Провадження № 6-428/14
Справа №760/8382/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної
О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні подання старшого державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
- Бурлаки Р.В., стягувач: ПАТ
«Укргазбанк», боржник: ОСОБА_2,
зацікавлена особа-ОСОБА_4 про
визначення частки боржника у праві
спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Бурлака Р.В.
звернувся до суду з заявою в якій
просив визначити частку боржника
ОСОБА_2 у праві спільної сумісної
власності подружжя на квартиру
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї заяви державний
виконавець Бурлака Р.В. зазначив, що на
виконанні у відділі державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві
знаходиться виконавче провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа № 2-1011-1, виданого 12.03.2009 року
Солом'янським районним судом м. Києва
про стягнення на користь ПАТ
"Укргазпромбанк" з ОСОБА_2
заборгованості за кредитним договором
в сумі 87 843,22 грн.

Боржником ОСОБА_2 рішення суду у
добровільному порядку не виконано.

Державний виконавець посилається на
те, що боржнику на праві спільної
сумісної власності з його дружиною
ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1.
Вказана квартира придбана дружиною
боржника ОСОБА_4 16.11.2000 року на підставі
договору купівлі-продажу.

Враховуючи, що вказана квартира є
єдиним майном, яке належить боржнику на
праві власності, відсутність у нього
іншого майна на яке може бути звернуто
стягнення в рахунок погашення
заборгованості, рівності часток
подружжя у праві спільної сумісної
власності, державний виконавець
просить виділити частку боржника із
спільної сумісної власності з метою
виконання рішення суду.

Ухвалою Солом'янського районного суму
м. Києва від 10 грудня 2013 року у
задоволенні подання було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
09 квітня 2014 року ухвалу Солом'янського
районного суму м. Києва від 10 грудня 2013
року було скасовано, а матеріали
цивільної справи за поданням старшого
державного виконавця ВДВС
Солом»янського РУЮ у м. Києві Бурлаки
Р.В. про визначення частки боржника у
праві спільної сумісної власності
повернуто на новий розгляд.

В судовому засіданні стягував та
старший державний виконавець ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві Бурлака
Р.В. подання підтримали та просили його
задовольнити.

Боржник та зацікавлена особа -ОСОБА_4 в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час розгляду справи повідомлені
належним чином, про причини неявки суд
до відома не поставили.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 ЦПК України
неявка сторін та інших осіб в судове
засідання не є перешкодою для
вирішення питання про визначення
частки майна боржника у майні, яким він
володіє спільно з іншими особами.

Вислухавши пояснення держвиконавця та
стягувача, дослідивши матеріали справи
та подану заяву, суд приходить до
наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у
відділі державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві знаходиться
виконавче провадження по примусовому
виконанню виконавчого листа № 2-1011-1,
виданого 12.03.2009 року Солом'янським
районним судом м. Києва про стягнення
на користь ПАТ "Укргазпромбанк" з
ОСОБА_2 заборгованості за кредитним
договором в розмірі 87 843, 22 грн. (а.с.86-87).

07.04.2009 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, якою надано
боржнику ОСОБА_2 строк для
добровільного виконання рішення суду
до 14.04.2009 року (а.с.88).

Разом з цим на даний час вказане
рішення суду не виконано.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України,
питання про визначення частки майна
боржника у майні, яким він володіє
спільно з іншими особами, вирішується
судом за поданням державного
виконавця.

Судом встановлено, що 19.02.1995 року ОСОБА_2
уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.112).

З матеріалів справи вбачається, що
16.11.2000 року ОСОБА_4 придбала у власність
квартиру АДРЕСА_1 за договором
купівлі-продажу, посвідченого
Соловйовою Г.Л., державним нотаріусом
21-ої Київської державної нотаріальної
контори, зареєстровано в реєстрі за №
2-4380 (а.с.95-96).

Згідно ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах у
депозитарних установах.

У разі відсутності у боржника коштів та
інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача,
стягнення звертається також на належне
боржнику інше майно, за винятком майна,
на яке згідно із законом не може
бути накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження. У разі якщо
боржник володіє майном спільно з
іншими особами, стягнення звертається
на його частку, що визначається судом
за поданням державного виконавця.

Разом з тим, державним виконавцем до
звернення з даним поданням до суду, не
були здійсненні достатні дії , що
передбачені ЗУ «Про виконавче
провадження» для встановлення
наявності у боржника грошових коштів,
цінностей або іншого майна, на яке
можливо звернути стягнення.

В судовому засіданні держвиконавцем
визнано вказані обставини.

Крім того, держвиконавцем не було
вирішено питання щодо звернення
стягнення на іпотечне майно, належне
ОСОБА_2 , тобто після відмови в
задоволенні аналогічного подання
держвиконавця згідно ухвали
Солом»янського районного суду м.Києва
від 24.01.2011 року.

Разом з тим, про необхідність
встановлення даних обставин зазначено
в ухвалі Апеляційного суду м.Києва від
09.04.2014 року, які обов»язкомими для суду
першої інстанції.

Так, згідно п.2.8. Договору банківського
кредиту № 243-Ф-К/08 від 04.04.2008 року кредит
забезпечений іпотекою майна, а саме
земельною ділянкою площею 0,1187 га,
цільове призначення якої - для
індивідуального будівництва, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та
належить ОСОБА_2 на підставі Договору
купівлі-продажу від 04.04.2008 року (а.с.5).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
іпотеку» іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЗУ «Про
виконавче провадження», звернення
стягнення на будинок, квартиру,
земельну ділянку, інше нерухоме майно
фізичної особи проводиться у разі
відсутності в боржника достатніх
коштів чи рухомого майна. При цьому в
першу чергу звертається стягнення на
окрему від будинку земельну ділянку,
інше приміщення, що належать боржнику.
В останню чергу звертається стягнення
на житловий будинок чи квартиру, в
якому фактично проживає боржник.

Разом з тим, державним виконавцем не
вирішувалося питання про звернення
стягнення на земельною ділянкою площею
0,1187 га, яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2, що не
заперечувалося держвиконавцем в суді.

Будь-якого процесуального документу з
даного приводу , який давав можливість
суду встановити відсутність підстав
для такого звернення, держвиконавцем
надано не було.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що боржнику належить два
транспортних засоби, на які можливо
звернути стягнення в порядку
примусового виконання рішення. Проте,
дане питання держвиконавцем вирішено
не було та відповідних доказів щодо
неможливості такого звернення в
рахунок погашення заборгованості,
держвиконавцем надано не було (а.с.217).

З огляду на викладене, суд не знаходить
підстав для задоволення подання.

.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ
«Про виконавче провадження», ст. 379 ЦПК
України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві Бурлаки Р.В. про
визначення частки боржника у праві
спільної сумісної власності -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва через суд
першої інстанції протягом п'яти днів з
дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: