Р І Ш Е Н Н Я Справа № 200/6158/14-ц

Ім'ям України Провадження № 2/200/2243/14

(заочне)

10 липня 2014 року
м.
Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді
Литвиненка І.Ю.,

при секретарі -
Голов'яшкіній В.І.,

за участю представника позивача
Зарянової В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості шляхом
звернення стягнення на заставне майно,
-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «ПриватБанк» у квітні 2014
року звернувся до суду із позовною
заявою до відповідача ОСОБА_2 прохаючи
суд про наступне: в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ DNHDAN02000020 від 20 липня 2007 року у сумі 11542
гривні 02 копійки, вилучити у
відповідача та передати у заклад ПАТ
«ПриватБанк», предмет застави -
автомобіль марки Деу, модель «Матіз»,
2007 року випуску, тип - ТЗ, номер кузова
(шасі) - НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить відповідачеві на
праві власності; комплект ключів,
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу (технічний
паспорт) автомобілю марки Деу, модель
«Матіз», 2007 року випуску, тип - ТЗ, номер
кузова (шасі) - НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить
відповідачеві на праві власності;
звернути стягнення на предмет застави -
автомобіль марки Деу, модель «Матіз»,
2007 року випуску, тип - ТЗ, номер кузова
(шасі) - НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить відповідачеві на
праві власності шляхом продажу
вказаного автомобіля ПАТ «ПриватБанк»
з укладанням від імені відповідача
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою - покупцем, з
наданням повноважень на отримання
дублікату свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобілю з обліку в органах ДАІ
України, а також надання ПАТ
«ПриватБанк» усіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу та
зняття з реєстрації вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України (а.с. 2-4).

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказав, що 20 липня 2007 року уклав із
відповідачем кредитний договір №
DNHDAN02000020, згідно з яким надав йому
кредит у сумі 48920 гривень на купівлю
автомобілю, 16124 гривні 08 копійок на
оплату страхових платежів, комісії та
внесення у Державний реєстр, зі сплатою
16,08% на рік на суму залишку
заборгованості, з кінцевим терміном
повернення до 21 липня 2014 року. Згідно з
договором застави рухомого майна б/н
від 20 липня 2007 року, позичальник надав в
заставу своє майно - автомобіль марки
Деу, модель «Матіз», 2007 року випуску,
тип - ТЗ, номер кузова (шасі) - НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
належить йому на праві власності.
Згідно з умовами кредитного договору
відповідач зобов'язався щомісячно
гасити заборгованість за кредитом,
нарахованими відсотками, комісійною
винагородою та іншими нарахуваннями.
Свої зобов'язання позивач виконав -
здійснив видачу позичальнику
кредитних коштів у передбаченому
кредитним договором розмірі.
Позичальник умов кредитного договору
на виконує, внаслідок чого, станом на 31
березня 2014 року, його заборгованість
становить 11542 гривні 02 копійки. З цих
підстав прохає задовольнити позов та
передати в заклад банку предмет
застави, шляхом вилучення його у
відповідача, звернути стягнення на
предмет застави шляхом
безпосереднього продажу його
конкретному покупцю з правом укладання
заставодержателем договору
купівлі-продажу предмету застави від
імені заставодавця.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
прохала задовольнити позов у повному
обсязі.

