Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

судів - Ковальчук Н.М., Григоренко М.П.,

секретаря судового засідання Демчук
Ю.Ю.,

за участю

представника позивача ТзОВ „Кредитні
ініціативи" Рожко О.М.,

представника відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_6,

представник ТзОВ ТВП „Укрполь" Ганжи
Ю.Л.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду Рівненської області цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника позивача товариства з
обмеженою відповідальністю „Кредитні
ініціативи" на рішення Сарненського
районного суду від 3 квітня 2014 року у
цивільній справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
„Кредитні ініціативи" до ОСОБА_5,
товариства з обмеженою
відповідальністю торгово виробничого
підприємства „Укрполь" про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, що з'явились у судове
засідання, перевіривши рішення суду
першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сарненського районного суду
від 3 квітня 2014 року у задоволенні
позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача вказує на незаконність
рішення суду першої інстанції, яке
полягає в тому, що суд першої інстанції
не прийняв до уваги, не дослідив та не
дав правову оцінку наданим доказам
щодо внесення відповідачки до
нотаріально посвідченого реєстру про
боржників при укладенні договору про
відступлення права вимоги. Доводить, що
суд не в повному обсязі дослідив
обставини справи та дійшов неправильно
висновку, що до позивача не перейшло
право вимоги за кредитним договором
укладеним відповідачем із банком. За
викладених обставин просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову в повному обсязі.

В запереченні на апеляційну
скаргу відповідачка вказує на
безпідставність викладених в ній
доводів. Вважає, що позивачем не
доведено обставин щодо переходу права
на вимогу. Покликається на законність
рішення суду першої інстанції, просить
залишити його без зміни, а апеляційну
скаргу відхилити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається,
що за іпотечним договором №588/07 від 23
квітня 2007 року укладеного ЗАТ
„Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" з
ОСОБА_5, позичальнику надано кредит в
розмірі 200000 грн. із сплатою 17% річних, а
за додатковим договором від 21 серпня 2008
року за користування кредитом,
починаючи з 21 серпня 2008 року,
встановлена процентна ставка за
користування кредитом у розмірі 18%
річних, з погашенням кредиту
щомісячними платежами відповідно до
графіка в строк до 1 квітня 2012 року.

В забезпечення виконання
зобов'язання за іпотечним договором
поручителем виступив ТзОВ ТВП
„Укрполь", який 24 квітня 2007 року уклав з
банком договір поруки №591/07, за яким
несе солідарну відповідальність за
боржника перед кредитором.

17 грудня 2012 року ПАТ
„Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" з ТзОВ
„Кредитні ініціативи", в простій
письмовій формі, укладено договір
відступлення права вимоги за яким
право вимоги до позичальників банку
перейшло до позивача.

Відмовляючи у позові з підстав
того, що відповідачка не внесена в
реєстр боржників при укладенні
договору про відступлення банком права
вимоги для позивача, а також, що
відповідачка не повідомлення про
перехід права вимоги до позивача, суд
першої інстанції дійшов помилкового
висновку, з яким не може погодитися
колегія суддів.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Договір від 17 грудня 2012 року укладений
між ПАТ „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" та ТзОВ
„Кредитні ініціативи", про
відступлення права вимоги не
протиричить вимогам зазначеної норми,
та не оспорений.

Під час апеляційного розгляду справи у
судовому засіданні оглянуто
нотаріально посвідчений реєстр
боржників ПАТ „Акціонерного
комерційного
промислово-інвестиційного банку", який
передано ТзОВ „Кредитні ініціативи",
де на стр.5 зазначена боржниця,
відповідачка у справі ОСОБА_5

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Іпотечний договір №588/07 від 23 квітня 2007
року ЗАТ „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" з
ОСОБА_5 та договір поруки банка з ТзОВ
ТВП „Укрполь" від 24 квітня 2007 року №591/07
укладено в простій письмовій формі, а
тому договір від 17 грудня 2012 року
укладений між ПАТ „Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк" та ТзОВ „Кредитні ініціативи" не
потребував іншої форми укладення.

За вимогами ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Станом на 30 листопада 2013 року у ОСОБА_8
виникла заборгованість за іпотечним
кредитним договором в сумі 141179 грн. 49
коп. за кредитом, по відсотках за
користування кредитом в сумі 81033 грн. 80
коп., пеня 19273 грн. 34 коп.

У відповідності до ст.516 ЦК
України заміна кредитора відбувається
без згоди боржника, якщо інше не
передбачено договором, а якщо таке
повідомлення мало бути за умовами
договору, але не було дотримане, то
новий кредитор несе ризик невиконання
боржником свого обов'язку перед ним.

Поряд з цим слід зазначити, що
зазначена норма права не звільняє
боржника щодо виконання свого
обов'язку за кредитним договором по
сплаті кредиту, відсотків за його
користуванням та пені за порушення
умов кредитного договору.

Колегія суддів дійшла висновку,
що до позивача правомірно перейшло
право вимоги до відповідачів, який є
боржником за кредитним договором та до
поручителя перед кредитодавцем за
кредитним договором.

За викладених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги заслуговують на увагу, а тому
наявні підстави для застосування
положень ст.307 ЦПК України щодо
скасування рішення суду першої
інстанції, яке прийняте з порушенням
норм матеріального та процесуального
права та ухвалення нового рішення про
задоволення позовних вимог, як таких,
що є обґрунтованими та доведеними

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст.512-517 ЦК України, керуючись
ст.ст.303,307,309,314,316,324-325 ЦПК України
колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
позивача товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" задовольнити.

Рішення Сарненського районного суду
від 3 квітня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити та стягнути з
ОСОБА_5, товариства з обмеженою
відповідальністю торгово виробничого
підприємства „Укрполь" на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю „Кредитні
ініціативи" заборгованість за
іпотечним кредитним договором в сумі
141179 грн. 49 коп. за кредитом, по відсотках
за користування кредитом в сумі 81033 грн.
80 коп., пеня 19273 грн. 34 коп., а всього 214486
(двісті чотирнадцять тисяч чотириста
вісімдесят шість) грн. 63 коп. та судові
витрати по справі за сплату судового
збору в сумі 3293 (три тисячі двісті
дев'яносто три) грн. 3 коп.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий:
Ю.М. Рожин

Судді:
Н.М. Ковальчук

М.П. Григоренко