Справа № 2-5403/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2014

м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Надь Н.Ю.,

з участю представника позивача - Дідик
Н.В.,

представника Ужгородської районної
державної адміністрації Закарпатської
області - Брунцвик Л.В.,

представника Холмківської сільської
ради - Цицик В.М.,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Ужгород
цивільну справу за позовною заявою
Ужгородського міжрайонного прокурора
в інтересах держави в особі
Холмківської сільської ради та
Ужгородської районної державної
адміністрації до ОСОБА_5 про
скасування державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

Ужгородський міжрайонний прокурор
звернувся до Ужгородського
міськрайонного суду з позовною заявою
поданою в інтересах держави в особі:
Холмківської сільської ради
Ужгородського р-ну, Ужгородської
районної державної адміністрації до
ОСОБА_5 про скасування державного
акту на право приватної власності на
земельну ділянку, виданий ОСОБА_5 25.02.2005
року, серії ЗК №036754. Мотивуючи свої
позовні вимоги, позивач вказує на те, що
на підставі розпорядження голови
Ужгородської районної адміністрації
«Про затвердження проекту відведення
та надання земельних ділянок у
власність для ведення фермерських
господарств» № 548 від 02.12.2004 року,
затверджено проект відведення
земельних ділянок для ведення
фермерського господарства та надано у
власність земельні ділянки для ведення
фермерського господарства, зокрема
відповідачу ОСОБА_5 25.02.2005 року
відповідачу ОСОБА_5, було видано
державний акт серії ЗК №036754 від 25.02.2005
року на право власності на земельну
ділянку загальною площею 2,6802 га за
межами населених пунктів на території
Холмківської сільської ради для
ведення селянського (фермерського)
господарства, який зареєстрований в
книзі записів реєстрації державних
актів на право власності на землю та на
право постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 428.
Розпорядженням голови Ужгородської
районної адміністрації №149 від 09.04.2010
року на виконання протесту
Ужгородського міжрайонного прокурора
скасовано розпорядження голови
Ужгородської районної державної
адміністрації №548 від 02.12.2004 року в
частині затвердження проекту
відведення земельних ділянок трьом
громадянам, в тому числі і відповідачу
ОСОБА_5, у власність в розмірі земельної
частки (паю) для ведення фермерського
господарства. Позивач зазначив, що під
час здійснення перевірки щодо
законності надання у власність
земельних ділянок відповідно до
розпорядження голови Ужгородської РДА
№ 548 від 02.12.2004 року було виявлено, що
рішення про передачу ОСОБА_5 земельної
ділянки у власність для ведення
особистого селянського (фермерського)
господарства було прийнято
безпідставно у порушення ст. 118
Земельного Кодексу України, а саме
відповідно до змісту протоколу
засідання конкурсної комісії від 01.10.2001
року ОСОБА_5, конкурсний відбір по
створенню фермерського господарства
не проходила. Крім того, дозвіл на
складання проекту відведення
земельних ділянок за рахунок земель не
наданих у власність і користування за
межами с. Концово на території
Холмківської сільської ради від 02.03.2004
року Ужгородської РДА прийнято з
порушенням вимог чинного
законодавства у зв'язку з тим, що
підстав для отримання даного дозволу
не було, оскільки гр. ОСОБА_5 не
проходила та не отримувала дозволу
професійної (конкурсної) комісії з
питань створення фермерських
господарств. Вважаючи , що вказаний
державний акт виданий відповідачу із
порушенням вимог закону, з посиланням
на вище викладене, а також на те, що
розпорядження голови Ужгородської РДА
від 02.12.2004 року № 548 в частині
затвердження проекту відведення
земельної ділянки ОСОБА_5 у власність в
розмірі земельної частки (паю) для
ведення фермерського господарства
скасоване, відсутня правова підстав
набуття права власності на земельну
ділянку, а тому позивач просить суд
скасувати державний акт на право
власності на земельну ділянку для
ведення селянського (фермерського)
господарства серії ЗК №036754 від 25.02.2005
року виданий ОСОБА_5

В судовому засіданні представник
Ужгородської міжрайонної прокуратури
позовні вимоги

підтримав, просив задовольнити їх в
повному обсязі, з підстав викладених у
позові. В подальшому представник
Ужгородської міжрайонної прокуратури ,
який діє в інтересах держави в особі:
Холмківської сільської ради
Ужгородського р-ну, Ужгородської
районної державної адміністрації
подав до суду заяву про збільшення
позовних вимог, згідно якої просив суд
розпорядження голови Ужгородської
районної державної адміністрації № 548
від 02.12.2004 року "Про затвердження
проекту відведення та надання
земельних ділянок у власність для
ведення фермерських господарств" в
частині затвердження проекту
відведення та надання для ведення
фермерських господарств за рахунок
земель державної власності земельної
ділянки розміром 2,6802 га ОСОБА_5-
визнати незаконним та скасувати .
Заява мотивована тим, що рішенням
Апеляційного суду Закарпатської
області від 26.06.2013 року пункт 1
розпорядження голови Ужгородської
районної державної адміністрації від
09.04.2010 року № 149 " Про скасування
розпорядження голови державної
адміністрації" визнано незаконним та
скасовано.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного
суду від 18.02.2014 року у прийнятті заяви
про збільшення позовних вимог
відмовлено.

Представник Ужгородської районної
державної адміністрації Закарпатської
області в судовому засіданні позовні
вимоги підтримала, просила
задовольнити їх в повному обсязі
оскільки при винесенні розпорядження
№ 548 від 02.12.2004 р. в частині затвердження
проекту відведення земельних ділянок,
не було дотримано процедури для
отримання земельної ділянки. Порядок
передачі земельної ділянки для ведення
фермерського господарства
регламентовано ЗУ "Про фермерське
господарство". Обов'язковою умовою для
передачі земельної ділянки для ведення
фермерського господарства є висновок
професійної комісії з питань створення
фермерського господарства як
створюється при районній раді.
Відповідач не проходила професійну
комісію.

Представник Холмківської сільської
ради в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав, просив задовольнити
їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 -
ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечував проти задоволення
позовних вимог. Просив відмовити у
прийнятті та задоволенні заяви про
збільшення позовних вимог з підстав
викладених у письмових запереченнях
від 29.01.2014 року. Зазначив, що рішенням
апеляційного суду Закарпатської
області від 26 червня 2013 року, визнано
незаконним та скасовано пункт 1
розпорядження Ужгородської районної
державної адміністрації від 09.04.2010 р.
№149 «Про скасування розпорядження
голови державної адміністрації», яким
було скасовано розпорядження голови
Ужгородської РДА від 12.12.2004 року №548
«Про затвердження проекту відведення
та надання земельних ділянок у
власність для ведення фермерських
господарств», а тому право власності на
земельну ділянку загальною площею 2,6802
га за межами населених пунктів на
території Холмківської сільської ради
для ведення селянського (фермерського)
господарства ОСОБА_5 набуто законно.
Доповнив, що при зверненні ОСОБА_5 до
Ужгородської РДА із заявою про
отримання земельної ділянки, на вимогу
органу самоврядування останньою були
надані всі необхідні документи для
отримання такої ділянки.

Вивчивши та перевіривши в судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Правовідносини, що склалися між
сторонами регулюються Конституцією
України, Земельним Кодексом України , а
також прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією.

Судом встановлено, що розпорядженням
голови Ужгородської районної
державної адміністрації «Про
затвердження проекту відведення та
надання земельних ділянок у власність
для ведення фермерських господарств»
№ 548 від 02.12.2004 року, затверджено проект
відведення земельних ділянок для
ведення фермерського господарства за
межами с. Концово на території
Холмківської сільської ради, зокрема
гр-ці ОСОБА_5 земельну ділянку
загальною площею 2,6802 га, що
стверджується розпорядженням голови
Ужгородської РДА № 548 від 02.12.2004 р.,
копія якого долучена до матеріалів
справи. /а.с. 10/

На підставі вищевказаного
розпорядження, 25.02.2005 року відповідачу
ОСОБА_5 було видано державний акт серії
ЗК №036754 на право власності на земельну
ділянку площею 2,6802 га для ведення
фермерського господарства, що
стверджується державним актом, копія
якого долучена до матеріалів справи.
/а.с. 13/

