Справа №591/4805/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Бурда Б. В.Номер провадження
22-ц/788/1417/14 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
УХВАЛА

31 липня 2014 року
м.Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Зарічного районного суду м.
Суми від 03 липня 2014 року про повернення
позовної заяви

у справі за позовом ОСОБА_3 до
Відкритого акціонерного товариства
«Сумський хлібокомбінат»

про стягнення заборгованості по
заробітній платі та компенсації втрати
частини заробітку у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати,

в с т а
н о в и л а:

Ухвалою судді Зарічного районного суду
м. Суми від 03 липня 2014 року позовна
заява ОСОБА_3 до Відкритого
акціонерного товариства «Сумський
хлібокомбінат» про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
компенсації втрати частини заробітку у
зв'язку з порушенням строків виплати
заробітної плати повернута заявнику у
зв'язку із недотриманням порядку,
визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України.

З вказаною ухвалою позивач не
погодився та оскаржив її в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник,
посилаються на порушення судом норм
процесуального права, просить ухвалу
скасувати та направити справу до
місцевого суду для продовження її
розгляду.

Заслухавши пояснення представників
позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
підтримали доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши законність й
обґрунтованість ухвали суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.311 ЦПК України підставами
для скасування ухвали суду, що
перешкоджає подальшому провадженню у
справі, і направлення справи для
продовження розгляду до суду першої
інстанції є порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу,
суддя місцевого суду виходив з того, що
заявник порушив порядок пред'явлення
позову, так як до суду звернувся з
вимогами, які відповідно до положень
ст.96 ЦПК України підлягають розгляду в
порядку наказного провадження.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком суду
першої інстанції, оскільки він не
відповідає вимогам процесуального
закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України
судовий наказ може бути видано, у разі
якщо заявлено вимогу про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
працівникові суми заробітної плати.

З роз'яснень, викладених в п.12 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 23 грудня 2011 року
№14 «Про практику розгляду судами заяв
у порядку наказного провадження»,
вбачається, якщо заявлено вимогу про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати (п.1 ч.1 ст.96 ЦПК),
судовий наказ може бути видано не лише
на суму заборгованості із заробітної
плати, а й на суму компенсації за
порушення строків її виплати, оскільки
вона входить до структури заробітної
плати (Закон України від 24.03.1995 року
№108/95-ВР "Про оплату праці", Закон
України від 19.10.2000 року №2050-III "Про
компенсацію громадянам втрати частини
доходів у зв'язку з порушенням строків
їх виплати"). До заяви має бути додано
докази перебування заявника у трудових
відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо. Не
допускається розгляд вимог про
стягнення заробітної плати у разі
наявності спору щодо розміру
заборгованості чи права на її
отримання. При цьому частиною другою
статті 233 Кодексу законів про працю
України визначено, що працівник має
право звернутися до суду з вимогою про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Матеріали справи, зокрема, додані до
позовної заяви документи (а.с.31) не
містять інформації про нараховану, але
не виплачену позивачу відповідачем
заробітну плату за спірний період.

Інші докази, зокрема, довідка
бухгалтерії боржника, розрахунковий
лист чи копія платіжної відомості тощо,
також відсутні в матеріалах справи.
Крім того, відсутні також докази
безспірності заявленої позивачем суми
заробітної плати, яку він просить
стягнути.

Таким чином, вирішуючи питання про
відкриття провадження у справі, суддя
помилково вважав, що вимоги ОСОБА_3
підлягають розгляду в порядку
наказного провадження, тому посилання
судді на порушення позивачем вимог ч.3
ст.118 ЦПК України, як на підставу для
повернення позову, колегія суддів
вважає безпідставними.

На підставі викладеного, колегія
суддів вважає за необхідне апеляційну
скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу
судді першої інстанції скасувати
відповідно до п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, з
підстав порушення норм процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313-315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Зарічного районного суду
м. Суми від 03 липня 2014 року скасувати,
справу направити до суду першої
інстанції для її розгляду зі стадії
вирішення питання відкриття
провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий -

Судді -