Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/449/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Болейко Андрій Петрович
Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді
Кочетова Л.Г.,

суддів Снітка
С.О., Григорусь Н.Й.,

за участю секретаря
Трохимчук Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі справу за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства „Перший
Український Міжнародний Банк",
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
третя особа - Богунський ВДВС
Житомирського МУЮ про визнання
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства „Перший Український
Міжнародний Банк" на рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 16 червня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із вказаним позовом та в
обгрунтування вимог зазначила, що
05.05.2008 року між нею та ПАТ „Перший
Український Міжнародний Банк" був
укладений кредитний договір,
відповідно до якого банк надав їй
кредит у розмірі 25187,00 доларів США. Того
ж дня з метою забезпечення виконання
зобов"язань по кредитному договору, між
ними був укладений договір застави
транспортного засобу, який належить їй
на праві власності. Нею було порушено
умови кредитного договору в частині
своєчасної оплати суми кредиту та
відсотків за його користування. 16.08.2011
року приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_3
було вчинено виконавчий напис про
стягнення з неї на користь банку
об"єкта предмета застави -
транспортного засобу. Просила визнати
виконавчий напис таким, що не підлягає
виконанню, оскільки нотаріус не мав
правових підстав для його вчинення.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 16 червня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення суду скасувати,
постановши нове - про відмову в позові,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Перевіривши законність та
обгрунтованість рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.05.2008 року між
ОСОБА_1 та ПАТ „Перший Український
Міжнародний Банк" був укладений
кредитний договір, відповідно до якого
банк надав їй кредит у розмірі 25187,00
доларів США (а.с. 7-13).

Того ж дня з метою забезпечення
виконання зобов"язань по кредитному
договору, між ними був укладений
договір застави транспортного засобу -
автомобіля Mitsubishi L200 2.5, що належить
позивачу (а.с. 14-19).

У зв»язку з порушенням боржником
зобов»язань по кредитному договору,
16.08.2011 року приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 було вчинено виконавчий
напис про стягнення з неї на користь
банку об"єкта предмета застави -
транспортного засобу (а.с. 6).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 590
Цивільного кодексу України, звернення
стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі змістом ст. 20 Закону України
«Про заставу» звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду, на
підставі напису нотаріуса, якщо інше не
передбачене законом або договором
застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України,
сторони в договорі можуть відступити
від положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

У ст. 26 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», який визначає
правовий режим регулювання обтяжень
рухомого майна, встановлених з метою
забезпечення виконання зобов'язань, у
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
наведено вичерпний перелік
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, а саме:

- передача рухомого майна, що є
предметом забезпечувального
обтяження, у власність обтяжувача в
рахунок виконання забезпеченого
обтяженням зобов'язання в порядку,
встановленому цим Законом;

- продаж обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах;

- відступлення обтяжувачу права
задоволення забезпеченої обтяженням
вимоги у разі, якщо предметом
забезпечувального обтяження є право
грошової вимоги;

- переказ обтяжувачу відповідної
грошової суми, у тому числі в порядку
договірного списання, у разі, якщо
предметом забезпечувального обтяження
є гроші або цінні папери.

Звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження на
підставі виконавчого напису нотаріуса
Законом України «Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень» у редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин, не передбачено.

У відповідності до вимог ч. 2
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень»
законодавчі та інші нормативно-правові
акти, прийняті до набрання чинності цим
Законом, застосовуються в частині, що
не суперечить цьому Закону.

Таким чином, норми Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» є спеціальними
відносно Закону України «Про заставу»,
а тому положення Закону України «Про
заставу» у частині здійснення
звернення стягнення на предмет застави
на підставі виконавчого напису
нотаріуса не підлягають застосуванню
до спірних правовідносин, як такі, що
суперечать нормам Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» у редакції, яка
була чинною на момент виникнення
спірних правовідносин, щодо
позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

Така правова позиція висловлена в
Постанові Верховного Суду України від
03 жовтня 2012 року по справі 6-70цс12.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обгрунтованого висновку, про
наявність підстав для задоволення
позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи,
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому на підставі ст. 308
ЦПК України, колегія суддів приходить
до висновку, що підстави для скасування
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства „Перший
Український Міжнародний Банк"
відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 16 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий
Судді