Відповідач двічі належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, але до суду не з'явився,
письмових заяв та клопотань суду не
надав (а.с. 47-48). Відповідно до вимог ч. 4
ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має
відомостей про причину неявки
відповідача, повідомленого належним
чином, то може вирішувати справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановлювати заочне рішення).
Представник позивача не заперечувала
проти розгляду справи за відсутності
відповідача. З цих підстав суд,
спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК
України, розглянув справу у заочному
порядку та ухвалив рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача та перевіривши фактичні
обставини справи письмовими доказами у
наданих позивачем межах, суд приходить
до висновку про можливість часткового
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що 20 липня 2007 року
сторони уклали кредитний договір №
DNHDAN02000020, згідно з яким позичальнику
надано кредит у сумі 48920 гривень на
купівлю автомобілю, 16124 гривні 08
копійок на оплату страхових платежів,
комісії та внесення у Державний реєстр,
зі сплатою 16,08% на рік на суму залишку
заборгованості, з кінцевим терміном
повернення до 21 липня 2014 року, а також
договір застави, предметом якого є
автомобіль марки Деу, модель «Матіз»,
2007 року випуску, тип - ТЗ, номер кузова
(шасі) - НОМЕР_2, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить йому на праві
власності (а.с. 13-14, 18-19). Відповідно до
умов кредитного договору - п. 2.2.8,
позичальник зобов'язався, при
невиконанні ним зобов'язань за цим
договором, надати банку будь-яке своє
майно або майно третіх осіб за
узгодженням з банком, для погашення
заборгованості, що оформляється
відповідними договорами
застави/іпотеки або застави. Згідно з п.
2.3.7 Банк має право до настання дати,
передбаченої у п. 7.1 даного договору,
стягнути кредит, у тому числі і шляхом
звернення стягнення на закладене
майно, якщо настали умови, передбачені
п. 2.3.3. Відповідно до п. 2.3.3, при
порушенні позичальником зобов'язань,
передбачених умовами даного договору,
банк має право вимагати дострокового
повернення кредиту. Згідно з п. 15.7.1
договору застави, звернути стягнення
на предмет застави можна у випадку,
якщо в момент настання термінів
виконання якого-небудь із зобов'язань,
передбачених кредитним договором, вони
не будуть виконанні. Відповідно до п.
15.7.2 договору застави, у разі порушення
заставодавцем зобов'язань за цим
договором, заставодержатель має право
вимагати дострокового виконання
зобов'язань зі сплати кредиту,
відсотків, комісій, винагород, а в разі
невиконання - звернути стягнення на
предмет застави (а.с. 13-14, 18-19). Кредитні
грошові кошти відповідачем отримано 20
липня 2007 року (а.с. 15). Позивач
неодноразово звертався до відповідача
із письмовими вимогами про виконання
умов договору, які залишено без
реагування (а.с. 11, 16). Відповідно до
наданого суду розрахунку
заборгованості, станом на 31 березня 2014
року за відповідачем утворилася
заборгованість у сумі 11542 гривні 02
копійки, яка складається з наступного:
із заборгованості за кредитом у сумі
10999 гривень 28 копійок та заборгованості
за відсотками за користування кредитом
у сумі 542 гривні 74 копійки (а.с. 5-10).
Судовий збір становить 243 гривні 60
копійок (а.с. 1).

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Згідно зі ст. 572 ЦК
України, в силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна, якщо інше не
встановлено законом. Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 574 ЦК України, застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду. Нормою ч. 2 ст. 575 ЦК
України встановлено, що закладом є
застава рухомого майна, що передається
у володіння заставодержателя або за
його наказом - у володіння третій особі.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 589 ЦК
України, у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває права
звернення на предмет застави. Нормами
ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України передбачено, що
звернення стягнення на предмет застави
може здійснюватися за рішенням суду;
заставодатель набуває права звернення
на предмет застави у разі, коли
зобов'язання не буде виконано у
встановлений строк (термін), якщо інше
не встановлено договором або законом.
Нормами ч.ч. 1, 2 ст. 591 ЦК України
встановлено, що реалізація предмету
застави, на яке звернуто стягнення,
провадиться шляхом його продажу з
публічних торгів, якщо інше не
встановлено законом; порядок
реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом; початкова ціна предмету
застави для його продажу з публічних
торгів визначається у порядку,
встановленому договором чи законом;
якщо звернення стягнення здійснюється
за рішенням суду, суд у своєму рішенні
може визначити початкову ціну предмету
застави. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Відповідно до
вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що
порушив зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки. Згідно
з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 1054
ЦК України, банк зобов'язується надати
грошові кошти позивальнику у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Згідно із
вимогами ст. 19 Закону України «Про
заставу», за рахунок заставленого
майна заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги у повному
обсязі.

З наведених норм чинного законодавства
України та фактичних обставин справи
випливає наступне. Сторони уклали
кредитний договір, забезпечений
заставним майном за договором застави,
умови якого позичальник тривалий час
не виконує. Внаслідок того, що
позичальник не виконує умов кредитного
договору, право банку на повернення
його власності - грошових коштів та
сплату відсотків за користування його
власністю у визначений у кредитному
договорі строк, порушено, а тому
підлягає захисту. Банк має право
вимагати стягнення з відповідачів
заборгованості за кредитом,
нарахованих відсотків та неустойки, і
реалізував це право, звернувшись до
суду. Також має право на задоволення
своїх вимог у повному обсязі за рахунок
заставного майна. З цих підстав позовні
вимоги щодо стягнення заборгованості
за рахунок заставного майна підлягають
задоволенню.

