У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Лесько А.О., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа -
Ясинуватська міська рада, про визнання
незаконним розпорядження комісії по
приватизації та скасування свідоцтва
про право власності на житло, за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Донецької області
від 22 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з вказаним позовом, посилаючись на
те, що йому та відповідачам у 1987-1988 році
була надана квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1. У цій квартирі
позивач періодично мешкав до 2010 року,
оскільки перебував на заробітках. У 2007
році батько позивача ОСОБА_4 звернувся
з заявою про визнання його безвісно
відсутнім. Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду від 22 березня 2007
року позивача було визнано безвісно
відсутнім з 01 квітня 1998 року. У 2011 році
ОСОБА_4 звернувся з заявою про
приватизацію квартири, та 20 липня 2011
року розпорядженням голови комісії по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради № 15/2 відповідачам передано у
спільну часткову власність спірну
квартиру, на підставі якого вони
отримали свідоцтво про право власності
на квартиру, розташовану за адресою:
АДРЕСА_1. Після того, як позивачу стало
відомо про те, що його визнано безвісно
відсутнім, він звернувся до суду з
заявою про скасування зазначеного
рішення суду.

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду від 15 вересня 2011
року рішення суду від 22 березня 2007 року
було скасовано.

Позивач вважає, що порушено його
конституційне право на житло, тому
просив суд визнати незаконним
розпорядження виконавчого комітету
Ясинуватської міської ради № 15/2 та
скасувати видане на його підставі
свідоцтво про право власності на дану
квартиру.

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 11 грудня 2013 року позовні
вимоги ОСОБА_3 задоволено. Визнано
незаконним розпорядження комісії по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради № 15/2 від 20 липня 2011 року. Скасовано
свідоцтво про право власності на житло,
видане 20 липня 2011 року комісією по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради на ім'я ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 і
ОСОБА_7 на квартиру, розташовану за
адресою: АДРЕСА_1. Вирішено питання про
судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Донецької
області від 22 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення
апеляційного суду та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив із того, що при
приватизації квартири не отримано
згоди усіх повнолітніх членів сім'ї,
які мали право на житло у цій квартирі.
Позивач був незаконно виключений із
членів сім'ї відповідачів та усунений
від участі у приватизації квартири,
тому розпорядження голови комісії по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради є незаконним і свідоцтво про право
власності на житло, видане на його
підставі, підлягає скасуванню.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про відмову у позові, суд апеляційної
інстанції, виходив із того, що на час
приватизації квартири за позивачем не
зберігалось право на житло, оскільки
він без поважних причин більше шести
місяців не мешкав у квартирі, тому
відповідно до ст. 5 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» розпорядження голови комісії по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради від 20 липня 2011 року № 15/2 є законним
та підстав для скасування свідоцтва
про право власності не має.

З таким висновком апеляційного суду
погодитись не можна, оскільки він не
ґрунтується на матеріалах справи та
суперечить нормам матеріального і
процесуального права.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове
рішення не відповідає.

Судом установлено, що позивач з 28
травня 1997 роки був зареєстрований у
квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7).

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 22 березня 2007 року ОСОБА_3
визнано безвісно відсутнім з 01 квітня
1998 року (а. с. 5).

04 травня 2007 року на підставі вказаного
рішення позивач знятий з реєстрації (а.
с. 7).

Згідно розпорядження голови комісії по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради від 20 липня 2011 року №
15/2 ОСОБА_4 передано у приватну
власність квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 56).

20 липня 2011 року комісією по
приватизації державного житлового
фонду виконкому Ясинуватської міської
ради видано свідоцтво про право
власності на житло - квартиру за
адресою: АДРЕСА_1, з якого вбачається, що
квартира належить на праві власності
відповідачам ОСОБА_4, та членам його
сім'ї ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у рівних
частках. Загальна площа квартири
становить 58,60 кв.м (а. с. 57).

Рішенням Ясинуватського
міськрайонного суду Донецької області
від 15 вересня 2011 року рішення
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 22 березня 2007 року
про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім
скасовано (а. с. 4).

07 жовтня 2011 року позивач знову
зареєструвався у спірній квартирі (а с.
6).

24 травня 2013 року два записи про зняття з
реєстрації 03 травня 2007 року та
реєстрацію з 07 жовтня 2011 року
анульовано, чим відновлено дію
первинної реєстрації позивача у
спірній квартирі з 28 травня 1997 року (а.
с. 53-54).

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що позивач
зберігав прав на житло у спірній
квартирі з 28 травня 1997 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19 червня 1992 року (у
редакції що діяла на момент здійснення
приватизації) передача займаних
квартир (будинків, кімнат у
гуртожитках) здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку, кімнаті у
гуртожитку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку, кімнати у гуртожитку).

Відмовляючи у задоволені позову, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що позивач більше шести місяців не
мешкав у спірній квартирі, тому не мав
права на подачу заяви на приватизацію
вказаного житла.

При цьому апеляційний суд не взяв до
уваги, що сама по собі відсутність
реєстрації на підставі рішення
Ясинуватського міськрайонного суду
Донецької області від 22 березня 2007 року
про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім
не свідчить про те, що позивач не
зберігав право на житло у спірній
квартирі.

Тому висновок суду першої інстанції, що
ОСОБА_3 слід вважати таким, що був
тимчасово відсутній, однак за ним
зберігалося право на житло, є вірним,
відповідно і висновок про скасування
розпорядження комісії по приватизації
державного житлового фонду виконкому
Ясинуватської міської ради № 15/2 від 20
липня 2011 року та свідоцтва про право
власності на житло видане 20 липня 2011
року є правильним.

Оскільки апеляційним судом скасоване
законне і обгрунтоване рішення суду
першої інстанції та ухвалено нове
рішення з неправильним застосуванням
норм матеріального та процесуального
права, тому рішення суду апеляційної
інстанції підлягає скасуванню із
залишенням у силі помилково
скасованого рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 339, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Донецької
області від 22 січня 2014 року скасувати,
рішення Ясинуватського міськрайонного
суду Донецької області від 11
грудня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Д.Д. Луспеник

Судді:
Б.І. Гулько

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко