Справа № 445/1070/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року Золочівський
районний суд Львівської області

в складі судді Постигача
Б. А.

при секретарі Мацайло О.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Золочеві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" про визнання права
власності на нерухоме майно , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом
до публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю .

Свій позов мотивує тим, що в 1980 р.
вона влаштувалася на роботу в дорожньо
- ремонтний пункт -1 (ДРП-1) шляхово -
експлуатаційної дільниці № 878 (ШЕД № 878
м. Винники Львівська область) на посаду
дорожньої робітниці і була зайнята на
роботах по ремонту доріг м. Золочева.

На той час вона проживала з двома
синами ОСОБА_2 1974 р. н. і ОСОБА_4 1982 р. н. в
гуртожитку в АДРЕСА_1.

Цей гуртожиток мали зносити і
оскільки вона немала іншого житла, то в
лютому - березні 1986 р. вона змушена була
поселитися з дітьми у половину будинку
АДРЕСА_2, який належав ШЕД № 878 та був
призначений для тимчасового обігріву
дорожніх робітників. З дозволу
керівництва вона приписалася в цьому
будинку у 1986 р.

В серпні 1986 р. її перевели в
дорожньо- ремонтний пунку-2 шляхово -
експлуатаційної дільниці № 878 на
посаду дорожньої робітниці. Вона була
зайнята на роботах по ремонту доріг с.
Куровичі.

З того часу вона проживає в с.
Куровичі Золочівського району.

Будинок АДРЕСА_2 не був
призначений для постійного проживання
людей. У ньому не було газопостачання,
водопостачання, водовідведення,
відсутні туалет і ванна. За власні
кошти вона в частині, якою
користується облаштувала ванну,
туалет, провела воду, газ.

З березня 1986 р. по теперішній час
вона відкрито, безперервно та
добросовісно володіє та користується
приміщеннями в будинку АДРЕСА_2.

Будь - яких документів щодо
володіння і користування цим будинком
у неї не було, на її ім"я ордер на
вселення не виписувався.

Вона з 1986 р. не вносить жодних
платежів в користь відповідача за
користування частиною будинку АДРЕСА_2

Представник ПАТ "Державна акціонерна
компанія"Автомобільні дороги України "
в судове засідання не зявився , хоча
відповідач належним чином був
повідомлений про день розгляду справи ,
що підтверджено повідомлени про
вручення повітки.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву ОСОБА_1 і просить в задоволенні
позову відмовити. Мотивує це тим , що це
приміщеннні не є житлом , а ОСОБА_1 не
заволоділа ним добросовісно , так як
вона знала і не могла не знати про
відсутність у неї підстав для набуття
права власності.

Це приміщення призначене для
тимчасового проживання дорожніх
працівників.

З часу утворення компанії це
приміщення включене в статуний фонд
компанії і ДАК "Автомобільні дороги
України" є на балансі і є його
власником.

Оцінивши подані докази , суд прийшов
до переконання , що позов задоволенню
не підлягає з таких підстав.

У відповідності до ст.344 ч.1 ЦК України ,
особа , яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито ,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років або рухомим майном -
протягом 5 років , набуває право
власності на це майно ( набувальна
давність) , якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Отже , необхідною умовою визнання
права власності на нерухоме майно є
факт добросовісного заволодіння чужим
майном.

Добросовісне заволодіння означає , що
ОСОБА_1 не знала і не могла знати про те
, що вона заволодіває чужим маном ,
тобто що у неї не було сумніву щодо
правомірності набуття майна .

Позивачка як в позовній заяві , так і
в судовому засіданні пояснила , що вона
в спірний будинок поселилась з дозволу
керівництва ШЕД № 878 , якому тоді
належав будинок і особисто начальник
ШЕД - 878 передав їй ключі від цього
приміщення. .

З копії трудової книжки позивачки
видно , що вона з 18.08.1986 року передена
дорожною робочою в ШЕД № 878 .

Довідкою Куровичівської сільської
ради Золочівського району № 138 від
20.02.2013 року підтверджено , що будинок в
якому проживає сім`я ОСОБА_1 не стоїть
на балансі сілської ради.

Як видно з довідки філії Львівської
ДЕД № 39 від 22.04.2013 року , то будинок в
АДРЕСА_2 , як дім дорожнього майстра , в
2002 році увійшов до статутного фонду як
основний засіб і приватизації не
підлягає.

Це підтверджено і листом ДАК
"Автомбільні дороги України" , який був
адресований ОСОБА_1 27.03.2013 року.

Позивачка надала суду ряд документів ,
які підтверджують її факт тривалого(
більше 10 років) проживання в спірному
будинку . Але для визнання за нею права
власності на будинок цього
недостатньо.

Та обставина , що ОСОБА_1 за свої кошти
влаштувала в будинку газопостачання ,
водопостачання , обладнала туалет і
ванну не дає їй права на визнання за
нею права власності на будинок ,
оскільки між нею і відповідачем не було
домовленості про те , що в такому
випадку будинок стане її власністю..

Вона має право вимагати повернення
їй витрачених на це коштів.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України , 344
ч.1 ЦК України суд- ,

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна
компанія"Автомобільні дороги України "
про визнання права власності будинок в
АДРЕСА_2 відмовити .

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
на протязі 10 днів з дня його
проголошення

Суддя Б. А. Постигач