Справа № 376/114/2014 Головуючий у І
інстанції Клочко В.М.Провадження №
22-ц/780/4357/14 Доповідач у 2
інстанції Воробйова Н.С.Категорія 58
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Верланова С.М., Сліпченка О.І.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Кредитної спілки
"Центр фінансових послуг" на ухвалу
Сквирського районного суду Київської
області від 05 лютого 2014 року про
забезпечення позову за позовом
ОСОБА_2 до Кредитної спілки "Центр
фінансових послуг", треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання додаткової
угоди до кредитного договору
недійсною,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року позивач звернувся до
суду з названим позовом.

Одночасно, позивач ОСОБА_2 подав
заяву про забезпечення позову, шляхом
зупинення виконавчих дій державної
виконавчої служби Сквирського
районного управління юстиції по
відношенню до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_4

Ухвалою Сквирського районного суду
Київської області від 05 лютого 2014
року заяву ОСОБА_2 про забезпечення
позову задоволено.

Зупинено виконавчі дії ДВС
Сквирського районного управління
юстиції по відношенню до ОСОБА_2,
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 до розгляду
спору по суті.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
представник КС «Центр фінансових
послуг» подав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права, просив ухвалу суду скасувати.

Дослідивши матеріали справи,
колегія суддів приходить до висновку
про задоволення апеляційної скарги
виходячи з наступного.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог. Точне і
неухильне додержання судами України
норм чинного законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову
є необхідною умовою здійснення завдань
цивільного судочинства, які полягають
у справедливому, неупередженому та
своєчасному розгляді й вирішенні
цивільних справ із метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України
заява про забезпечення позову
розглядається судом, у провадженні
якого перебуває справа, в день її
надходження без повідомлення
відповідача та інших осіб, які беруть
участь у справі.

Розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Матеріалами справи встановлено, що
14.07.2088 року між КС «Центр фінансових
послуг» та ОСОБА_2 укладено кредитний
договір №В-11/0221/08/43/10.

В забезпечення виконання
зобов»язання перед кредитором 14.07.2008
року укладено договір поруки між
кредитодавцем та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5
Відповідно до умов якого вищезазначені
особи (поручителі) взяли на себе
зобов»язання відповідати перед
кредитодавцем солідарно за виконання
позичальником умов кредитного
договору.

Крім того, 14.07.2008 року між позивачем
та відповідачем укладено додаткову
угоду до кредитного договору,
відповідно до умов якої сторони
домовились, що всі спірні питання
пов»язані з виконанням умов кредитного
договору вирішуються шляхом розгляду
постійно діючим третейським судом.

З матеріалів справи видно, що
Кредитна спілка «Центр фінансових
послуг» звернулася до відповідачів
ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 з позовом
про стягнення заборгованості за
кредитними договорами. Позов,
відповідно до умов кредитного
договору, подано до Постійно діючого
третейського суду при Всеукраїнській
громадській організації «Право та
обов»язок». (а.с.14).

ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4
звернулися до Сквирського районного
суду про визнання додаткової угоди до
кредитного договору, укладеного 14.07.2008
року недійсним в частині визначення
порядку вирішення спорів, а саме,
третейської угоди, за якою спори між
сторонами вирішуються шляхом
звернення до Третейського суду.

Зі змісту позову вбачається, що
підставою для його пред»явлення стало
неправомірність розгляду та прийняття
рішень, на підставі яких були видані
виконавчі листи постійно діючим
третейським судом при Всеукраїнській
громадській організації «Право та
обов»язок».

Позивач ОСОБА_2 вважав, що
забезпечення заявленого позову шляхом
зупинення виконавчих дій державної
виконавчої служби щодо них, при умові
його задоволення, призведе до
скасування рішень, прийнятих
третейським судом та скасування
виконавчих листів.

Задовольняючи клопотання позивача,
суд вважав його доводи обґрунтованими,
та дійшов висновку, що оспорювання
додаткової угоди призведе до
скасування рішень прийнятих
третейським судом та скасування
виконавчих листів на підставі яких
вони були видані.

Колегія суддів не може погодитися з
таким висновком суду та вважає, що
ухвала про забезпечення позову
постановлена з порушенням вимог
матеріального і процесуального права,
а тому не може бути залишена без змін та
підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається зі змісту позовних
вимог, позивачі ставили питання в
позові про визнання недійсною
додаткової угоди до кредитного
договору. Наслідки визнання недійсним
правочину встановлено нормами ЦК
України. Доводи позивачів про те, що за
умови задоволення їх позову, будуть
скасовані рішення, які були прийняті
третейським судом щодо стягнення з них
заборгованості за кредитними
зобов»язаннями, з якими погодився суд
першої інстанції, на думку колегії не
заслуговують на увагу.

Застосування судом забезпечення
позову, у даному випадку, ґрунтується
на припущеннях та не стосується
позовних вимог позивачів, а також не
відповідає положенням ч.1- ч.3 ст.151 ЦПК
України щодо змісту та цілей
забезпечення позову.

При цьому, зі змісту ухвали суду не
вбачається, з яким причин слід
забезпечити позов і які обставини
свідчать про те, що невжиття
застосованих засобів забезпечення
позову може зробити неможливим
виконання рішення суду за позовними
вимогами позивачів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України, розглянувши скаргу на ухвалу
суду першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовую ухвалу суду і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Колегія вважає, що по справі слід
ухвалити нову ухвалу, якою необхідно
відмовити ОСОБА_2 у задоволенні
клопотання про забезпечення позову про
визнання додаткової угоди до
кредитного договору недійсною.

Керуючись ст.ст. 151 , 307, 312 ЦПК України,
колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної
спілки "Центр фінансових послуг" -
задовольнити.

Ухвалу Сквирського районного суду
Київської області від 05 лютого 2014
року скасувати.

У задоволені заяви ОСОБА_2 про
забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: