Справа №345/2717/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2014 року
м.Калуш

Калуський міськрайонний суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді
Гавриленка В.Г.,

секретаря судового засідання
Бандура Г.М.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

відповідача
ОСОБА_3,

представника Служби у справах дітей
Бідюк Т.М.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Калуші справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у
справах дітей Калуської міської ради
про надання дозволу на виїзд
неповнолітньої дитини за межі України
без згоди та супроводу батька,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду із
зазначеним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що з відповідачем вона
перебувала в зареєстрованому шлюбі.
Від спільного проживання у них
народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Оскільки подружнє життя у них
відповідачем не склалося, то 02.10.2012
року шлюб між ними розірвано, дочку
ОСОБА_5 залишено на вихованні матері.
Після розірвання шлюбу відповідач
вихованням дочки не займається, не
приймає будь- якої участі у фізичному,
духовному та моральному розвитку
дочки, всі питання щодо виховання
дитини позивач вирішує самостійно. Для
загального розвитку та з метою
оздоровлення вона має можливість
повезти дитину за кордон для
відпочинку та оздоровлення, оскільки
дочка часто хворіє, перебуває на «Д»
обліку. Відповідач добровільно
відмовляється надати дозвіл на виїзд
дитини за кордон. Тому вона змушена
звернутися до суду і просить надати
дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки
АДРЕСА_1 за межі державного кордону без
згоди та супроводу її батька ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивачка та
її представник ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримали та пояснили, що сторони
дійсно перебували в зареєстрованому
шлюбі і за час спільного проживання у
них народилась дочка ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.10.2012 року шлюб між
позивачкою та відповідачем розірвано,
дочку ОСОБА_5 залишено на вихованні
матері. З часу розірвання шлюбу
відповідач не цікавиться вихованням
дитини, не приходить її навідувати.
Дочка часто хворіє у неї інфекція
сечових шляхів і перебуває на «Д»
обліку. Крім того, їй поставили діагноз
«гострий пієлонефрит, активна фаза».
Лікарями рекомендовано повезти дитину
на оздоровлення. Однак через
малолітній вік дитини в довідці
конкретно не вказано, куди саме слід
везти дитину, так як це повинні вже
вирішувати самі батьки посилаючись на
свої можливості. Усно лікарями
позивачці було рекомендовано повезти
дочку ОСОБА_5 на теплі моря, оскільки
такі курорти як «Моршин» та
«Трускавець» дитині не підходять.
Позивачка була б не проти повезти
дитину в Крим , чи Одесу, однак в
зв»язку з ситуацією , яка склалась в
країні вона боїться, крім того, для
поїздки в Крим також на даний час
потрібно дозвіл батька. Що стосується
відповідача, то він безпідставно не
надає дозвіл на виїзд дитини за кордон,
мотивуючи тільки її малолітнім віком.
Крім того, за весь час перебування
дитини на лікуванні як в Калуській ЦРЛ
так і в м.Івано-Франківську відповідач
жодного разу не прийшов до дочки, не
надав жодної, крім аліментів,
матеріальної допомоги на її лікування.
Позивач все робить тільки в інтересах
дитини і метою поїздки за кордон є
оздоровлення дочки ОСОБА_5 та
покращення загального розвитку дитини
і на даний час вона має таку можливість.
Просять позов задоволити.

Відповідач позов не визнав та пояснив,
що він займається вихованням та
утриманням дитини. Про те, що дитина
знаходиться в лікарні його ніхто не
повідомляв і тому він не приходив і не
надавав коштів. Вважає, що причиною
захворювання дитини є недбайливе
ставлення до дочки позивачки, однак
жодних доказів цього він не має. Також
вважає, що органом опіки і піклування
неправильно складено акт обстеження
матеріально-побутових умов сім'ї та
безпідставно видано висновок про
доцільність надання дозволу на виїзд
дитини за кордон без згоди батька. Він
не згідний, щоб дитина їхала на
оздоровлення за кордон, оскільки вона
ще мала і може набратись всяких інших
хвороб. Крім того, має підстави
припускати, що позивач хоче назавжди
вивезти туди дитину. Сам він на даний
час не має можливості оздоровити
дитину ні на території України, ні за її
межами. Просить в задоволенні позову
відмовити.

Представник Служби у справах дітей
Калуської міської ради Бідюк Т.М.
позовні вимоги визнала та пояснила, що
до них із заявою звернулася ОСОБА_1
щодо надання висновку про доцільність
виїзду малолітньої дочки ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон. 03.07.2014 року було
видано висновок органу опіки і
піклування про доцільність виїзду за
кордон малолітньої ОСОБА_5 без згоди
батька, так як встановлено, що дитина
проживає з матір'ю, яка належним чином
займається її вихованням та
утриманням. Батько безпідставно своєї
згоди на виїзд за кордон дитини не
надає. Тому з метою соціального
захисту малолітньої, а також
враховуючи те, що дитина хворіє і на
даний час потребує оздоровлення, а мати
має можливість повезти її на
оздоровлення за кордон, Служба в
правах дітей просить даний позов
задоволити.

Суд, вислухавши доводи позивача та її
представника, відповідача та
представника третьої особи, вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що
сторони перебували в зареєстрованому
шлюбі і від спільного проживання у них
народилась дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (
а.с.7).

Згідно з рішенням Калуського
міськрайонного суду від 02.10.2012 року
шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано,
дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишено на
вихованні матері (а.с.8).

