пр. № 6/759/342/14
ун. № 759/7448/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -
Лопатюк
Н.Г.,

при секретарі -
Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Києві подання
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Святошинського районного управління
юстиції у м. Києві П’янківської Г.П. про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
П’янківська Г.П. звернулась до суду з
поданням про тимчасове обмеження
ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,
яке мотивувала тим, що на виконанні
ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві
перебуває виконавче провадження №46/14-4
по примусовому виконанню виконавчого
листа №2-2496/08, виданого Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення
боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

Боржнику був наданий строк для
добровільного виконання рішення суду у
відповідності до ЗУ «Про виконавче
провадження», однак останній не
скористався наданим йому терміном, у
зв'язку з чим державний виконавець
розпачав примусове виконання рішення
суду у відповідності до норм чинного
законодавства України.

Державним виконавцем
неодноразово надсилались виклики
боржнику з'явитися на прийом
додержавного виконавця для вирішення
питання щодо подальшої сплати боргу.

Також, неодноразово
здійснювались виходи за адресою
проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1.
Потрапити до квартири останнього не
вдалося, оскільки двері ніхто не
відчинив, про що було складено
відповідний акт та залишено виклик
з'явитись на прийом до державного
виконавця.

Станом на 10 лютого 2014 року,
рішення суду залишається невиконаним.

Крім того, державним виконавцем
було направлено ряд запитів для
зібрання повної та всебічної
інформації стосовно майнового стану та
місця роботи боржника, однак в ході
здійснення виконавчого провадження
майно, на яке можливо звернути
стягнення, не виявлено.

На підставі вищенаведеного,
державний виконавець просить
задовольнити подання та постановити
ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2
у праві виїзду за межі України, до
виконання ним як боржником своїх
зобов'язань за виконавчим листом
№2-2496/08, виданого Святошинського
районного суду м. Києва про стягнення
боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3.

Крім того, державний виконавець
просила розглянути подання у її
відсутності.

Відповідно до ч.1,2 ст.377-1 ЦПК
України, питання про тимчасове
обмеження боржника - фізичної особи або
керівника боржника - юридичної особи у
праві виїзду за межі України при
виконанні судових рішень та рішень
інших органів (посадових осіб)
вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності та співставленні, суд
дійшов до висновку про наявність
законних підстав для задоволення
подання, зважаючи на наступне.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону
України «Про виконавче провадження»,
державному виконавцеві надано право, у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено, що дійсно на
виконанні ВДВС Святошинського РУЮ у м.
Києві перебуває виконавче провадження
по примусовому виконанню виконавчого
листа №2-2496/08, виданого Святошинським
районним судом м. Києва про стягнення з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4,
в розмірі ? частини з усіх видів
заробітку, щомісячно, але не менше 30%
прожиткового мінімуму на дитину
відповідного віку, починаючи з 29.05.2008
року і до досягнення дитиною
повноліття.

Як зазначено в поданні державного
виконавця, боржнику був наданий строк
для добровільного виконання рішення
суду увідповідності до ЗУ «Про
виконавче провадження», однак останній
не скористався наданим йому терміном, у
зв'язку з чим державний виконавець
розпачав примусове виконання рішення
суду у відповідності до норм чинного
законодавства України.

Державним виконавцем
неодноразово надсилались виклики
боржнику з'явитися на прийом до
державного виконавця для вирішення
питання щодо подальшої сплати боргу.

Також, неодноразово
здійснювались виходи за адресою
проживання боржника, а саме: АДРЕСА_1.
Потрапити до квартири останнього не
вдалося, оскільки двері ніхто не
відчинив, про що було складено
відповідний акт державного виконавця.

Як зазначила державний
виконавець, станом на 10 лютого 2014 року,
рішення суду залишається невиконаним.

Крім того, державним виконавцем
було направлено ряд запитів для
зібрання повної та всебічної
інформації стосовно майнового стану та
місця роботи боржника, однак в ході
здійснення виконавчого провадження
майно, на яке можливо звернути
стягнення, не виявлено.

Як вбачається з
довідки-розрахунку заборгованості,
копія якої додана державним виконавцем
до подання, заборгованість ОСОБА_2 з
серпня 2009 по жовтень 2013 року становить
56 313 грн. 32 коп.

Отже, задовольняючи подання, суд
виходив з наступного.

Приписи ч.1 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження»
покладають на державного виконавця
обов'язок вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, відповідно до ч.2, 3 ст.11
цього Закону, державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом та має право проводити
перевірку виконання боржниками рішень,
що підлягають виконанню.

До того ж, з метою захисту
інтересів стягувача державний
виконавець має право одержувати
безоплатно від органів, установ,
організацій, посадових осіб, сторін та
учасників виконавчого провадження
необхідні для проведення виконавчих
дій пояснення, довідки та іншу
інформацію, у тому числі конфіденційну.

Крім того, відповідно до статті 60
Цивільного процесуального кодексу
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч.1 ст.57 ЦПК
України, доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, у
випадках, передбачених пунктами 1-9
частини першої цієї статті.

Таким чином, проаналізувавши
вимоги діючого законодавства України,
дослідивши матеріали справи у їх
сукупності та співставленні, суд
дійшов до висновку про наявність
законних підстав для задоволення
подання державного виконавця про
тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві
виїзду за межі України, оскільки воно є
обгрунтованим, підтвердженим
належними доказами, а тому підлягає
задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 57-60, 208-210,
212, 377-1 ЦПК України, Законом України «Про
виконавче провадження», ч.2 ст.6 Закону
України «Про порядок виїзду з України,
в'їзду в Україну громадян України»,
суд,-

У Х В А Л И В:

Подання старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Святошинського
районного управління юстиції у м. Києві
П’янківської Г.П. про тимчасове
обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі
України - задовольнити.

Тимчасово заборонити ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1, проживаючому в АДРЕСА_1, виїзд
за межі України, до виконання ним як
боржником своїх зобов'язань за
виконавчим листом №2-2496/08, виданого
Святошинським районним судом м. Києва
про стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 аліментів на утримання
неповнолітнього сина ОСОБА_4, в розмірі
? частини з усіх видів заробітку,
щомісячно, але не менше 30% прожиткового
мінімуму на дитину відповідного віку,
починаючи з 29.05.2008 року і до досягнення
дитиною повноліття.

Копію ухвали суду надіслати на
адресу Відділу державної виконавчої
служби Святошинського районного
управління юстиції у м. Києві та ОСОБА_2
- до відома, на адресу Державної
прикордонної служби України, до
виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д Я: