У Х В А Л А

судового засідання

29.07.2014 року Франківський районний
суд міста Львова в складі :

головуючої судді Мартьянова С.М.

при секретарі Нетреба Г.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в місті
Львові справу за скаргою Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз», з участю боржників: ОСОБА_2,
ОСОБА_3, з участю заінтересованої особи:
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції на дії та
постанову державного виконавця,-

в с т а н о в и в:

25.06.2014р. Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» звернулось до
суду з скаргою, в якій просить
визнати дії державного виконавця
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
відмову у відкритті виконавчого
провадження від 28.04.2014 року
неправомірними, скасувати постанову
про відмову у відкритті виконавчого
провадження від 28.04.2014 року та
зобов'язати Франківський відділ
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції відкрити виконавче
провадження про солідарне стягнення
заборгованості за спожитий природний
газ з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 на суму 511,90
грн.

В обґрунтування вимог скарги
покликаються на те, що у провадженні
державного виконавця Франківського
відділу державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Дудар В.О. знаходився судовий
наказ, виданий 26.12.2011р. Франківським
районним судом м.Львова про солідарне
стягнення заборгованості за спожитий
природній газ з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5
на користь публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» заборгованості
в сумі 511,90 грн. 28.04.2014р. Франківським
відділом державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.
Зазначену постанову вважають
неправомірною, оскільки державним
виконавцем не вжито всіх заходів для
примусового виконання рішення, а саме
державним виконавцем Дудар В.О.
відкрито лише виконавче провадження
лише стосовно боржника ОСОБА_4,
стосовно інших солідарних боржників
відсутні постанови про відкриття
виконавчого провадження. Просять
скаргу задоволити.

Представник заявника Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» в судове засідання не
з'явився, подав заяву про про розгляд
справи без його участі, свої вимоги
підтримує в повному обсязі та просить
суд задоволити їх.

Сторони виконавчого провадження
та представник Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції в судове засідання не
з'явились, хоча були належно та вчасно
повідомлені про день, час та місце
розгляду скарги, що стверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення,
представник Франківського ВДВС
Львівського міського управління
юстиції подав заперечення на скаргу та
просить суд відмовити у задоволенні
скарги на дії державного виконавця, а
тому суд вважає за можливим розглянути
скаргу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши дійсні обставини справи, суд
приходить до висновку, що скаргу слід
задоволити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Частиною 1 ст.11, ч.1 ст.17 Закону
України «Про виконавче провадження»
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Судом встановлено, що 26.12.2011р.
Франківським районним судом м.Львова
виданий судовий наказ №2-н-1522/11 про
солідарне стягнення заборгованості за
спожитий природній газ з ОСОБА_4,
ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
«Львівгаз» заборгованості в сумі 511,90
грн. Даний судовий наказ не скасований.

28.04.2014р. Франківським відділом
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.3 ч.1 ст.49, Закону України
«Про виконавче провадження».

З наданої представником скаржника
копії супровідного листа
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції від
28.04.2014р. та постанови про закінчення
виконавчого провадження від 28.04.2014р.,
судом встановлено, що виконавче
провадження з примусового виконання
судового наказу №2-н-1522/11 від 26.12.2011 року
закінчено у зв'язку із смертю боржника
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, майна належного
боржнику, на яке можна звернути
стягнення для погашення
заборгованості в розмірах суми
стягнення не виявлено, що
стверджується відповідями з
реєструючи органів.

Згідно абз.2 п.3.12 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
року №512/5 організацію розшуку
боржника - юридичної особи та майна
боржника чи інформації про місце
отримання боржником доходів державний
виконавець здійснює шляхом
направлення запитів до органів
державної податкової служби, державної
реєстраційної служби України, банків,
Державної автомобільної інспекції
Міністерства внутрішніх справ України,
Державної казначейської служби
України, Державного агентства
земельних ресурсів, бюро технічної
інвентаризації, нотаріату, органів
статистики тощо або перевірки
інформації за даними електронних баз
даних та реєстрів, що містять
інформацію про майно чи доходи
боржника, а також за даними інших
джерел інформації як офіційних, так і
неофіційних.