Як вбачається з виписки №250 з рішення
лікарської консультаційної комісії,
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, хворіє,
знаходиться на «Д» обліку, і потребує
оздоровлення (а.с.9). Той факт, що дитина
перебуває на диспансерному обліку і
підтверджується довідкою №132 про
потребу дитини у домашньому догляді,
випискою №1687 із медичної карти
амбулаторного хворого та направлення
на консультацію до нефролога (а.с. 10, 30,
31)

Згідно з актом обстеження
матеріально-побутових умов від 27.06.2014
року , комісією встановлено, що у
помешканні ОСОБА_1 створено всі
належні умови для проживання та
виховання дитини. В наявності продукти
харчування та одяг для дитини. Батьки
дитини розлучені з 2012 року. У будинку
для дитини виділено окрему кімнату.
Батько з сім'єю не проживає, сплачує
аліменти.

Як вбачається з висновку органу опіки
і піклування Служби у справах дітей
Калуської міської ради від 03.07.2014 року,
орган опіки і піклування Калуської
міської ради вважає за доцільне надати
згоду на виїзд за кордон малолітньої
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.150 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України
батьківські права на можуть
здійснюватися всупереч інтересам
дитини.

Ч.2 ст.157 СК України встановлено, що той
із батьків, хто проживає окремо від
дитини зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

В преамбулі Конвенції про права
дитини, що прийнята 44-ю сесію
Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року,
ратифікованою Постановою Верховної
ради № 789 від 27.02.1991 року, зазначено, що
дитина внаслідок її фізичної і
розумової незрілості потребує
спеціальної охорони і піклування,
включаючи належний правовий захист як
до, так і після народження, до
досягнення нею повноліття.

Ст.313 ЦК України передбачає, що фізична
особа, яка досягла шістнадцяти річного
віку має право на виїзд за межі України
лише за згодою батьків (усиновителів),
опікунів в їх супроводі або в супроводі
уповноваженої особи.

Ст.141 СК України передбачає, що батьки
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини.

Порядок виїзду за кордон дітей
громадян України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в»їзду в Україну громадян України від
21.01.1994 року, постановою КМУ від 27.01.1995
року № 57 «Про затвердження правил
перетинання державного кордону
громадянами України», Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31.03.1995
року № 231 (із змінами).

Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України»
оформлення проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріально
засвідченого клопотання батьків або
законних представників. За відсутності
згоди одного з батьків виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволено на
підставі рішення суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 року №57
із змінами та доповненнями,
передбачають, що перетинання
державного кордону для виїзду за межі
України громадянами, які не досягли
16-річного віку, здійснюється лише за
згодою обох батьків (усиновлювачів) та
в їх супроводі або в супроводі осіб,
уповноважених ними, які на момент
виїзду з України досягли 18-річного
віку. Виїзд за межі України громадян,
які не досягли 16-річного віку, у
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не потрібна у разі
пред'явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою КМУ від 31.03.1995
року №231 (із змінами) визначено зокрема,
що виїзд неповнолітніх громадян
України за межі території України
здійснюється за одним з таких
документів: паспорт громадянина
України для виїзду за кордон, виданий
дітям громадянам України згідно з цими
правилами; проїзний документ дитини,
виданий відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, в який, згідно
Правил, записано дитину, яка прямує в
його супроводі через державний кордон.

П.18 цих Правил передбачено, що
оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підписи яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлений на підставі рішення суду.

У даному випадку має саме така
ситуація, що відповідач без поважних
обставин заперечує проти виїзду дитини
з позивачем за кордон України.

Відповідач не надав суду доказів, що
позивач бажає вивезти дитину за кордон
України з настанням негативних
наслідків для дитини, або в супереч
інтересам самої дитини.

Згідно принципу 2 Декларації прав
дитини від 20.11.1959 року дитині законом
та іншими способами повинен бути
забезпечений спеціальний захист та
надані можливості та сприятливі умови,
що дозволяли б їй розвиватися фізично,
розумово, духовно та у соціальному
відношенні здоровим та нормальним
шляхом в умовах свободи та гідності.

Відповідно до Конвенції про права
дитини, в усіх діях щодо дітей
незалежно від того здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини,
держави-учасниці забезпечують у
максимально можливій мірі виживання і
здоровий розвиток дитини. Відповідно
до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини
при вирішенні будь-яких питань щодо
дітей суд повинен керуватись в першу
чергу максимальним забезпеченням
інтересів дітей.

Згідно з ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України
дитина має бути забезпечена можливістю
здійснення її прав, установлених
Конституцією України та Конвенцією про
права дитини, а батьківські права не
можуть здійснюватись всупереч
інтересам дитини.

Оскільки у позивача є складнощі в
отриманні згоди відповідача на виїзд
дитини за кордон, а також беручи до
уваги той факт, що судом при розгляді
даної справи не встановлено обмежень
чи заборон, які унеможливлюють виїзд
неповнолітньої дитини за межі України
для тимчасового перебування, а також
те, що дитина хворіє, їй необхідне
оздоровлення, і позивачка має
можливість повезти дочку ОСОБА_5 за
кордон на оздоровлення, суд приходить
до висновку про доцільність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з
метою забезпечення гарантованих
державною прав та інтересів дитини,
виходячи з принципів належного
забезпечення догляду дитини, доступу
її до культурних та духовних цінностей,
та надання дозволу на виїзд
малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за
кордон без згоди батька.

На підставі викладеного та
керуючись Конституцією України, ст.ст.
141, 150, 155, 157 Сімейного кодексу України,
ст.313 ЦК України, Конвенцією про права
дитини, Декларацією прав дитини,
Законом України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України», ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Надати дозвіл на виїзд
малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженки та жительки АДРЕСА_1 за межі
державного кордону України до 01.12.2014
року без згоди та супроводу батька,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та
жителя АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області через Калуський міськрайонний
суд Івано-Франківської області шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня його
проголошення. Суддя