Справа № 310/8697/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2014 року
Бердянський міськрайонний
суд

У складі: головуючого -
судді Троценко Т. А.

При секретарі:
Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бердянську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права
власності на частку у спільному майні,

- за зустрічним позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення
перешкод у здійсненні права
користування майном та вселення ,

Встановив:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до
суду з позовом, де вказали, що з 11. 10. 1989
р. по 28. 05. 2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4
перебували у зареєстрованому шлюбі,
від якого мають доньку ОСОБА_2.

Позивачам та відповідачу на праві
власності належить 1/20 частка
домоволодіння ( по 1/80 частці кожному) у
домоволодінні АДРЕСА_2, що складає
квартиру № 1.

У квартирі постійно проживають вони,
позивачі, а відповідач після
розірвання шлюбу добровільно виїхав з
жилого приміщення і разом з ними не
проживає.

Належна відповідачу 1/4 частка у
квартирі є незначною, виділена бути не
може, тому вони просять припинити право
власності ОСОБА_4 на 1/80 частку
домоволодіння або 1/4 частку у квартирі
№ 1 з виплатою йому компенсації її
ринкової вартості, і визнати за кожним
із позивачів право власності на 1/240
частку в порядку сплати компенсації
колишньому власнику.

В судовому засіданні представник
позивачів за договором і свідоцтвом
адвокат ОСОБА_5 підтримав позовні
вимоги і просить задовольнити,
пояснивши при цьому що грошова
компенсація ніякої істотної шкоди
відповідачу не завдасть, оскільки він є
приватним підприємцем і взмозі знайти
собі інше житло.

Позивачка ОСОБА_2 суду пояснила, що
батько у 2012 році побив матір, тому вона
не хоче жити разом з ним в одній
квартирі.

Позивач ОСОБА_3 підтримав свій позов і
пояснив, що усе життя, що його мати
проживала з відповідачем, вони
сварилися, тому хай шукає собі інше
житло.

Відповідач ОСОБА_4 з представником за
договором і ордером адвокатом ОСОБА_6 в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнав і пояснив, що частка у квартирі -
це єдине житло, що він має, тут він
прожив багато років, зареєстрований і
іншого місця помешкання не має, тому
позбавлення його права власності
завдасть йому значної шкоди. На ті
гроші, що йому пропонують у якості
компенсації за його частку, він не
зможе придбати собі нічого.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним
позовом, де вказав, що після розірвання
шлюбу з ОСОБА_1, остання у 2012 році
забрала у нього ключі від квартири,
встановила нові металеві двері, від
яких нових ключем не дає, і не пускає
його у квартиру не дивлячись на його
неодноразові прохання впустити у
житло. Просить зобов»язати
відповідачів не чинити йому перешкод у
користування квартирою, де він має таку
ж 1/4 частку, як і кожний із членів його
сім»ї, вселити його, тим більше, що в
даний час ОСОБА_1 мешкає у м. Москві,
ОСОБА_2 проживає разом з нею, ОСОБА_3
живе в м. Маріуполі, і квартира
залишається пустою, а він вимушений
шукати собі зйомне житло.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 з
представником адвокатом ОСОБА_5 в
судовому засіданні, відповідачка
ОСОБА_1 у судовому засіданні 16. 07. 2014
року зустрічний позов не визнали і
пояснили, що ОСОБА_4 не звертався до них
з вимогою надати ключі від квартири,
інакше вони не стали б йому
перешкоджати, і на цих підставах
вважають позов недоведеним.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він
неодноразово був свідком того, як
ОСОБА_1 відмовлялась пускати ОСОБА_4 у
квартиру і сказала - живи де хочеш.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали
справи, суд приходить до висновку про
необхідність відмови у позові ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 і задоволення
зустрічного позову ОСОБА_4 з таких
підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про
право власності на житло від 03. 09. 2001
року, виданого управлінням житлового
господарства виконавчого комітету
Бердянської міської ради згідно з
розпорядженням від 03. 09. 2001 року 1/20
частина житлового будинку АДРЕСА_2
належить на праві власності ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частках
кожному на праві власності.

