Справа № 466/9917/13
Головуючий у 1 інстанції: Єзерський
Провадження № 22-ц/783/3924/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Брикайло М.В.,

за участі відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 04 квітня 2014 року у
справі за позовом Львівського
регіонального управління Державної
спеціалізованої установи «Державний
фонд сприяння молодіжному житловому
будівництву» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
дострокове повернення залишку кредиту,
-

в с т а н о в и л а :

рішенням Шевченківського районного
суду м. Львова від 04 квітня 2014 року
позов задоволено. Стягнуто солідарно з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» залишок
кредитних коштів у розмірі 162844,48грн.
Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі
просить рішення скасувати та ухвалити
нове, яким в задоволенні позовних вимог
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про дострокове повернення
залишку кредиту відмовити. Вважає, що
судом при ухваленні рішення, не в
повній мірі з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають дійсним
обставинам справи, неправильно
застосовані норми матеріального та
процесуального права. Зазначає, що суд
прийшов до не вірного висновку про те,
що відповідач умов кредитного договору
не виконав, не уклавши договір іпотеки
та страхування фінансових ризиків на
випадок псування, пошкодження або
знищення предмета іпотеки, що було
передбачено у договорі. Так, судом не
було враховано те, що для здійснення
будь-яких правочинів стосовно
нерухомого майна в тому числі
укладання договору іпотеки, право
власності на яке або право
користування яким мають діти, потрібна
попередня згода органів опіки та
піклування. З відповіді ж органу опіки
та піклування Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
№36-587 від 25.03.2014р. зазначено, що орган
опіки та піклування заперечує щодо
укладення іпотечного договору застави
квартири, оскільки в такій проживають
та мають право користуватися житлом
малолітні ОСОБА_4, ОСОБА_5, що позбавляє
відповідачів по справі можливості
укласти договір іпотеки.

Представник позивача та відповідач
ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися,
однак суд вважав за можливе проводити
розгляд справи у їх відсутності,
враховуючи, що такі особи
повідомлялись про час та місце
розгляду справи належним чином, причин
неявки (неявки представника) не
повідомили, клопотань про відкладення
розгляду справи до суду від них не
надходило, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305
ЦПК України,а також те, що позивачем
подано письмові заперечення на
апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
відповідача ОСОБА_2 на підтримання
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із позовної заяви,
Львівське РУДСУ «Державний фонд
сприяння молодіжному житловому
будівництву» звернулося в суд з даним
позовом, у якому посилаючись на ст. 1052
ЦК України, статтю 3 та пункти 4.2.4, 6.1
укладеного між позивачем та ОСОБА_2
кредитного договору просила про
стягнення достроково залишку кредиту
солідарно з відповідачів. Обґрунтували
позов тим, що відповідач ОСОБА_2 в
порушення умов договору не уклала
договору іпотеки придбаної в кредит
квартири, а також страхування
фінансових ризиків на випадок
псування, пошкодження або знищення
предмету іпотеки, що відповідно до
згаданої норми ЦК України є підставою
вимагати дострокового повернення
позики.

Суд першої інстанції задовольняючи
позовні вимоги вважав згадані доводи
позивача підставними та посилався на
згадану норму закону, а також ст.ст. 525,
526, 625 ЦК України, вказуючи, також, і про
те, що кредит отримала сім'я
відповідачів в особі ОСОБА_2

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги не в повній мірі з'ясував дійсні
обставини справи та не у повній мірі
дотримав вимоги закону.

Як вбачається із матеріалів справи,
встановлено судом першої інстанції та
сторонами не оспорюється 20.11.2007 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
було укладено кредитний договір №335.
Згідно умовами договору відповідач
отримала прямий адресний (цільовий)
кредит у сумі 271607,91 грн. терміном
повернення до 3 лютого 2037 року. Кредит
надавався на будівництво
(реконструкцію) житла загальною площею
87,4 кв.м., згідно з проектом за адресою
АДРЕСА_1

Також, згідно п. 3.1 договору позичальник
зобов'язаний протягом 10 календарних
днів з моменту отримання Фондом витягу
з реєстру прав власності на нерухоме
майно в бюро технічної інвентаризації
на збудоване (реконструйоване) за
рахунок коштів кредиту житло, укласти з
Фондом договір про іпотеку цього житла.
П. 3.3 Договору передбачає, що
позичальник зобов'язаний на підставі
ст. 8 Закону України «Про іпотеку»
протягом 10 календарних днів з моменту
укладення договору про іпотеку
збудованого (реконструйованого) житла
застрахувати це майно на його повну
вартість на користь Фонду від ризиків
випадкового знищення, випадкового
пошкодження або псування на весь
період дії договору про іпотеку.

Також, п. 6.1 Договору передбачено, що
збудоване житло передається
Позичальнику у власність. Свідоцтво
про право власності на збудоване
(реконструйоване) житло та інші
документи видаються Позичальнику
після укладення ним договору про
іпотеку збудованого
(реконструйованого) житла та договору
про страхування цього житла відповідно
до пункту 3.3 цього Договору.
Фінансування витрат, пов'язаних з
оформленням витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно в бюро
технічної інвентаризації на збудоване
(реконструйоване) за рахунок коштів
кредиту житло, нотаріальним
посвідченням договору про іпотеку
житла та договору про страхування
цього житла відповідно до п. 3.3 цього
Договору, здійснюється за рахунок
Позичальника.

Крім цього встановлено матеріалами
справи та сторонами не оспорюється те,
що кошти у кредит відповідачу
позивачем були надані, будинок АДРЕСА_1
збудований та на даний час у квартирі,
на будівництво якої був наданий кредит
проживають відповідачі та їх двоє
малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5 25.11.20011 р.н. Усі четверо осіб
зареєстровані у квартирі. Договір
іпотеки та договір про страхування
спірного житла - не укладався.

Заперечуючи проти позову відповідачі
вказували на те, що змоги укласти
договір іпотеки вони не мають, оскільки
органом опіки та піклування у наданні
згоди на укладення такого - відмовлено,
зважаючи, що у квартирі проживають двоє
малолітніх дітей.

Крім цього із пояснень відповідача у
судовому засіданні у суді апеляційної
інстанції та доданих нею свідоцтва про
право власності на згадану квартиру
від 27.04.2010 року та довідки позивача
№46-1-12 від 8.04.2013 року вбачається, що у
відповідачів наявне свідоцтво про
право власності на спірну квартиру, яке
було виготовлено ними самими без
участі представників позивача, а також
поточної заборгованості у ОСОБА_2,
згідно укладеного кредитного договору
- немає.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вказувалось вище п. 3.1 передбачено
обов'язок позичальника укласти договір
іпотеки з моменту отримання Фондом
витягу з реєстру прав власності на
нерухоме майно. Крім цього, п. 6.1
передбачає, що свідоцтво про право
власності на житло та інші документи
Позичальнику видаються після
укладення ним договору про іпотеку та
страхування житла.

Однак, як вбачається із матеріалів
справи у такій відсутні дані про
отримання позивачем витягу з реєстру
прав власності на житло, що є предметом
договору, а також наявні дані про
отримання відповідачами свідоцтва про
право власності на вказану квартиру.

Крім цього, у матеріалах справи наявний
лист Шевченківської районної
адміністрації №36-587 від 25.03.2014 року
відповідно до змісту якого Орган опіки
та піклування - Шевченківська районна
адміністрація Львівської міської ради
заперечує щодо укладення іпотечного
договору застави квартири за адресою:
АДРЕСА_1, оскільки за вказаною адресою
проживають та мають право користування
житлом малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Враховуючи вказане слід зробити
висновок про те, що відповідачами зі
згоди позивача, без укладення договору
іпотеки, було отримано свідоцтво про
право власності на квартиру, оскільки
самостійно отримати таке вони були не
взмозі. Що ж до укладення договору
іпотеки на даний час, то такий
відповідач ОСОБА_2 укласти не взмозі з
незалежних від неї причин, а саме через
відсутність згоди на укладення такого
органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Правочин,
яким скасовується чи обмежується
відповідальність за умисне порушення
зобов'язання, є нікчемним.

Зважаючи на вказане, а саме те, що
позичальник ОСОБА_2 належним чином
виконує умови договору щодо повернення
кредиту, заборгованості у неї перед
позивачем немає; те, що договір іпотеки
не укладений та відповідно страхування
житла не відбулось з незалежних від
позичальника причин (а саме через
незгоду з укладенням такого органу
опіки та піклування) та фактично зі
згоди позивача (яким, в порушення умов
договору, надано можливість
відповідачам отримати свідоцтво про
право власності на квартиру без
укладення договору іпотеки та
відповідно надано можливість вселення
у квартиру та реєстрацію там
малолітніх дітей) - підстав для
задоволення позову немає та у
задоволенні такого слід відмовити.

Враховуючи, що судом позов задоволено
рішення суду першої інстанції та
додаткове рішення як додаток, яким
вирішено питання судових витрат, слід
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову - відмовити.

Вказаним слід визнати обґрунтованою та
задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, 4,
313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р
і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Шевченківського районного
суду м. Львова від 4 квітня 2014 року та
додаткове рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 9 квітня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
Львівського регіонального управління
Державної спеціалізованої установи
«Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву» до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про дострокове повернення
залишку кредиту - відмовити.

Стягнути з Львівського регіонального
управління Державної спеціалізованої
установи «Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву» в
користь держави 1628,44 грн. судового
збору за подання позовної заяви та 699,52
грн. за подання апеляційної скарги, а
також в користь ОСОБА_2 114,7 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
шляхом подання касаційної скарги
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А. Левик

Судді:
В.Я.
Бакус

Т.А. Гірник