Справа № 456/5924/13-ц
Провадження № 2/456/303/2014
РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2014 року Стрийський
міськрайонний суд Львівської області в
складі:

головуючого - судді Саса С. С.

при секретарі Лещишин З.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Стрий справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Управління держземагенства у
Стрийському районі про встановлення
земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом в
суд до відповідача ОСОБА_2, третьої
особи Управління держземагенства у
Стрийському районі та просить
встановити земельний сервітут
ремонтно-будівельної смуги на відстані
одного метра від стіни її житлового
будинку на земельну ділянку
відповідача ОСОБА_2 площею 0,020 га.,
зобов'язати відповідача ОСОБА_2 укласти
договір земельного сервітуту з
позивачем та зареєструвати його у
встановленому законодавством порядку.
В обгрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що являється
власником земельної ділянки площею 0,0169
га, що знаходиться в АДРЕСА_1 на якій
розташований її житловий будинок. Дана
земельна ділянка межує із земельної
ділянкою відповідача ОСОБА_2 Межа між
земельними ділянками проходить по
стіні будинку позивача. В 2007 році
відповідач обгородила свою земельну
ділянку, чим позбавила позивача
доступу до стіни свого будинку та
можливості провести відповідні
ремонтні роботи. Позивач вважає, що дії
відповідача створюють їй перешкоди для
користування своїм майном, що порушує
її право власності, оскільки вона
фактично позбавлена можливості вільно
і безперешкодно проводити ремонт та
обслуговування свого будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та
її представник ОСОБА_3 позов підтримали
покликаючись на викладені в позовній
заяві обставини та просять позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_4 в судовому засіданні позов
заперечили та пояснили, що земельна
ділянка площею 0,0313 га по АДРЕСА_2 була
передана ОСОБА_2 для обслуговування
житлового будинку рішенням виконкому
Стрийської міської ради від 26.09.2001 року
та належить їй згідно державного акту
на право приватної власності на землю.
Позивач безпідставно звинувачує
відповідача в тому, що їй не дають
доступу до стіни свого будинку,
оскільки коли необхідно, відповідач
надає позивачу такий доступ. Позивачка
не зверталася до відповідача з
пропозицією укласти договір
земельного сервітуту та зареєструвати
його у встановленому законодавством
порядку. Якщо б позивачка звернулася до
відповідача із пропозицією укласти
договір земельного сервітуту, то
відповідачка б уклала з нею такий
договір. Судом не може бути
встановлений земельний сервітут на
земельну ділянку, оскільки такий не
погоджувався між власниками земельних
ділянок. Просить відмовити в позові.

Представник третьої особи Управління
Держземагенства у Стрийському районі
Львівської області Лесишин І.С. проти
задоволення позову не заперечив, однак
просить вирішити справу відповідно до
вимог чинного законодавства.

Проаналізувавши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та їх
представників, представника третьої
особи, суд вважає, що в задоволенні
позову слід відмовити виходячи з
наступного.

Частиною 1 статті 401 ЦК України
передбачено, що право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 102-1 ЗК України
право користування чужою земельною
ділянкою для сільськогосподарських
потреб (емфітевзис) і право
користування чужою земельною ділянкою
для забудови (суперфіцій) виникають на
підставі договору між власником
земельної ділянки та особою, яка
виявила бажання користуватися цією
земельною ділянкою для таких потреб,
відповідно до Цивільного кодексу
України.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 402 ЦК України
земельний сервітут може бути
встановлений договором між особою, яка
вимагає його встановлення, та
власником (володільцем) земельної
ділянки. У разі недосягнення
домовленості про встановлення
сервітуту та про його умови спір
вирішується судом за позовом особи, яка
вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 ЦК України особа
має право вимагати від власника
(володільця) сусідньої земельної
ділянки, а в разі необхідності - від
власника (володільця) іншої земельної
ділянки надання земельного сервітуту.

Із державного акту на право власності
на земельну ділянку серії ЯЛ № 649723 від
28.11.2012 року позивач ОСОБА_1 на підставі
рішення Стрийської міської ради № 498
від 25.08.2010 року є власником земельної
ділянки площею 0,0169 га розташованої в
АДРЕСА_1 Львівської області.

Із державного акту на право приватної
власності на землю серії ІІІ-ЛВ № 009211
від 23.10.2001 року вбачається, що
відповідач ОСОБА_2 на підставі рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради від 26.09.2001 року № 263 є
власником земельної ділянки площею 0,0313
га розташованої в АДРЕСА_2.

Судом встановлено, що сторони
являються власниками суміжних
земельних ділянок, що розташовані за
адресами по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 на
яких розташовані їх житлові будинки.
Межа між земельними ділянками сторін
частково проходить по стіні житлового
будинку позивача ОСОБА_1

В судовому засіданні встановлено, що
позивач ОСОБА_1 не зверталась до
відповідача ОСОБА_2 із пропозицією
укласти договір про встановлення
земельного сервітуту для
обслуговування стіни будинку в якому
необхідно встановити порядок, умови та
час доступу на земельну ділянку
відповідача ОСОБА_2 Крім цього,
відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
ствердила, що при зверненні позивача
ОСОБА_1 до неї з питанням доступу до її
земельної ділянки їй такий буде
наданий коли необхідно.

Відповідно до п. 22-3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004
року Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ із змінами, внесеними
згідно з Постановою Верховного Суду
України № 2 від 19.03.2010 при вирішенні
спорів щодо права користування чужою
земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис) або для забудови
(суперфіцій) слід виходити з того, що
згідно зі статтею 102-1 ЗК право на таке
користування виникає на підставі
договору між власником земельної
ділянки та особою, яка виявила бажання
користуватися нею для
сільськогосподарських потреб або для
забудови відповідно до ЦК.

З огляду на вищевказане, суд вважає
необхідним відмовити в позові.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК
України, ст. ст. 402, 403 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа Управління
держземагенства у Стрийському районі
про встановлення земельного сервітуту.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
Сас С.С.