Згідно копії технічного паспорту на
квартиру вказана частка житлового
будинку складає квартиру № 1, і у
квартирі кожен із її власників має по
1/80 частці.

Рішенням Бердянського міськрайонного
суду від 28. 05. 2012 року шлюб між ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 розірвано, і сторони не
заперечують проти того факту, що з
цього часу ОСОБА_4 в квартирі не мешкає.

Посилаючись на неможливість виділення
1/80 частки, що належить ОСОБА_4 в натурі,
а також встановлення порядку
користування квартирою у
відповідності до часток сторін у праві
власності, ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3
просять припинити право його власності
на цю частку з виплатою грошової
компенсації її ринкової вартості в
розмірі 27 000 грн., що підтверджено
висновком судової будівельно -
технічної експертизи від 17. 04. 2014 року №
180/30, а також визнати за ними, за кожним
право власності на 1/240 частку в порядку
грошової компенсації.

Стаття 365 ЦК України передбачає, що
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо: 1) частка є незначною і не може
бути виділена в натурі; 2) річ є
неподільною; 3) спільне володіння і
користування майном є неможливим; 4)
таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім»ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Позивачі внесли на депозитний рахунок
суду суму грошової компенсації
вартості частки ОСОБА_4 у нерухомому
майні в розмірі 27 000 грн.

Відповідач відмовляється від
отримання грошової компенсації
внаслідок того, що таким чином йому
буде завдана значна шкода.

Відмовляючи позивачам у позові суд
зважає на той факт, що ОСОБА_4
зареєстрований у квартирі з 1990 року,
про що свідчить копія його паспорту, і
постійно в ній мешкав до 2012 року, до
часу розірвання шлюбу з ОСОБА_1. Інших
даних про наявність в нього на праві
власності або на праві користування
іншого житла позивачі не надали, а тому
не можна вважати, що позбавлення його
права власності не завдасть йому
ніякої шкоди на тій підставі, що він є
приватним підприємцем і має дохід.
Насправді він бажає жити у цій
квартирі, іншого помешкання не має, а
тому не можна приймати до уваги тільки
той факт, що його частка виділенню у
натурі не підлягає у зв'язку з
технічною неможливістю. За таких
підстав позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
задоволенню не підлягає.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що
власник має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження майном.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 перешкоджають користуванню
ОСОБА_4 спірною квартирою, встановили
нові двері, ключі не дають, на прохання
пустити у житло відмовляють, даний факт
підтверджено у судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_7, у судовому
засіданні ОСОБА_1 пообіцяла надати
ОСОБА_4 ключі, але в подальшому
відмовила.

З листа ОСОБА_4 судді Бердянського
міськрайонного суду від 02. 07. 2013 року
вбачається, що він ще у 2013 році
звертався до суду з позовом про
вселення, і за його заявою його позов
було залишено без розгляду на тій
підставі, що відповідачка обіцяла
впустити його в будинок.

Таким чином, судом безперечно
встановлено, що відповідачі вчиняють
перешкоди ОСОБА_4 у користуванні його
часткою у квартирі, і його право на
користування своєю власністю підлягає
захисту, зокрема, шляхом зобов'язання
відповідачів надати йому ключі від
вхідних дверей і вселення його у
квартиру.

Частини 1,3 ст. 319 ЦК України передбачає,
що власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власниками
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

У даному випадку суд не вбачає підстав
для позбавлення ОСОБА_4 права власності
на частку у квартирі, а тому він в
усякому разі підлягає вселенню в
квартиру, де він має на праві власності
1/4 частку.

Керуючись ст. ст. 319,321, 365, 391 ЦК України,
ст. ст. 210,60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити у повному
обсязі.

Повернути ОСОБА_1 27 000 грн., які
знаходяться на депозитному рахунку ТУ
ДСА у Запорізькій області р/р 26316700 ГУ
ДКСУ у Запорізькій області.

Зустрічний позов ОСОБА_4
задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_4 у квартиру
АДРЕСА_1.

Зобов»язати ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод в
користуванні квартирою АДРЕСА_1 і
віддати ключі від вхідних дверей.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Запорізької області
протягом десяти днів з дня його
проголошення через Бердянський
міськрайонний суд.

Суддя: Т. А. Троценко