Розпорядженням голови Ужгородської
районної державної адміністрації №149
від 09.04.2010 року скасовано зазначене
розпорядження від 02.12.2004 року № 548 у
частині затвердження проекту
відведення земельних ділянок трьом
громадянам, в тому числі і відповідачу
ОСОБА_5, у власність в розмірі земельної
частки (паю) для ведення фермерського
господарства /а.с. 11/

Рішенням апеляційного суду
Закарпатської області від 26 червня 2013
року, яке набрало законної сили і має
для суду преюдиційне значення, визнано
незаконним та скасовано пункт 1
розпорядження Ужгородської районної
державної адміністрації від 09.04.2010 р.
№149 «Про скасування розпорядження
голови державної адміністрації», яким
було скасовано розпорядження голови
Ужгородської РДА від 02.12.2004 року №548
«Про затвердження проекту відведення
та надання земельних ділянок у
власність для ведення фермерських
господарств». /а.с. 45-47/

Поняття, зміст права власності на землю
та підстави його набуття визначено в
нормах ст.ст. 78, 81, 116 ЗК України.

За змістом ст. 116 ЗК України (в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин), громадяни та
юридичні особи набували права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом. Набуття права на землю
громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі
земельних ділянок у власність або
надання їх у користування.

Право власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом (ст.
126 ЗК України в редакції, яка була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин) та виникає з моменту
державної реєстрації цього права.

Отже, рішення органу виконавчої влади
чи місцевого самоврядування про
передачу у власність земельної ділянки
є необхідною передумовою виникнення
права власності на земельну ділянку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те,
що право власності має абсолютний
характер та є непорушним.

Забезпечуючи усім власникам рівні
умови здійснення своїх прав, держава
гарантує власнику захист від порушень
його права власності з боку будь-яких
осіб.

Рівність умов захисту прав власності
на землю випливає з норм ст.ст.
21, 55 Конституції України та ст. 152 ЗК
України.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Особа, права якої порушено, може
скористатися не будь-яким, а конкретним
способом захисту свого права. Під
способами захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на порушника.

Згідно зі ст. 152 ЗК України (в редакції,
яка була чинною на час виникнення
спірних правовідносин), захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється шляхом: визнання
прав; відновлення стану земельної
ділянки, який існував до порушення
прав, і запобігання вчиненню дій, що
порушують права або створюють
небезпеку порушення прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Право власності на земельну ділянку
набуте зокрема відповідачем, на
підставі розпорядження голови
Ужгородської районної державної
адміністрації «Про затвердження
проекту відведення та надання
земельних ділянок у власність для
ведення фермерських господарств» № 548
від 02.12.2004 року.

Це право посвідчене державним актом і є
похідним від відповідного рішення
органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки.

Таким чином, за змістом ст. 152 ЗК України
(в редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин),
визнання недійсним державного акта на
право власності на землю як самого по
собі правовстановлюючого документа, не
передбачено зазначеною нормою.

Вимога захисту порушених прав власника
на землю реалізується зацікавленою
особою шляхом звернення до суду з
вимогою визнання відповідного рішення
органу виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки недійсним.

Вказана вище правова позиція викладена
Верховним Судом України в постанові
від 31 жовтня 2012 року по справі № 6-53цс12,
за результатами розгляду заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК
України.

Згідно ч.1 ст. 360-7 ЦПК України - рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи
до уваги, те що право власності на
земельну ділянку, яке посвідчене
державним актом є похідним від
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи місцевого

самоврядування про передачу у
власність земельної ділянки, з
урахуванням всіх обставин справи,
враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України -
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень,
виходячи із принципів розумності та
справедливості суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
скасування державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку, виданий ОСОБА_5 25.02.2005 року,
серії ЗК №036754 є безпідставними і
такими, що не підлягають до
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 17, 116, 118, 126, 152 ЗК України, ст.ст. 10,
11, 60, 88, 169, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В позові Ужгородського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Холмківської сільської ради та
Ужгородської районної державної
адміністрації до ОСОБА_5 про
скасування державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду
К.К. Бенца