08.07.2014 Справа № 756/8585/13-ц
№756/8585/13-ц
№2/756/161/04
РІШЕННЯ

Іменем України

03 липня 2014 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді
Тітова М.Ю.

при секретарі
Коротенко Т.Ф.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Головне
управління юстиції в м. Києві, Київська
міська рада, про встановлення факту
постійного проживання та визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, треті особи: Головне управління
юстиції в м. Києві, Київська міська
рада, про встановлення факту
постійного проживання та визнання
права власності. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер
її чоловік ОСОБА_3, який був
зареєстрований на день смерті за
адресою: АДРЕСА_1. За час нашого
спільного життя з 2005 року і до
ІНФОРМАЦІЯ_5 (день смерті), вони з
чоловіком постійно проживали за
адресою: АДРЕСА_1. вели спільне
господарство, доглядали за садови і
будинком та земельною ділянкою, що
знаходяться в кооперативі «Яблуневий»
СТ Берізка» в с. Новосілки
Вишгородського району Київської
області. Після смерті чоловіка вона, як
законна дружина, надалі залишилась
проживати в АДРЕСА_1, доглядати за
квартирою та садовим будинком,
сплачувати за комунальні та
телекомунікаційні послуги. В свою
чергу, вона зареєстрована за адресою:
АДРЕСА_1. 26 липня 2011 року я звернулася
до Одинадцятої Київської державної
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини, проте 13 серпня 2011
року отримала відповідь, що з даних
щодо місця її реєстрації та чоловіка
можна визначити відсутність факту
прийняття спадщини, а також роз'яснення
звернутися в суд з позовом про
визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.
Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 17.05.12 їй було надано
додатковий строк для подання заяви про
прийняття спадщини за законом, яке було
оскаржено відповідачем в апеляційному
порядку та в результаті скасовано
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
24 липня 2012 року. У зв'язку з відсутньою
можливістю прийняти спадщину, втратою
правовстановлюючих документів, а також
постійним оспорювання та невизнанням
її права власності на спадкове майно з
боку відповідача, вона вимушена
звернутися до суду із заявою про
встановлення факту постійного
проживання із спадкодавцем на час
відкриття спадщини та визнання права
власності на спадкове майно з метою
оформлення права на нерухоме спадкове
майно.

Просить суд відповідно до ст.ст. 29, 392,
1221, 1268, 1270, 1297, 1299 ЦК України, ст.ст. 55, 56
Сімейного кодексу України встановити
факт постійного проживання її разом зі
спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття
спадщини та визнати за нею право
власності в порядку спадкування за
законом на спадкове майно.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному3
обсязі, просив його задовольнити.

Відповідач про місце та час судового
розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
допитавши свідка, прийшов до висновку,
що у задоволенні позову необхідно
відмовити з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, був
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з
15.06.1984 року по день смерті. Крім того, за
даної адресою була зареєстрована і
ОСОБА_4 з 23.10.1980 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_6. Після його смерті
залишилося спадкове майно, яке
складається з квартири АДРЕСА_1,
земельної ділянки, площею 475 кв.м та
садовий будинок в кооперативі
«Яблуневий» СТ «Берізка» в с. Новосілки
Вишгородського району Київської
області та банківські вклади.

ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому
шлюбі з позивачем з 28.05.08. Позивач
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

26.07.11 позивач звернулася до Одинадцятої
київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_3 Рішенням
Апеляційного суду м. Києві від 24.07.12
рішення Оболонського районного суду м.
Києві від 17.05.12 скасовано та ухвалено
нове рішення, а саме у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 до Київської
міської ради, треті особи: Головне
управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2,
про визначення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини
відмовлено в повному обсязі.

10.11.11 до Одинадцятої київської
державної нотаріальної контори
звернувся відповідач із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Постановою державного нотаріуса про
відмову у вчиненні нотаріальної дії
від 19.02.13 ОСОБА_2 відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, у зв'язку з відсутністю
реєстрації дублікату свідоцтва про
право власності від 07.02.13 на 1/3 частині
квартири, що розташована за адресою:
АДРЕСА_1.

У першу чергу право на спадкування за
законом мають діти спадкодавця, у тому
числі зачаті за життя спадкодавця та
народжені після його смерті, той з
подружжя, який його пережив, та батьки
(ст. 1261 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України
спадкоємець за заповітом чи за законом
має право прийняти спадщину або не
прийняти її. Не допускається прийняття
спадщини з умовою чи із застереженням.
Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї. Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини.

Відповідно до положень ст. 3 СК України
сім'я є первинним та основним осередком
суспільства. Сім'ю складають особи, які
спільно проживають, пов'язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і
тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку
з навчанням, роботою, лікуванням,
необхідністю догляду за батьками,
дітьми та з інших поважних причин не
проживають спільно. Сім'я створюється
на підставі шлюбу, кровного
споріднення, усиновлення, а також на
інших підставах, не заборонених
законом і таких, що не суперечать
моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які постійно або
тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.
Реєстрація місця проживання особи
здійснюється в день подання особою
документів. Реєстрація місця
проживання за заявою особи може бути
здійснена з одночасним зняттям з
реєстрації попереднього місця
проживання.

За положеннями ч.ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово. Фізична особа
може мати кілька місць проживання.

Свідок ОСОБА_5 показав суду, що він
являвся сусідом по будинку померлого
ОСОБА_3, періодично бачив позивача
зранку, коли вона ходила на роботу,
померлий йому казав, що це його дружина.
Крім того, допитаний в якості свідка
представник позивача ОСОБА_6, показав,
що він проживає навпроти будинку
померлого і періодично бачив позивача
з 2009 року по 2011 рік, бачив її з померлим
разом, на похоронах дізнався, що вона
його дружина, після смерті вона
проживала в спірній квартирі.

Однак, суд розцінює ці покази свідків
критично, оскільки крім того, що вони
лише періодично бачили позивача разом
з померлим та знали те, що вони чоловік
та дружина, дома у померлого вони не
були та близько не спілкувалися, а тому
вони не можуть свідчити про постійне
проживання позивача за цією адресою.

Таким чином, враховуючи, що інших
доказів постійного проживання
позивача з померлим за спірної адресою
крім показів свідків суду надано не
було, позивач була зареєстрована за
іншою адресою, наявність у позивача
квитанцій про сплату
житлово-комунальних послуг, копій
документів стосовно приватизації
квартири та реєстрація шлюбу не може
свідчити, що вона разом проживала з
померлим, а тому підстав для
встановлення факту постійного
проживання її з померлим у суду підстав
не має.

Також, суд враховує те, що позивач
зверталася до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини, однак
пропустила строк прийняття спадщини,
додатковий строк для прийняття
спадщини їй наданий не був.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК
України спадкоємець, який прийняв
спадщину, у складі якої є нерухоме
майно, зобов'язаний звернутися до
нотаріуса за видачею йому свідоцтва
про право на спадщину на нерухоме
майно.

Отже, оскільки відсутні підстави для
встановлення факту постійного
проживання позивача з померлим,
оформлення права на спадщину
здійснюється шляхом видачі свідоцтва
про право на спадщину, за видачею якою
має право звернутися позивач лише як
спадкоємець, а тому в частині
задоволення позову щодо визнання права
власності за позивачем в порядку
спадкування також необхідно відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 57-66,
88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи: Головне управління
юстиції в м. Києві, Київська міська
рада, про встановлення факту
постійного проживання та визнання
права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя: М.Ю. Тітов