Справа №585/844/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Глущенко Є. Д.Номер
провадження 22-ц/788/1297/14 Суддя-доповідач -
Хвостик С. Г. Категорія - 47
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Левченко Т.
А.

з участю секретаря судового засідання -
Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Апеляційного
суду Сумської області апеляційну
скаргу ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 10 червня 2014
року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Роменської міської ради Сумської
області, ОСОБА_4, третя особа:
управління Держземагенства у
Роменському районі, про визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку, -

в с т
а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 10 червня 2014
року відмовлено у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3.

Вказане рішення суду позивач оскаржила
в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом першої інстанції обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове, яким задовольнити її
позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги
зазначається, що неправильним є
висновок суду першої інстанції про те,
що позивачка в установленому законом
порядку не набула права власності на
належну їй земельну ділянку, оскільки
набуття цього права відбулось
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України від 26 грудня 1992 року
№ 15-92 «Про приватизацію земельних
ділянок», а саме: право власності на
належну їй земельну ділянку по АДРЕСА_1,
площею 421 кв.м, посвідчено рішенням
виконавчого комітету Роменської
міської ради від 18 вересня 1998 року № 93,
що зареєстровано в Книзі реєстрації
громадян, яким безоплатно передано
земельні ділянки у приватну власність
за № 6209.

У своїй апеляційній скарзі позивачка
також посилається на те, що оспорювані
нею рішення Роменської міської ради
від 24 січня 2012 року «Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право на земельну ділянку
громадян» та виданий на підставі нього
державний акт на право власності на
земельну ділянку відповідачки є
недійсними та такими, що підлягають
скасуванню, так як при їх прийнятті
були допущені порушення земельного
законодавства та права позивачки, чого
безпідставно не врахував суд першої
інстанції, враховуючи, що були порушені
межі належної на праві власності
позивачці земельної ділянки. До того ж,
як стверджує позивач, з нею не
проводилось встановлення та
узгодження зовнішніх меж земельної
ділянки відповідачки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_3 та її представників
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про задоволення
апеляційної скарги, пояснення
відповідача ОСОБА_4 та її представника
ОСОБА_7 про залишення рішення суду без
змін, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є
матір'ю відповідачки ОСОБА_4 і їй на
праві приватної власності належить
житловий будинок разом з
господарськими спорудами по АДРЕСА_1, а
ОСОБА_4 є власником житлового будинку
разом з господарськими спорудами по
АДРЕСА_2. Земельна ділянка загальною
площею 836 кв. м., на якій розташовані
вказані житлові будинки сторін,
складала одне ціле і перебувала у
користуванні ОСОБА_8 - колишнього
власника житлового будинку по АДРЕСА_2,
правонаступником якої є відповідач
ОСОБА_4 (а.с.15, 16, 17-18).

У зв'язку з відмовою ОСОБА_8 від частини
земельної ділянки по АДРЕСА_2 рішенням
Роменського міськвиконкому від 28 січня
1998 року за № 35 була вилучена земельна
ділянка площею 400 кв. м. і її було
зараховано до земель міської ради. Цим
же рішенням Роменського
міськвиконкому було надано в постійне
користування із земель міської ради
земельні ділянки для обслуговування
житлового будинку і господарських
будівель, а саме: ОСОБА_3 - площею 421 кв.м,
ОСОБА_8 - площею 170 кв.м (а.с.47).

Рішенням виконавчого комітету
Роменської міської ради від 18 березня
1998 року № 93 було передано у приватну
власність ОСОБА_3 земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 421 кв.м (а.с.11).

30 січня 2004 року ОСОБА_3 зверталась із
заявою до ПП «РомЗемПроект» на
виконання робіт по виготовленню
технічної документації для складання
державного акта на право приватної
власності на належну їй земельну
ділянку площею 0,0421 га та того ж дня,
тобто 30 січня 2004 року, між вказаними
особами було укладено відповідний
договір за № 670 (а.с.74, 75, 76), однак згідно
відповіді ПП «РомЗемПроект» від 20
жовтня 2006 року робота з приводу
виготовлення технічної документації
не була виконана у зв'язку із заявою
ОСОБА_4 від 09 лютого 2004 року про
припинення проведення даних робіт
(а.с.108).

24 квітня 2004 року представником ПП
«РомЗемПроект» за участю представника
Роменського міського управління
земельних ресурсів в присутності
власника землі ОСОБА_4 та суміжних
власників землі та землекористувачів
був складений акт встановлення та
узгодження зовнішніх меж земельної
ділянки в натурі, переданої у власність
ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка). У вказаному акті відсутній
підпис суміжного землевласника ОСОБА_3
(а.с.49).

Рішенням Роменської міської ради від 02
липня 2004 року було передано
безкоштовно у власність ОСОБА_4
земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 595
кв.м, для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд (присадибна ділянка)
(а.с.48).

15 липня 2005 року працівниками
Роменського міського управління
земельних ресурсів в присутності
відповідачки ОСОБА_4 виконано винос в
натуру межі земельної ділянки по
АДРЕСА_2 відповідно до рішення
Роменського міськвиконкому від 28
жовтня 1998 року за № 35 про надання їй у
постійне користування земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.50).

Актом від 11 березня 2008 року встановлено
зовнішні межі земельної ділянки по
АДРЕСА_2 в натурі та передано межові
знаки на зберігання власнику ОСОБА_4
(а.с.52).

Комісією по розгляду земельних спорів
Роменського міськвиконкому від 02
грудня 2011 року було розглянуто
звернення ОСОБА_4 про узгодження межі
між її земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та
суміжною земельною ділянкою, яка
належить ОСОБА_3 і за результатами
розгляду цього питання було
рекомендовано сторонам погодити межі
земельних ділянок за адресами АДРЕСА_2
і АДРЕСА_1, які були встановлені ще у 1998
році, як зазначено у акті розгляду
комісією цього питання, відповідно до
планів МБТІ на їх житлові будинки
(а.с.55).

Рішенням 19 сесії Роменської міської
ради Сумської області 6 скликання «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку громадян» від 24 січня
2012 року була затверджена технічна
документація з уточненням площ при
обмірі земельної ділянки по АДРЕСА_2,
площею 595 кв.м для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд та
передано її у власність ОСОБА_4 (а.с.9).

16 березня 2012 року ОСОБА_4 видано
державний акт серія ЯК № 426714 на право
власності на земельну ділянку площею
0,0595 га, по АДРЕСА_2, Сумської області,
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (а.с.10).

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач не надала
доказів на підтвердження факту
належності їй на праві власності
земельної ділянки, якою вона
користується, а також вона не довела, що
межі її земельної ділянки були
визначені в натурі, з приводу чого
оскаржуваними нею рішенням органу
місцевого самоврядування та виданим на
його підставі державним актом на право
власності на земельну ділянку
відповідачки порушені її права, як
власника суміжної земельної ділянки.

Однак, з таким рішенням суду першої
інстанції колегія суддів погодитись не
може, оскільки суд ухвалив його при
неповному з'ясуванні обставин справи
та з порушенням норм матеріального
права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Документи, що посвідчують право на
земельну ділянку, визначені ст.23 ЗК
України в редакції Закону від 13 березня
1992 року року (який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин).
Проте, дію вказаної ст.23 ЗК України було
зупинено відносно власників земельних
ділянок, визначених ст.1 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
приватизацію земельних ділянок» від 26
грудня 1992 року № 15-92.

Згідно з п.п.1, 3 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про приватизацію
земельних ділянок» (який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин) сільські, селищні,
міські Ради народних депутатів повинні
були забезпечити передачу протягом 1993
року громадянам України у приватну
власність земельних ділянок, наданих
їм для ведення особистого підсобного
господарства, будівництва і
обслуговування жилого будинку і
господарських будівель (присадибна
ділянка), садівництва, дачного і
гаражного будівництва, у межах норм,
установлених Земельним кодексом
України.

Право приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
цілей, передбачених статтею 1 цього
Декрету, посвідчується відповідною
Радою народних депутатів, про що
робиться запис у земельно-кадастрових
документах, з наступною видачею
державного акта на право приватної
власності на землю.

Таким чином, п.3 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про приватизацію
земельних ділянок», який був чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, визначено порядок
посвідчення права власності громадян
на земельні ділянки та документи, що
посвідчують право на земельну ділянку.
Таким документом може бути відповідний
запис у земельно-кадастрових
документах.

Аналогічна позиція міститься у
правовому висновку Верховного Суду
України, викладеному у постанові від 30
травня 2012 року за результатами
розгляду цивільної справи № 6-31цс12.

Крім того, п.п.3, 4 Порядку передачі
земельних ділянок у приватну власність
громадянам України, затвердженого
Наказом Державного комітету України по
земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року
№ 10 (який був чинним на момент
виникнення спірних правовідносин)
передбачено, що передача у приватну
власність земельних ділянок, що були
раніше надані громадянам, провадиться
відповідними Радами народних
депутатів за місцем розташування цих
ділянок.

Зазначені земельні ділянки
передаються безплатно у приватну
власність на підставі матеріалів, що
підтверджують їх розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо), і заяв громадян (додаток № 1).

