення цих позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У пункті 23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 21 грудня
2007 року «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» роз'яснено,
що, вирішуючи спори між подружжям про
майно, необхідно встановлювати обсяг
спільно нажитого майна, наявного на час
припинення спільного ведення
господарства, з'ясовувати джерело і час
його придбання. Спільною сумісною
власністю подружжя, що підлягає поділу
(статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК
України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325
ЦК України можуть бути будь-які види
майна, за винятком тих, які згідно із
законом не можуть їм належати
(виключені з цивільного обороту),
незалежно від того, на ім'я кого з
подружжя вони були придбані чи внесені
грошовими коштами, якщо інше не
встановлено шлюбним договором чи
законом.

Спільною сумісною власністю подружжя,
зокрема, можуть бути: квартири, жилі й
садові будинки; земельні ділянки та
насадження на них, продуктивна і робоча
худоба, засоби виробництва,
транспортні засоби; грошові кошти,
акції та інші цінні папери,
паєнакопичення в житлово-будівельному,
дачно-будівельному,
гаражно-будівельному кооперативі;
грошові суми та майно, належні подружжю
за іншими зобов'язальними
правовідносинами, тощо.

Згідно положень ст.61 СК України
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь-яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

Об'єктом права спільної сумісної
власності є заробітна плата, пенсія,
стипендія, інші доходи, одержані одним
із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено
договір в інтересах сім'ї, то гроші,
інше майно, в тому числі гонорар,
виграш, які були одержані за цим
договором, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи
та не заперечувалося сторонами у
справі, у період з 01.01.2007 року по 01.01.2011
року, тобто протягом перебування
сторін у справі у зареєстрованому
шлюбі, на ім'я позивача за основним
позовом ОСОБА_2 у ПАТ «Дельта Банк»
було відкрито депозити.

Згідно договору банківського
вкладу (депозиту) у ПАТ «Дельта Банк» №
008-26503-130911 від 13.09.2011 року позивачем за
основним позовом ОСОБА_2 було внесено
на рахунок 301 000 грн. (а.с.110).

На підставі заяви про видачу
готівки № 10466015 від 112.03.2012 року позивач
за основним позовом ОСОБА_2 зняла з
депозитного рахунку ПАТ «Дельта Банк»
№ 008-26503-130911 301 000 грн. вкладу та відсотки
по вказаному рахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України
передбачено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивачем за основним позовом
ОСОБА_2 не було надано суду належних та
допустимих доказів передачі
відповідачу за основним позовом ОСОБА_4
половини коштів, знятих з депозитного
рахунку разом з відсотками.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів,
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про наявність
правових підстав для задоволення
зустрічного позову ОСОБА_4 та стягнення
з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частини
грошових коштів та 1/2 частку відсотків,
нарахованих на суму депозиту за період
з 13 вересня 2011 року по 10 березня 2012 року,
в сумі 161559 грн. 20 коп.

Посилання позивача за основним
позовом ОСОБА_2 на те, що нею було надано
відповідачу ОСОБА_4 половина суми
вкладу та відсотків для придбання
автомобіля 13.03.2012 року, не можуть бути
взяті до уваги колегією суддів,
оскільки не підтверджуються
матеріалами справи.

Натомість, в матеріалах справи
наявна розписка відповідача за
основним позовом ОСОБА_4, згідно якої
12.03.2012 року він отримав від ОСОБА_10 у
борг грошові коштів у сумі 140 000 грн.
строком на два роки та щомісячним
поверненням боргу у сумі 7000 грн. Факт
щомісячного повернення грошових
коштів по вказаній розписці
підтверджено розпискою ОСОБА_10 від
18.07.2012 року.

Доводи апеляційної скарги про те,
що надлишкові кошти, надані ОСОБА_2
ОСОБА_4 на придбання автомобіля, були
покладені ним на рахунок у банку, не
беруться до уваги колегією суддів,
оскільки висновків суду не
спростовують та не підтверджують факт
передачі позивачем відповідачу
грошових коштів з депозитного рахунку.

Натомість, представником
відповідача за основним позовом в
засідання колегії суддів надані
довідки про доходи ОСОБА_10 та його
дружини станом на 12.03.2012 року, що
підтверджує їх матеріальну можливість
надати ОСОБА_4 у борг грошові кошти у
сумі 140 000 грн.

У зв'язку з чим, доводи
апеляційної скарги про те, що судом не
перевірено матеріальний стан ОСОБА_10
не беруться до уваги колегією суддів.

Посилання в апеляційній скарзі на
те, що судом першої інстанції не було
допитано свідка ОСОБА_8, який міг
підтвердити факт передачі позивачем
відповідачу грошових коштів з
депозитного рахунку не можуть бути
підставою для скасування законного та
обґрунтованого рішення в частині, в
якій воно оскаржено, оскільки не
призвели до неправильного вирішення
спору по суті. Крім того, в засіданні
колегії суддів встановлено, що
заявлений свідок ОСОБА_8 на теперішній
час перебуває у фактичних шлюбних
відносинах з позивачем за основним
позовом ОСОБА_2, що може свідчити про
його зацікавленість у вирішенні спору
на її користь.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги, а рішення суду в
частині, оскарженій позивачем за
основним позовом ОСОБА_2, повинно бути
залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК
України .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 316
ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду
м.Кривого Рогу від 25 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: