Справа № 510/838/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2014 р.
Ренійський районний суд Одеської
області

у складі: - головуючого судді Дудник
В.І.;

- при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні в м. Рені цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
позовні вимоги визнали, щодо їх
задоволення не заперечували, просили
про розгляд справи без їхньої участі.

Позивач на задоволенні позову
наполягав, просив розглянути справу у
його відсутність.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
рішення у справі можливо постановити
при проведенні попереднього судового
засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК
України при визнанні позову
ухвалюється судове рішення в порядку,
встановленому ст. 174 цього ж Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

В ході розгляду справи судом були
дослідженні наступні докази: копія
свідоцтва від 20.12.1999р. № 545 про право
власності на квартиру АДРЕСА_1; копія
технічного паспорту на квартиру,
оформленого на ім'я ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4

Судом в ході судового розгляду справи
встановлено, що позивач ОСОБА_1
звернувся до суду із вищевказаними
вимогами, зазначивши, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло
від 20.12.1999р. йому та відповідачам на
праві приватної власності належить по ?
частині квартири АДРЕСА_1. До 2000р.
сторони у справі, як родичі, спільно
мешкали за вищевказаною адресою, вели
спільне господарство. У 2000 р.
відповідачі подарували позивачу
належні їм частини вищевказаної
квартири, безоплатно передали у
володіння та користування належну їм
нерухомість разом із всіма документами
на неї і виїхали зі вказаної
житлоплощі. Позивач продовжив мешкати
на житлоплощі вищевказаної
нерухомості, мешкає там по теперішній
час, фактично, відкрито володіє
квартирою АДРЕСА_1 вцілому, стежить за
її технічним станом, сплачує за
утримання комунальні послуги, провів
опалювання, встановив газовий котел,
зробив ремонт та ін. На момент
фактичного укладення угоди про
дарування сторони не оформили її у
письмовому вигляді та не засвідчили
нотаріально. У зв'язку із
вищевикладеними обставинами ОСОБА_1
вважає, що має право на ? частини
квартири, оскільки з 2000 р. володіє та
безперервно користується і ними також,
слідкує за їх технічним станом, несе
витрати у зв'язку із їх утриманням,
зберігає у себе всю документацію на
житло, як власник нерухомості, отже з
підстав ст. 344 ЦК України набув право
власності на відповідні частини
квартири.

Вивчивши матеріали справи та надані
документи, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги позивача
обґрунтовані і підлягають задоволенню,
оскільки його доводи знайшли своє
належне підтвердження в судовому
засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа,
яка добросовісно заволоділа чужим
майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено
цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК
України право власності за набувальною
давністю на нерухоме майно,
транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем
чужого майна є особа, яка фактично
тримає його у себе. Фактичне володіння
майном вважається правомірним, якщо
інше не випливає із закону або не
встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів позивача, у 2000р.
між сторонами фактично була досягнута
домовленість про дарування ? частин
квартири АДРЕСА_1. Письмово та в
нотаріальному порядку сторони цю угоду
не оформляли. Таким чином, з 2000р. по
теперішній час позивач безперервно,
відкрито володіє квартирою вцілому,
сплачує всі належні платежі, як власник
нерухомості, розпоряджається нею,
проводить ремонти та ін. За весь час
володіння позивачем квартирою,
відповідачі, як зареєстровані
співвласники, не пред'являли до
позивача жодних вимог про витребування
нерухомості, документів на неї, не
брали участі у її утриманні та не несли
витрат по сплаті належних платежів. На
момент розгляду справи в суді ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4 не заперечували щодо
фактів, вказаних у позові, визнали
позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що
володіння позивачем ? частинами
квартири є добросовісним (тобто
позивач вважав, що він володіє
нерухомістю з законних підстав,
оскільки була фактично досягнута
домовленість про дарування
відповідних частин нерухомості),
правомірним, відкритим (позивач,
вважаючи себе власником, сплачував
комунальні платежі за утримання
квартири вцілому, розпоряджається
житлом та ін.) та безперервним. Таким
чином, суд вважає, що ? частини квартири
цілком з законних підстав було
передано у володіння та користування
ОСОБА_1, внаслідок чого останній набув
право власності на них за набувальною
давністю.

З урахуванням викладених позивачем та
досліджених у судовому засіданні
обставин, суд вважає можливим
задовольнити вимоги позивача щодо
визнання за ним права власності на ?
частини квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213
ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК
України, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною
давністю право власності на:

? частину квартири АДРЕСА_1, що
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_2;

? частину квартири АДРЕСА_1, що
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_3;

? частину квартири АДРЕСА_1, що
зареєстрована на праві власності за
ОСОБА_4.

Строк оскарження рішення в Апеляційний
суд Одеської області через Ренійський
районний суд Одеської області: 10 днів -
з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя
В.І. Дудник