Разом з тим, суд не вважає за можливе
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі, у тому вигляді, як про це прохає
позивач. У частині витребування у
відповідача та передання у заклад
(володіння), шляхом вилучення, ПАТ
«ПриватБанк», предмету застави за
кредитним договором, з наступних
підстав. Так, застава між позичальником
та кредитором виникла на підставі
укладеного між ними договору. Заклад,
як різновид договору застави, є
правочином, який укладається між його
учасниками. Обов'язковою складовою
правочину, додержання якої є
необхідним для його чинності, є вільне
волевиявлення його учасника, яке
відповідає його внутрішній волі.
Враховуючи те, що передача у заклад
заставного майна може здійснюватися за
наказом самого заставодержателя, як у
його володіння, так і у володіння
третьої особи, те, що сторони вже
знаходяться у договірних стосунках, як
заставодавець і заставодержатель, та
те, що для передачі у заклад заставного
майна, при тому, що застава вже виникла
та існує на підставі раніше укладеного
між сторонами договору застави, треба
волевиявлення кредитора, яке він
вправі зробити у позасудовому порядку,
у суду відсутні підстави для передання
у заклад заставного майна шляхом його
вилучення у заставодавця. З цих же
підстав не підлягають задоволенню і
позовні вимоги у частині вилученні у
заставодавця комплекту ключів та
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу (технічного
паспорту), що є заставним майном.

У договорі застави сторони домовилися
про те, що звернення стягнення на
предмет застави можливе шляхом
передачі його у власність
заставодержателя в рахунок виконання
зобов'язання за кредитним договором;
шляхом його продажу конкретному
покупцю, у тому числі з укладанням
заставодержателем від імені
заставодавця договору купівлі-продажу
та іншим незабороненим способом,
зокрема шляхом продажу на публічних
торгах; при продажу у позасудовому
порядку його початкова ціна повинна
становити 50% від його повної вартості.
Виходячи з того, що заставодержатель,
маючи право звернення стягнення на
предмет застави у позасудовому
порядку, не скористався цим правом, а
звернувся до суду для звернення
стягнення на заставне майно, суд
вважає, що реалізація предмету застави
повинна здійснюватися у порядку,
визначеному нормами Закону України
«Про виконавче провадження». Тому
підстав для надання позивачеві права
на укладання від його імені договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, зі зняттям
вказаного автомобілю з обліку в
органах ДАІ України, а також на надання
йому повноважень, необхідних для
здійснення продажу та зняття з
реєстрації вказаного автомобіля з
обліку в органах ДАІ України, немає, так
як такий спосіб захисту своїх
цивільних прав не передбачений нормами
ч. 2 ст. 16 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 16, 526, 530, 772, 574-575, 589-591, 610, 623, 1054 ЦК
України, ст.ст. 3, 5, 10-11, 15, 30, 60, 74-76, 88, 169, 208,
212-215, 218, 224, 293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк» - задовольнити
частково.

В рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_2 за кредитним договором №
DNHDAN02000020 від 20 липня 2007 року, що
укладений між ним та публічним
акціонерним товариством «ПриватБанк»,
яка склалася станом на 31 березня 2014
року, звернути стягнення на заставне
майно - автомобіль марки Деу, модель
«Матіз», 2007 року випуску, тип - ТЗ, номер
кузова (шасі) - НОМЕР_2, реєстраційний
номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2 на
праві власності, шляхом продажу
заставного майна з публічних торгів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Приватбанк» судові витрати по справі
у сумі 243 гривні 60 копійок.

У задоволенні позовних вимог у іншій
частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів зо дня його
проголошення, а особами, що не брали
участі у судовому засіданні - протягом
10 днів зо дня отримання його копії,
через суд першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили
протягом 10 днів зо дня отримання його
копії учасниками процесу, які не брали
участі у розгляді справи, якщо не буде
оскаржено у встановленому законом
порядку.

Заочне рішення суду може бути
переглянуто Бабушкінським районним
судом м. Дніпропетровська за заявою
відповідача, яку може бути подано до
суду протягом 10 днів зо дня отримання
ним копії рішення.

Суддя
І.Ю. Литвиненко