Справа № 728/88/14 Провадження №
22-ц/795/1592/2014 Категорія -
цивільнаГоловуючий у I інстанції -
Глушко О. І. Доповідач - Зінченко С. П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року м. ЧернігівАПЕЛЯЦІЙНИЙ
СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЗінченко
С.П.,суддів:Кузюри Л.В., Вінгаль В.М.,при
секретарі:Шкарупі Ю.В.за
участю:представника відповідача
ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу ОСОБА_6 на рішення Бахмацького
районного суду від 11 лютого 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
Батуринської міської ради про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

В січні 2014 року ОСОБА_7 звернулась до
суду з позовом, в якому просила
визначити їй додатковий строк для
прийняття спадщини після смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року двоюрідної бабусі
ОСОБА_8, яка за життя склала на її ім'я
заповіт. В обґрунтування своїх вимог
щодо причин пропуску строку прийняття
спадщини вказувала, що на час складання
заповіту вона була неповнолітньою, про
існування заповіту не знала, і в
останній період подання заяви про
прийняття спадщини знаходилась на
амбулаторному.

Рішенням Бахмацького районного суду
від 11 лютого 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_7 задоволено, визначено їй
додатковий строк для прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_8 - два
місяці з дня набрання рішенням
законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить дане рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Апелянт наполягає на тому, що
матеріали справи не підтверджують
наявність об'єктивних причин пропуску
позивачем строку для прийняття
спадщини. Вказує, що на момент смерті
спадкодавця ОСОБА_8 позивач була
повнолітньою, повністю дієздатною
особою, проте в суд з позовом
звернулась лише через вісім років
після смерті ОСОБА_8 Також апелянт
вказує, що судом було встановлено, що
заповіт, на якій посилається позивач,
не був посвідчений у встановленому
законом порядку.

Представник відповідача ОСОБА_5 в
судовому засіданні підтримала
апеляційну скаргу, просила її
задовольнити, оскільки суд першої
інстанції при ухвалені рішення
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права.

Позивач ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_6 та
Батуринська міська рада в судове
засідання не з»явилися, про час та
місце розгляду справи повідомлені
належним чином. Позивач надала суду
заяву про відкладення справи, але
повідомлені нею причини неявки не
визнано судом поважними. З урахуванням
положень ч.2 ст.305 ЦПК України неявка в
судове засідання, осіб які беруть
участь у справі, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги, апеляційний суд
приходить до наступного висновку.

Рішення Бахмацького районного суду від
11 лютого 2014 року було змінено рішенням
апеляційного суду Чернігівської
області від 11 березня 2014 року, шляхом
виключення із мотивувальної частини
цього рішення посилання на те, що
незнання про існування заповіту є
поважною причиною пропуску строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Проте ухвалою колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 04 червня 2014 року було
задоволено касаційну скаргу ОСОБА_6,
скасовано рішення апеляційного суду
від 11 березня 2014 року, а справу передано
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду
Вищий спеціалізований суд України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшов висновку, що апеляційний
судом було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України
висновки і мотиви суду касаційної
інстанції, з яких скасовані рішення, є
обов'язковими для суду першої чи
апеляційної інстанції при повторному
розгляді справи.

Судом встановлено, що 24 листопада 1986
року ОСОБА_8 склала заповіт, який був
посвідчений секретарем виконавчого
комітету Батуринської селищної ради,
згідно з яким все своє майно, а саме 12
частину будинку з надвірними будівлями
в АДРЕСА_1, заповіла ОСОБА_9 (а.с.9).