Відповідно ч.1 ст.20 Закону України
Про виконавче провадження виконавчі
дії провадяться державним виконавцем
за місцем проживання, перебування,
роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна; право
вибору місця виконання між кількома
органами державної виконавчої служби,
що можуть вчиняти виконавчі дії з
виконання рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Суд погоджується з тим, що відповідно
до ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
вправі повернути стягувачу виконавчий
документ у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. При цьому, про
повернення стягувачу виконавчого
документа державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований.

Окрім того, в постанові Про
закінчення виконавчого провадження
міститься посилання на п.З ч.1 ст. 49 ЗУ
«Про виконавче провадження», згідно
положень якої виконавче провадження
підлягає закінченню у разі смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва», однак у
виконавчому документі зазначається
солідарне стягнення з декількох
боржників.

А тому суд приходить до висновку, що
права заявника порушено, оскільки
державним виконавцем не вжито всіх
заходів із стягнення заборгованості з
боржників відповідно до вимог ст.11 ЗУ
«Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1, положення
частини 2 статті 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Як зазначив Пленум Вищого
адміністративного суду України в
абзаці першому пункту 20 своєї
постанови від 13 грудня 2010 року № 3 «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» державний виконавець
зобов'язаний здійснювати необхідні
заходи щодо своєчасного і повного
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб і порядок, визначені
виконавчим документом.

Виходячи із ст. 33 Конституції
України, якою кожному гарантується
свобода пересування та вільний вибір
місця проживання, випливає, що питання
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України повинно порушуватися
державним виконавцем у виняткових
випадках у разі ухилення божника від
виконання зобов'язань, за умови вжиття
державним виконавцем всіх інших
можливих та передбачених чинним
законодавством заходів для виконання
рішення.

Відповідно до ст.14 ЦПК України при
набранні рішенням законної сили, воно є
обов'язковим до виконання на всій
території України, а державна
виконавча служба, як єдиний орган
примусового виконання, зобов'язана
прийняти всі необхідні заходи для його
виконання.

З огляду на те, що статтею 129
Конституції України встановлено, що
рішення суду, яке вступило в законну
силу є обов'язковим для виконання по
всій території України.

Як випливає з положень частини 1
статті 51 Закону України «Про виконавче
провадження», у разі якщо постанова
державного виконавця про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа
стягувачу визнана судом незаконною,
виконавче провадження підлягає
відновленню протягом трьох робочих
днів з дня надходження рішення суду.

Згідно з частиною 2 статті 387 ЦПК
України у разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи.

Крім цього, ст. 543 ЦК України
передбачено, що у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.
Кредитор, який одержав виконання
обов'язку не в повному обсязі від
одного із солідарних боржників, має
право вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників. Солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі. Виконання
солідарного обов'язку у повному обсязі
одним із боржників припиняє обов'язок
решти солідарних боржників перед
кредитором. Статтею 544 ЦК України
передбачено право боржника, який
виконав солідарний обов'язок, на
зворотну вимогу (регрес) до кожного з
решти солідарних боржників.

За таких обставин суд дійшов
висновку, що дії державного виконавця,
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 28.04.2014р. є неправомірними, оскільки
державним виконавцем не відкрито
виконавчого провадження щодо всіх
солідарних боржників, а також не вжито
заходів із стягнення заборгованості з
боржників відповідно до ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження", а
скарга Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» про скасування
оскаржуваної постанови та відновлення
виконавчого провадження підлягає до
задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 14, 210, 383-389
ЦПК України, ст. 129 Конституції України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд -

у х в а л и в:

Скаргу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації «Львівгаз» задоволити.

Визнання дій державного виконавця
Франківського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції Дудар В.О.
про закінчення виконавчого
провадження ВП №41449141 від 28.04.2014р.
неправомірними.

Скасувати постанову державного
виконавця Франківського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції Дудар В.О. про закінчення
виконавчого провадження ВП №41449141 від
28.04.2014р. та зобов'язати відкрити
виконавче провадження з примусового
виконання судового наказу №2-н-1522/11
Франківського районного суду м. Львова,
виданого 26.12.2011 року.

Ухвала може бути
оскаржена в апеляційному порядку до
апеляційного суду Львівської області
через суд першої інстанції протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
Мартьянова С.М.