Відповідні Ради народних депутатів
перевіряють обґрунтованість заяв
громадян та матеріалів у місячний
строк і приймають відповідне рішення.
Право приватної власності громадян на
земельні ділянки, передані їм для
вищезазначених цілей, посвідчується
відповідною Радою народних депутатів,
про що робиться запис у
земельно-обліковому документі - Книзі
реєстрації громадян, яким безплатно
передано земельні ділянки у приватну
власність (додаток № 2).

Згідно з п.7 Перехідних положень
Земельного кодексу України від 25
жовтня 2001 року № 2768-ІІІ громадяни, що
одержали у власність земельні ділянки,
зберігають права на ці ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням виконавчого комітету
Роменської міської ради від 18 березня
1998 року № 93 передано у приватну
власність ОСОБА_3 земельну ділянку по
АДРЕСА_1 площею 421 кв.м.

Вказане рішення виконавчого комітету
Роменської міської ради було
зареєстровано в Книзі реєстрації
громадян, яким безоплатно передано
земельні ділянки у приватну власність
(книга № 2) за № 6209, що вбачається з
повідомлення управління
Держземагентства у Роменському районі
Сумської області від 20 лютого 2014 року №
1 (а.с.12).

Таким чином, безпідставним є висновок
суду першої інстанції про те, що
позивачка в установленому законом
порядку не довела, що набула право
власності на належну їй земельну
ділянку по АДРЕСА_1 площею 421 кв.м,
беручи до уваги обставини того, що
набуття нею права власності на цю
земельну ділянку відбулось відповідно
до Декрету Кабінету Міністрів України
від 26 грудня 1992 року № 15-92 «Про
приватизацію земельних ділянок», який
був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин, у зв'язку з чим
заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги.

Крім того, колегія суддів не може
погодитись з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржуваними
позивачкою рішенням Роменської
міської ради Сумської області «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку громадян» від 24 січня
2012 року, яким затверджена технічна
документація щодо переданої у
власність відповідачки земельної
ділянки, та виданим на підставі цього
рішення відповідачці ОСОБА_4 державним
актом на право власності на земельну
ділянку від 16 березня 2012 року не
порушені права позивачки, зокрема, не
порушені межі її земельної ділянки, так
як вони взагалі не встановлювались,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.1.12 Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорів оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 4 травня 1999 року № 43 (яка була чинною
на момент прийняття оскаржуваного
рішення органом місцевого
самоврядування та видачі відповідачу
державного акта на право власності на
земельну ділянку), складання
державного акта на право власності на
земельну ділянку або право постійного
користування земельною ділянкою при
передачі або наданні земельних ділянок
громадянам, підприємствам, установам,
організаціям та об'єднанням громадян
всіх видів проводиться після
перенесення в натуру (на місцевість)
меж земельної ділянки та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за затвердженим в
установленому порядку проектом
відведення цієї ділянки.

Як передбачено п.п.2.1, 2.2, 3.12 Інструкції
про встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
здійснюється на підставі розробленої
та затвердженої технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), технічної документації із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Документація із землеустрою щодо
встановлення меж житлової та
громадської забудови розробляється у
складі генерального плану населеного
пункту, проектів розподілу територій і
є основою для встановлення меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості).

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) здійснюється виконавцем у
присутності власника (користувача)
земельної ділянки, власників
(користувачів) суміжних земельних
ділянок або уповноваженою ним (ними)
особою.

Закріплення межовими знаками меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) може здійснюватися за
відсутності власників (користувачів)
суміжних земельних ділянок у випадку
їх нез'явлення, якщо вони були належним
чином повідомлені про час проведення
вищезазначених робіт, про що
зазначається у акті прийомки-передачі
межових знаків на зберігання.

Згідно з п.11 Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 26 травня 2004 р. № 677 (який був чинним
на момент виникнення спірних
правовідносин), проект відведення
земельної ділянки розглядається
сільською, селищною, міською радою,
районною, Київською та
Севастопольською міською
держадміністрацією, затверджується
ними або в установленому порядку
подається до інших органів, до
повноважень яких належить надання у
користування або передача у власність
земельних ділянок.

Виходячи з матеріалів справи, в
генеральному плані присадибної
ділянки по АДРЕСА_1, що належить на
праві власності ОСОБА_3, станом на 16
травня 2000 року була визначена
конфігурація та площа цієї земельної
ділянки із зазначенням розмірів, тобто
були визначені її межі (а.с.13, 14).

Про встановлення у 1998 році меж належної
позивачці на праві власності земельної
ділянки йдеться і в акті, складеному 02
грудня 2011 року комісією по розгляду
земельних спорів Роменського
міськвиконкому (а.с.55).

Отже, передача позивачці у 1998 році
безоплатно у приватну власність
земельної ділянки площею 421 кв.м була
здійснена на підставі матеріалів
(земельно-кадастрової документації,
даних БТІ), які підтверджували її
розміри, що й було основою для
встановлення меж цієї земельної
ділянки в натурі.

В той же час, абрис земельної ділянки по
АДРЕСА_2, що належить на праві власності
ОСОБА_4, який був складений під час
розроблення технічної документації із
землеустрою, затвердженої
оскаржуваним позивачкою рішенням
Роменської міської ради Сумської
області від 24 січня 2012 року та
перенесений на виданий на ім'я
відповідачки державний акт на право
власності на цю земельну ділянку, не
співпадає з межами суміжної земельної
ділянки по АДРЕСА_1, що відображена на
генеральному плані цієї присадибної
ділянки і належить на праві власності
позивачці (а.с.13, 14, 52 на звороті).

Зокрема, згідно генерального плану
належної позивачці на праві власності
земельної ділянки довжина межі
суміжної з відповідачем земельної
ділянки становить: 6,20 м + 9,20 м + 14,7 м = 30,10
м.

Однак, згідно оскаржуваного позивачкою
державного акта на право власності на
земельну ділянку від 16 березня 2012 року
серії ЯК № 426714, що належить на праві
власності відповідачу, довжина межі
становить: 6,19 м + 1,96 м + 4,41 м + 3,38 м + 12,29 м =
28,23 м (а.с.10), тобто на 1,87 м менше (30,10 м -
28,23 м).

Також відповідно до генерального плану
належної позивачці на праві власності
земельної ділянки конфігурація
земельної ділянки відповідачки
проникає вглиб належної позивачці
земельної ділянки на 0,70 м - 1,0 м довжиною
9,20 м, а згідно оскаржуваного позивачкою
державного акта на право власності на
земельну ділянку земельна ділянка
відповідачки проникає вглиб належної
позивачці земельної ділянки на 2,60 м - 2,47
м довжиною 9,75 м.

До того ж, згідно складеного Роменською
міською радою Сумської області
викопіювання земельної ділянки по
АДРЕСА_2 від 15 січня 1998 року ширина
земельної ділянки відповідача
становить 13,80 м (а.с.14), а згідно
оскаржуваного позивачкою державного
акта на право власності на земельну
ділянку ширина земельної ділянки
відповідача вже становить 14,78 м, тобто
накладається на належну позивачці
земельну ділянку на 0,98 м.

Крім того, з акту встановлення та
узгодження зовнішніх меж земельної
ділянки ОСОБА_4 від 24 квітня 2004 року
вбачається, що в ньому відсутній підпис
суміжного землевласника ОСОБА_3,
причини відсутності підпису не вказано
і окремого акту з цього приводу, як це
передбачено у п.3.12 Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками, затвердженої Наказом
Державного комітету України із
земельних ресурсів від 18 травня 2010 року
№ 376, не складено (а.с.49).

В той же час, позивачка ОСОБА_3 в
судовому засіданні як суду першої
інстанції, так і суду апеляційної
інстанції стверджувала, що межі
суміжної із ОСОБА_4 земельної ділянки з
нею не погоджувались і взагалі її ніхто
не повідомляв про час проведення цієї
роботи, тому її і не було на тому місці.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що технічна
документація із землеустрою належної
відповідачці ОСОБА_4 на праві власності
земельної ділянки була виготовлена з
порушенням встановленого законом
порядку, у зв'язку з чим рішення
Роменської міської ради Сумської
області «Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку громадян»
від 24 січня 2012 року, яким була
затверджена вказана технічна
документація, підлягає скасування як
незаконне, а виданий на підставі цього
відповідачці ОСОБА_4 державний актом на
право власності на земельну ділянку
від 16 березня 2012 року серії ЯК № 426714
необхідно визнати недійсним.

За таких обставин, коли суд першої
інстанції ухвалив рішення з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, його висновки не
відповідають обставинам справи та з
порушенням норм матеріального і
процесуального права, його необхідно
скасувати і ухвалити нове рішення, яким
позов задовольнити частково.

Отже, апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1, 3, 4, 314
ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Рішення Роменського міськрайонного
суду Сумської області від 10 червня 2014
року в даній справі скасувати і
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення 19 сесії Роменської міської
ради Сумської області 6 скликання «Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку громадян» від 24 січня
2012 року визнати незаконним в частині
затвердження технічної документації з
уточненням площі земельної ділянки при
її обмірі та передачі у власність
ОСОБА_4, площею 595 кв.м, по АДРЕСА_2 у м.
Ромни - для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд, а
Державний акт на право власності на
земельну ділянку від 16 березня 2012 року
серії ЯК № 426714, виданий на підставі
цього рішення, - недійсним.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і з цього
часу може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -