Справа № 596/1422/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р.

Гусятинський районний суд
Тернопільської області

в складі: головуючого суду
Лисюк І.О.

при секретарі
Федорів О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Гусятин цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
треті особи, що не заявляють
самостійних вимог: відділ державної
виконавчої служби Чортківського
районного управління юстиції та відділ
державної виконавчої служби
Гусятинського районного управління
юстиції визнання угоди дійсною,
визнання права власності на автомобіль
та виключення майна з акту опису та
арешту, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3 посилаючись на те, що в лютому 2006
року він вирішив придбати автомобіль
ВАЗ 2106, 1979 року випуску.
Зателефонувавши позивач домовився із
відповідачем ОСОБА_3 про зустріч для
огляду автомобіля. 26 лютого 2006 року,
позивач із своїм сином ОСОБА_4 поїхали
до відповідача додому, де оглянули його
автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_6, кузов №
НОМЕР_2, і домовились про його
купівлю-продаж.

Оскільки технічний стан автомобіля
ОСОБА_2 задовільняв, вони домовились
про усі умови продажу автомобіля, в
тому числі і про його ціну. З метою
розрахунку за вищевказаний автомобіль,
ОСОБА_2 передав ОСОБА_5 7000 гривень, на
підтвердження чого, останнім було
написано розписку, в якій він зазначав,
що отримав кошти від ОСОБА_2 за продаж
автомобіля та ніяких претензій
стосовно укладеної угоди до ОСОБА_2 не
має. Враховуючи те, що для укладення
таких угод між фізичними особами
дозволяється проста письмова форма,
нотаріально посвідченого договору
купівлі- продажу вони не укладали. За
домовленістю між позивачем та
відповідачем останній мав видати на
ОСОБА_2 довіреність на керування даним
автомобілем, оскільки для нотаріальної
реєстрації договору купівлі - продажу
необхідно проводити оцінку автомобіля
та інші оплачуванні дії, на проведені
яких у ОСОБА_2 та у ОСОБА_3 грошей не
було. Після цього відповідачем на ім'я
позивача було видано довіреність серії
ВСР № 108620 терміном на 10 років, тобто до
першого березня 2016 року, надавши ОСОБА_2
повноваження щодо повного
розпорядження, користування та
володіні транспортним засобом,
оскільки у працівників ДАІ виникли б до
ОСОБА_2 питання про правомірність
керування автомобілем. На
підтвердження придбання автомобіля
відповідач передав йому реєстраційні
документи на автомобіль і ОСОБА_2, на
придбаному автомобілі поїхав додому.
Позивач вважає себе власником
автомобіля, він застрахував свою
цивільну відповідальність, що
доводиться полісом № АС/5729660 від
27.09.2013р. та використовував автомобіль
за призначенням та особистими
потребами.

Своє право власності в органах МРЕВ
УМВС України він не реєстрував,
оскільки не було для цього часу та
коштів.

08 червня 2014 року проїжджаючи по
автодорозі м. Чортків, Тернопільської
області ОСОБА_2 було зупинено
працівниками ДАЇ, які повідомили, що на
його автомобіль накладено арешт
державні виконавцем Відділу державної
виконавчої служби Гусятинського
районного управління юстиції смт.
Гусятин, оскільки його власник ОСОБА_3 є
боржником і на його майно накладено
арешт. Після цього було складено
протокол затримання автомобіля
позивача, поставлено автомобіль на
майданчик затриманого транспорту ДАІ
УМВС України в Тернопільської області
по вул. Копичинецька 128, м. Чортків. а
реєстраційні документи ОСОБА_2
повернуто.

13 червня 20І4 року, згідно акту опису й
арешту майна, в присутності
представника Відділу державної
виконавчої служби Чортківського
районного управління юстиції м.
Чортків, ОСОБА_2 було повернуто
автомобіль з майданчику затриманого
транспорту ДАІ УМВС України м. Чортків,
на відповідальне зберігання, але в
позасудовому порядку довести своє
право власності на автомобіль він не
має можливості.

За вказаних обставин ОСОБА_2 вимушений
звернутися до суду з метою захисту
свого порушень майнового права на
автомобіль, що був придбаний ним у
ОСОБА_3 01.03.2006 року.

Позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні
позовні вимоги підтримав повністю,
додатково пояснив: що 1 березня 2006 року
він купив машину в ОСОБА_3 8 червня 2014
року їхав в напрямку Бучача, його
зупинив інспектор і повідомив, що
потрібно перегнати автомобіль на штраф
майданчик, тому що машина під арештом.
На даний час автомобіль знаходиться у
позивача на зберіганні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому позовні
вимоги визнав,. Додатково пояснивши, що
дійсно 01.03.2006 року він продав
автомобіль ОСОБА_6 сторони домовились
про усі умови купівлі авто, проте
договір купівлі продажу вони
нотаріально не посвідчили, а оформили
договір доручення. 2006 року він не
володів та не користувався зазначеним
транспортним засобом. Представник
третьої особи: Відділу ДВС
Гусятинського РУЮ ОСОБА_7 заперечувала
щодо задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін та
перевіривши матеріали справи, прийшов
до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Згідно з полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АС/5729660
автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_6,
застраховано страхувальником ОСОБА_4.
(а.с.4).

Згідно розписки від 09.06.2014р. ОСОБА_3
прийняв від ОСОБА_2 кошти в сумі 7000 (сім
тисяч) грн. як плату за договором
купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з.
НОМЕР_6. (а.с. 5)

Відповідно до довіреності серії ВСР №
108620 від 01.03.2006р. ОСОБА_3 уповноважив
ОСОБА_2 або ОСОБА_4 або ОСОБА_8 продати за
ціну і на умовах за їх розсудом
належний йому транспортний засіб. (а.с.
9).

В судовому засіданні сторони
підтвердили факт купівлі продажу 01.03.2006
року автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_6.,
пояснивши що договір доручення на
автомобіль, укладений між ними був
удаваним.

Згідно до свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_9 від
03.09.2004 ОСОБА_9 є власником автомобіля
ВАЗ 2106 (а.с. 8)

Постановою про арешт від 27.02.2014 року
серії ВП № 39724432 постановлено накласти
арешт на все рухоме та нерухоме майно
та заборонити здійснювати відчуження,
що належить боржнику: ОСОБА_3.

Як вбачається із акту опису й арешту
майна від 13.06.2014 року складеного
державним виконавцем відділу ДВС
Чортківського районного управління
юстиції Біликом С.П. на описане майно
накладено і арешт встановлено
обмеження права користування ним.

Постановою від 13.06.2014 було доручено
відділу ДВС Чортківського ВДАІ
затримано транспортний засіб марки ВАЗ
2106, 1979 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5.

Із акту огляду від 08.06.2014р. інспектор
ДПС ДАІ в Тернопільській області
здійснив огляд та тимчасове затримання
транспортного засобу ВАЗ 2106 д.н.з.
НОМЕР_6. (а.с. 7)

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу
України удаваним є правочин, який
вчинено сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили. Якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який
вони насправді вчинили, відносини
сторін регулюються правилами щодо
правочину, який сторони насправді
вчинили.

Згідно ч.2 ст. 220 Цивільного кодексу
України якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами,
і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін
ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий
договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу
України власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права на майно і про зняття з
нього арешту.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог щодо визнання договору
купівлі дійсним та визнання за
позивачем права власності на
автомобіль марки ВАЗ 2106, 1979 року
випуску, д.н.з. НОМЕР_7, кузов № НОМЕР_2, а
також виключення автомобіля ВАЗ 2106
д.н.з. НОМЕР_6 з акту опису і арешту майна
від 13.06.2014 року, складеного державним
виконавцем відділу ДВС Чортківського
районного управління юстиції Біликом
Степаном Петровичем при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-817,
виданого 14.11.2007 року Гусятинським
районним судом Тернопільської області.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст.10,11,60,61,209,212,214-215,217,218 ЦПК України,
ст. 15,16, 202-211, 220, 235, 328, 386, 391, 392, 638, 655 ЦК
України, Закону України «Про виконавче
провадження», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 про визнання угоди
дійсною, визнання права власності на
автомобіль та виключення майна з акту
опису та арешту, задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу
автомобіля ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_6, кузов №
НОМЕР_8, 1979 року випуску, укладений 1
березня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
дійсним.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_6, кузов №
НОМЕР_8, 1979 року випуску (свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу серії
НОМЕР_9 від 03.09.2004 року).

Виключити з акту опису і арешту майна
від 13.06.2014 року, складеного державним
виконавцем відділу ДВС Чортківського
районного управління юстиції Біликом
Степаном Петровичем при примусовому
виконанні виконавчого листа № 2-817,
виданого 14.11.2007 року Гусятинським
районним судом Тернопільської області,
наступне майно: автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з.
НОМЕР_6, кузов № НОМЕР_8, 1979 року випуску.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів до
апеляційного суду Тернопільської
області через Гусятинський районний
суд з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів до апеляційного
суду Тернопільської області через
Гусятинський районний суд з дня
отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду
І.О.Лисюк