Справа № 639/6833/14-ц
№2/639/1742/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2014 року Жовтневий районний суд
м. Харкова

у складі: головуючого судді
Іванової І.В.

за участю секретаря
Тущенко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
недійсним , суд-

Встановив:

10.07.2014р. ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом, в якому просив визнати
договір купівлі-продажу будинку
АДРЕСА_1 від 11.12.2012р. між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 недійсним внаслідок омани.

В обґрунтування позову посилається на
те, що він був власником житлового
будинку літ.К-2 житловою площею 200,7 кв.м.,
загальною - 309,1 кв.м. з надвірними
будівлями, розташованого за адресою
АДРЕСА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
нотаріусом за №538 та зареєстрованого в
КП МБТІ м. Харкова за реєстровим
номером 37219. 11.12.2012р. Між ним та ОСОБА_2
був укладений договір купівлі-продажу
зазначеного житлового будинку.
Зазначений договір купівлі-продажу був
посвідчений приватним нотаріусом
ОСОБА_3 за реєстраційним номером 5370200 та
17.12.2012р. КП МіськБТІ м. Харкова видано
витяг за номером 36768720, реєстраційним
номером 24325928. Будинок розташований на
земельній ділянці площею 560 кв.м.. В
житловому будинку також зареєстрована
гр.ОСОБА_4 Згідно п.3 даного договору він
отримав кошти від продавця ще до
укладення договору купівлі-продажу.
Однак насправді з відповідачем була
домовленість, що решту коштів він
виплатить на протязі трьох місяців
після укладення договору
купівлі-продажу від 11.12.2012р. По даний
час ОСОБА_2 остаточний розрахунок не
провів, чим вів його в оману відносно
обставин, що мають суттєве значення.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 підтримав позовні
вимоги у повному обсязі та надав
пояснення відповідні вищенаведеному.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
позов визнав та підтвердив факт
відсутності повного розрахунку за
договором купівлі-продажу житлового
будинку від 11.12.2012р.. При цьому не міг
пояснити суду у зв'язку з чим у
договору купівлі-продажу було вказано
, що розрахунок по ньому було зроблено
повністю до оформлення договору, не мін
вказати яку суму нібито сплатив та яку
суму нібито повинен ще сплатити.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача та відповідача, дослідивши
матеріли справи, приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін, при цьому
суд розглядає цивільні справи не
інакше як в межах заявлених вимог і на
підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу, тобто тягар доказування
лежить на сторонах цивільно-правового
спору.

Доказування по цивільній справі, як і
судове рішення не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи
11.12.2012р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу
житлового будинку з надвірними
будівлями, що розташовані у АДРЕСА_1,
посвідчений приватним нотаріусом ХМНО
ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за
№689.

Право власності на зазначений житловий
будинок з надвірними будівлями 17.12.2012р.
було зареєстровано в КП ХМБТІ за
ОСОБА_2, що підтверджується витягом про
державну реєстрацію прав КП ХМБТІ №
36768720 від 17.12.2012р.

Відповідно до ч.1 ст.657 ЦК України
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч.1 ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно п.3 зазначеного договору, продаж
цей вчинено за суму 1752600 (один мільйон
сімсот п'ятдесят від тисячі шістсот)
грн. за домовленістю сторін, яку
продавець отримав від покупця
повністю, ще до підписання цього
договору. Своїм підписом під цим
договором продавець підтверджує факт
повного розрахунку за продане нерухоме
майно і відсутність щодо покупця, будь
яких претензій фінансового характеру.

Відповідно до ст.57 ЦПК України
доказами по справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановить
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин ,які мають
значення по справі. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема , звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Сторони мають
право обґрунтовувати належність
конкретного доказу для підтвердження
їхніх вимог або заперечень. Суд не бере
до уваги докази, які не стосуються
предмета доказування.

Таким чином, судом встановлено та
підтверджено належним доказом, а саме
нотаріально посвідченим договором
купівлі-продажу житлового будинку від
11.12.2014р., що покупець ОСОБА_2 повністю
розрахувався з ОСОБА_1 за договором
купівлі-продажу житлового будинку з
надвірними будівлями, що розташовані у
АДРЕСА_1 від 11.12.2012р. та сплатив йому
повністю суму у розмірі 1752600 (один
мільйон сімсот п'ятдесят від тисячі
шістсот) грн., ще до підписання
договору.

Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України
заперечення однією із сторін факту
вчинення правочину або оспорювання
його окремих частин може доводитися
письмовими доказами, засобами аудіо-,
відеозапису та іншими доказами.
Рішення суду не може ґрунтуватися на
свідченнях свідків.

При цьому суд зазначає, що позивачем
взагалі не надано жодного доказу про
те, що з ним не було проведено повного
розрахунку або проведено частковий
розрахунок за договором
купівлі-продажу житлового будинку від
11.12.2012р.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на зазначене, суд не приймає
визнання позову відповідачем, оскільки
воно суперечить закону, а саме ч.2 ст.218
ЦК України

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним. Обман має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України межі
позовних вимог визначає позивач.

Звертаючись до суду з позовом про
визнання договору купівлі-продажу
житлового будинку саме з підстав
вчинення правочину в наслідок введення
його в оману, позивач взагалі не
зазначив про обставини, які б могли
перешкодити вчиненню правочину.

Враховуючи зазначене, суд відмовляє у
задоволені позовних вимог ОСОБА_1 за
недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 3,4, 8,10,15,60,209,212-215,218,294 ЦПК
України

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 -відмовити
у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Харківської області протягом 10
днів з дня проголошення , особи які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя І.В.
Іванова