Справа №568/809/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 р.
м.Радивилів

Радивилівський районний суд
Рівненської області

В складі:

головуючого-судді Бірука В.О.

при секретарі Чуліпі Н.С.

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Радивилів
скаргу ОСОБА_1 на дії головного
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Рівненської області Бречка
І.К., які оформлені постановою про
закінчення виконавчого провадження
№34031753 від 31.01.2014 року неправомірними та
скасування даної постанови,

встановив:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду
зі скаргою про визнання дії та рішення
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Рівненської області Бречка І.К.
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 31.01.2014 року - неправомірними та
скасування її.

В обґрунтування скарги
посилається на те, що 31.01.2014 року
головним державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Бречко І.К. було винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження по виконавчому листу
Радивилівського районного суду про
стягнення з ТзОВ «Західний
соко-оцтовий завод» на користь ОСОБА_1
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 26090 грн. та моральної
шкоди в розмірі 2000 грн..

Рішення в частині стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в розмірі 26090 грн. зі сторони
боржника було виконано. Стягнення з
ТзОВ «Західний соко-оцтовий завод» на
користь ОСОБА_1 моральної шкоди в
розмірі 2000 грн. виконано не було, а тому
дії головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Бречко І.К. щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження суперечить вимогам Закону
України «Про виконавче провадження».

У постанові про закінчення
виконавчого провадження від 31.01.2014 року
зазначено, що відносно боржника
Господарським судом Рівненської
області була порушена справа про
банкрутство. Ухвалою Господарського
суду Рівненської області від 17.12.2013
року було затверджено мирову угоду від
25.11.2013 року. Зазначене не дає підстав
для винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження та
неможливості виконання рішення суду в
частині стягнення моральної шкоди в
розмірі 2000 грн..

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання виконавче провадження
підлягає закінченню.

Із постанови про закінчення
виконавчого провадження від 31.01.2014 року
вбачається, що стягувачем є ОСОБА_1, а
боржником - ТзОВ «Західний
соко-оцтовий завод». Тобто державний
виконавець вніс недостовірні
відомості, оскільки мирова угода від
25.11.2013 року, яка затверджена ухвалою
Господарського суду Рівненської
області №918/489/13 від 17.12.2013 року ОСОБА_1
не укладалася і не підписувалася. З
огляду на положення п.2 ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»
мирова угода, яка укладена іншими
сторонами не може бути підставою для
винесення постанови про закінчення
виконавчого провадження, де стягувачем
являється ОСОБА_1, який такої мирової
угоди не укладав.

Державний виконавець
зобов'язаний був вчинити дії
передбачені ч.4 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», відповідно до
якої у разі офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури виноситься державним
виконавцем постанова про закінчення
виконавчого провадження не пізніше
наступного дня, коли йому стало відомо
про такі обставини і при цьому
виконавчий документ надсилається до
господарського суду, який прийняв
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Просить визнати дії та рішення
головного державного виконавця
відділу державної виконавчої служби
Радивилівського районного управління
юстиції Рівненської області Бречка І.К.
щодо винесення постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 31.01.2014 року - неправомірними та
скасування її. Постанова про
закінчення виконавчого провадження
від 31.01.2014 року надійшла на його поштову
адресу 24.06.2014 року простим листом, а
тому строк на оскарження ним не
пропущений. Просить скаргу розглянути
без його участі по наявних матеріалах
та доказах.

Головний державний виконавець
Бречко І.К. в судовому засіданні в
задоволенні скарги просив відмовити.
Показав, що 20.06.2013 року Господарським
судом Рівненської області була
винесена ухвала про порушення
провадження у справі про банкрутство
відносно ТзОВ «Західний соко-оцтовий
завод». 30.08.2013 року було перераховано на
користь ОСОБА_1 згідно виконавчого
провадження 26090 грн. середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

04.09.2013 року в відділ державної
виконавчої служби Радивилівського
районного управління юстиції надійшов
лист від ТзОВ «Західний соко-оцтовий
завод» про те, що ОСОБА_1 заявився
кредитором до Господарського суду
Рівненської області, його вимоги
визнані товариством та будуть включені
в реєстр кредиторів.