Даний заповіт є чинним, ніким не
скасований, що також підтверджується
довідкою Батуринської міської ради №
03-08/23 від 17 січня 2014 року (а.с.32).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 померла. Після
її смерті до Бахмацької районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини
звернувся її чоловік ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_10 помер. Після
його смерті до Бахмацької районної
державної нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини за
заповітом звернулася ОСОБА_6

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до висновку,
що позивач ОСОБА_7 пропустила строк для
подання заяви про прийняття спадщини з
поважних причин, а саме у зв'язку із
хворобою та через незнання про
існування заповіту, про наявність
якого дізналась в листопаді 2013 року.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції не погоджується апеляційний
суд, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про
спадкування право на спадщину виникає
в день відкриття спадщини, спадщина
відкривається внаслідок смерті особи
або оголошення її померлою, для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1
ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за
позовом спадкоємця, який пропустив
строк для прийняття спадщини з
поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто, право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272
ЦК України можуть бути застосовані,
якщо у спадкоємця були перешкоди для
подання такої заяви, та ці обставини
визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а
він не скористався правом на прийняття
спадщини через відсутність інформації
про спадкову масу, то положення ч. 3 ст.
1272 ЦК України не застосовуються.

Позивач ОСОБА_7, звертаючись до суду з
позовом, посилалась на те, що вона
своєчасно спадщину не прийняв через
те, що не знала про існування заповіту,
складеного ОСОБА_11 на її ім'я, і про його
існування дізналась в листопаді 2013
року.

Проте істотне значення для справи є
встановлення моменту, коли спадкоємець
дізнався про смерть спадкодавця.

Обов'язком спадкоємця є доведення
поважності пропуску строку для
прийняття спадщини, а саме з моменту її
відкриття до моменту звернення до
нотаріуса із відповідною заявою.

Матеріалами справи підтверджено, що
ОСОБА_7, достовірно знаючи про смерть
спадкодавця ОСОБА_8, не зверталась до
нотаріуса із заявою про прийняття
спадщини на протязі восьми років з дня
смерті останньої, тобто свідомо, за
відсутності будь-яких перешкод не
вчиняла дії з прийняття спадщини
протягом шести місяців з моменту її
відкриття.

Задовольняючи позовні вимоги на
підставі ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд
першої інстанції не врахував, що право
на спадщину належить спадкоємцеві з
моменту її відкриття, закон зобов'язує
спадкоємця, який постійно не проживав
із спадкодавцем, у шестимісячний строк
подати нотаріусу заяву про прийняття
спадщини.

Відсутність інформації у ОСОБА_7 про
існування заповіту на її користь не є
поважною причиною пропуску
встановленого законом строку для
подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивача на те, що вона з
поважних причин пропустила строк для
подання заяви про прийняття спадщини
через перебування в останні дні строку
на амбулаторному лікуванні, також не
може бути визнана судом як поважна
причини, оскільки факт перебування
ОСОБА_7 на амбулаторному, а не
стаціонарному лікуванні, не свідчить
про наявність істотних труднощів для
неї для звернення до нотаріусу із
відповідною заявою.

Зі змісту п. 207 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України вбачається, що письмову заяву
про прийняття спадщини та відмову від
неї може бути надіслано поштою (була
чинна на момент відкриття спадщини,
втратила чинність на підставі наказу
Міністерства юстиції України № 296/5 від
22.02.2012 року).

Отже, обставини, на які посилається
позивач ОСОБА_7, не можуть вважатися
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для вчинення нею дій по
прийняттю спадщини.

З врахуванням наведеного, рішення суду
не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК
України, судом помилково застосовано
до спірних правовідносин ч. 3 ст. 1272 ЦК
України, а тому підлягає скасуванню з
постановленням нового рішення про
відмову в позові.

Вимога апеляційної скарги про
необхідність постановлення окремої
ухвали відносно судді першої інстанції
ОСОБА_12. не може бути задоволена,
оскільки матеріалами справи не
доведено наявність для цього законних
підстав.

На підставі ст. 88 ЦПК України з позивача
на користь апелянта належить стягнути
121 грн. 80 коп. судових витрат, понесених
останньою при зверненні до суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.1220, 1222, 11268, 1269, 1272 ЦК
України, ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319
ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Бахмацького районного суду від
11 лютого 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6,
Батуринської міської ради про
визначення додаткового строку для
прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 121
грн. 80 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: