Справа №2/463/1312/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 липня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Жовнір Г. Б.

при секретарі судових засідань
Мединській Л.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, суд -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із позовом до
відповідача про стягнення страхового
відшкодування в розмірі 2 683,84 грн. та
витрат пов'язаних з проведенням оцінки
вартості відновлювального ремонту, що
становить 350 грн.

Позов мотивує тим, що 06.09.2013 року
між ТзДВ Страхова компанія
«Альфа-Грант» та ОСОБА_2 було укладено
договір обов'язкового страхування
цивільної відповідальності власників
наземних транспортних засобів. 25.11.2013
року сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобіля під
керуванням відповідача, внаслідок чого
транспортні засоби зазнали механічних
пошкоджень. Відповідача було визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення. Оскільки відповідач у
встановленому порядку не повідомив про
страховий випадок, проте кошти були
виплачені потерпілому за заявою
останнього, а тому позивач звернувся до
суду із регресним позовом.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, подав на адресу
суду заяву про розгляд справи у його
відсутності. Позовну заяву підтримав у
повному обсязі, не заперечує проти
постановлення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився повторно, про час та місце
розгляду справи належним чином
повідомлений, заяви про розгляд справи
у його відсутності суду не подав, не
представив заперечення на позов.

Враховуючи, що відповідач двічі
повідомлявся у встановленому законом
порядку, проте в судове засідання
повторно не з'явився, з врахуванням
представлених доказів, суд вважає
можливим розглянути справу у його
відсутності та ухвалити заочне
рішення, проти чого представник
позивача не заперечив.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
зібрані по справі докази, суд вважає, що
позов слід задоволити частково з
наступних підстав.

Між ТзДВ Страхова компанія
«Альфа-Грант» та ОСОБА_2 06.09.2013 року було
укладено договір обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, а саме
автомобіля «АЗЛК 21412», д.р.з. НОМЕР_2, що
стверджується полісом №АС/6839497 (а.с.4).

Судом встановлено, що 25.11.2013 року
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
автомобіля під керуванням відповідача
та автомобілем НОМЕР_1, під керуванням
ОСОБА_3, що також стверджується
довідкою Відділу ДАІ ЛМУ ГУ МВС України
у Львівській області (а.с.7).

Постановою Шевченківського районного
суду м. Львова від 16.01.2014 року ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративних правопорушень,
передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КпАП
України.

Відповідно до положень пп. 33.1.4 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди, яка
може бути підставою для здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати), водій
транспортного засобу, причетний до
такої пригоди, зобов'язаний
невідкладно, але не пізніше трьох
робочих днів з дня настання
дорожньо-транспортної пригоди,
письмово надати страховику, з яким
укладено договір обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ), повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
встановленого МТСБУ зразка, а також
відомості про місцезнаходження свого
транспортного засобу та пошкодженого
майна, контактний телефон та свою
адресу. Якщо водій транспортного
засобу з поважних причин не мав змоги
виконати зазначений обов'язок, він має
підтвердити це документально.

Судом також встановлено, що про
дорожньо-транспортну пригоду позивача
було повідомлено потерпілим ОСОБА_3
25.11.2013 року о 15:15 год., що стверджується
повідомленням про
дорожньо-транспортну пригоду від
потерпілого (а.с.8) та заявою про
страхове відшкодування (а.с.10).

Як вбачається із платіжного доручення
№1127 від 28.02.2014 року (а.с.33) позивачем
було виплачено потерпілому ОСОБА_3
страхове відшкодування в розмірі 2 683,84
грн.

Положеннями пп.ґ п.38.1 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов якщо він не
повідомив страховика у строки і за
умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту
33.1 статті 33 цього Закону.

З врахуванням наведених обставин, того,
що відповідачем не спростовано доводи
позивача про підставність позову та
розмір страхового відшкодування, суд
вважає, що позовні вимоги є
підставними, оскільки відповідачем,
всупереч вимогам Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» про настання страхового
випадку повідомлено не було.

А тому слід стягнути на користь
позивача суму страхового
відшкодування в розмірі 2 683,84 грн.

Проте суд не погоджується із доводами
позивача в частині стягнення вартості
витрат пов'язаних з проведенням оцінки
вартості відновлювального ремонту,
оскільки страховик не має права
вимагати відшкодування вартості
експертизи у зв'язку з тим, що такі
витрати страховика не є страховим
відшкодуванням, а спрямовані на
визначення розміру збитків.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено вичерпний перелік
витрат, які відшкодовуються страховою
компанією у разі пошкодження
транспортного засобу. До цього
переліку не віднесено витрати
страхувальника на проведення
експертиз.

Таким чином, витрати страхувальника,
які не передбачені статтею 29 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема на проведення оцінки
вартості відновлювального ремонту, не
входять до суми страхового
відшкодування, оскільки такі витрати
не є складовою фактичного розміру
збитків. Ці витрати належать до
звичайної господарської діяльності
страховика та не підлягають стягненню.

При цьому, задовольняючи позов
частково, у відповідності до ст.88 ЦПК
України, з відповідача на користь
стягувача слід стягнути сплачені та
документально підтверджені (а.с.4)
судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212-215, 224, 226
ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України,
ст.29, пп. 33.1.4 ст.33, пп.ґ п.38.1 ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», суд -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» () суму
страхового відшкодування в розмірі 2
683,84 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят
три грн. 84 коп.)

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Товариства з додатковою
відповідальністю Страхова компанія
«Альфа-Гарант» () судовий
збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті
сорок три грн. 60 коп.)

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою
відповідачів, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в строки і порядок передбачені
ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду
Львівської області через місцевий суд.

Суддя:
Жовнір Г. Б.