17.12.2013 року Господарським судом
Рівненської області була винесена
ухвала про затвердження мирової угоди
між ТзОВ «Західний соко-оцтовий завод»
та ТзОВ «Лучезар», вимоги стягувача
ОСОБА_1 в зазначеній угоді враховані не
були.

У зв'язку із затвердженням
мирової угоди та відповідно до ч.4 ст.83
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ним 31.01.2014
року була винесена постанова про
закінчення виконавчого провадження на
підставі п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження».

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, просив розгляд справи
провести без його участі по наявних
матеріалах та доказах.

Заслухавши представника відділу
ДВС Радивилівського РУЮ - головного
державного виконавця Бречка І.К.,
дослідивши письмові докази, суд
встановив слідуюче.

31.01.2014 року головним державним
виконавцем Бречко І.К. винесена
постанова про закінчення виконавчого
провадження по виконавчому листу
№2-613/11 виданого 21.08.2012 року
Радивилівським районним судом
Рівненської області про стягнення з
ТзОВ «Західний соко-оцтовий завод» на
користь ОСОБА_1 середнього заробітку за
час вимушеного прогулу в розмірі 26090
грн. та моральної шкоди в розмірі 2000
грн..

Із постанови вбачається, що
стягувачу перераховано 26090 грн., згідно
платіжного доручення №1422 від 30.08.2013
року.

Відносно боржника Господарським
судом Рівненської області була
порушена справа про банкрутство.
Ухвалою Господарського суду
Рівненської області від 17.12.2013 року
було затверджено мирову угоду від
25.11.2013 року.

Виконавче провадження було
закрито на підставі п.2 ч.1 ст.49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
де зазначено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі визнання
судом мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання.
Виносячи дану постанову державний
виконавець виходив з положень ч.4 ст.83
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», де зазначено,
що у випадках, передбачених пунктами 4-7
частини першої цієї статті,
господарський суд в ухвалі про
припинення провадження у справі
зазначає, що вимоги конкурсних
кредиторів, які не були заявлені в
установлений цим Законом строк або
відхилені господарським судом,
вважаються погашеними, а виконавчі
документи за відповідними вимогами
визнаються такими, що не підлягають
виконанню.

Із ухвали Господарського суду
Рівненської області від 20.06.2013 року
вбачається, що за заявою ТзОВ «Лучезар»
було порушено провадження у справі про
банкрутство відносно ТзОВ «Західний
соко-оцтовий завод».

Згідно листа ТзОВ «Західний
соко-оцтовий завод» №179 від 29.08.2013 року,
який надійшов у відділ ДВС
Радивилівського РУЮ слідує, що ОСОБА_1
заявився кредитором до Господарського
суду Рівненської області, його вимоги
визнані товариством та будуть включені
в реєстр кредиторів.

Дане підтверджується заявою
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 від 20.07.2013
року.

17.12.2013 року Господарським судом
Рівненської області була винесена
ухвала про затвердження мирової угоди
між ТзОВ «Західний соко-оцтовий завод»
та ТзОВ «Лучезар» однак вимоги
стягувача ОСОБА_1 в зазначеній угоді
враховані не були.

В матеріалах виконавчого
провадження відсутні дані з яких
причин ОСОБА_1 не був визнаний
конукурсним кредитором у справі про
банкрутство ТзОВ «Західний
соко-оцтовий завод»

Враховуючи викладене, суд вважає,
що державний виконавець Бречко І.К.
діяв в межах повноважень наданих йому
ст.6 Закону України «Про виконавче
провадження», а тому підстав для
скасування постанови головного
державного виконавця Бречка І.К. від
31.01.2014 року про закінчення виконавчого
провадження №34031753 не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст.387 ЦПК України,
якщо оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби і права чи свободи заявника не
було порушено, суд постановляє ухвалу
про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.383-389 ЦПК України,
Законом України «Про виконавче
провадження», суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про
визнання дії головного державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Радивилівського
районного управління юстиції
Рівненської області Бречка І.К., які
оформлені постановою про закінчення
виконавчого провадження №34031753 від
31.01.2014 року неправомірними та
скасування даної постанови - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Рівненської області
через Радивилівський районний суд
протягом 5-ти днів з дня її
проголошення.

У разі, якщо ухвалу було
постановлено без участі особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
Бірук
В.О.