Справа №
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
И

10 липня 2014 року Малиновський
районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Лукашкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа -
ОСОБА_3 про стягнення суми сплаченого
авансу, -

В С Т А Н О В
И В:

До Малиновського районного суду
м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу
у розмірі 2 500 дол. США та моральної
шкоди у розмірі 8 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка
посилалась на те, що, відповідно до умов
попереднього договору, мала намір
придбати у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1. У
рахунок повної вартості зазначеного
об'єкта, яка становила 53 000 дол. США,
позивачка ОСОБА_1 передала до укладення
основного договору відповідачці
ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2 500 дол.
США. Проте, у встановлений термін
договір купівлі-продажу укладений не
був. Відповідачка у добровільному
порядку гроші повертати відмовляється,
через що ОСОБА_1 змушена була
звернутися до суду задля вирішення
питання щодо стягнення з ОСОБА_2
зазначеної грошової суми.

В подальшому позивачка неодноразово
уточнювала свої позовні вимоги, які
ухвалою Малиновського районного суду
м.Одеси від 02 липня 2014 року за заявою
представника позивача були залишені
без розгляду.

Також ухвалою Малиновського районного
суду м.Одеси від 02 липня 2014 року за
заявою представника позивача залишено
без розгляду позовні вимоги щодо
стягнення з відповідачки моральної
шкоди.

В судовому засіданні представники
позивачки просили задовольнити вимогу
щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2
авансу в розмірі 2500 дол.США в
еквіваленті до української гривні на
день постановлення рішення суду.

Представник відповідачки ОСОБА_2 -
ОСОБА_4, який також представляв
інтереси третьої особи - ОСОБА_3, у
судовому засіданні просив відмовити в
задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 у
повному обсязі, вважаючи ОСОБА_2
неналежним відповідачем, оскільки
договір не був укладений не з її вини, і
вона не отримувала від позивачки
грошових коштів.

Позивачка в судове засідання не
з»явилася, надала суду заяву про
слухання справи у її відсутності.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідка, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 квітня 2013 р. між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено угоду
про намір укласти договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомості за
адресою: АДРЕСА_1 (далі - угода), - яку
сторони визначили як «попередній
договір».

Відповідно до зазначеної угоди ОСОБА_1
мала намір купити, а ОСОБА_2 - продати
вище зазначену квартиру. Згідно
вищевказаного договору сторони
домовились, що ціна об'єкту становить 53
000 дол. США. Сторони зобов'язувались
оформити договір купівлі-продажу в
строк до 01 червня 2013 р. Крім того, в
договорі зафіксовано, що покупець в
рахунок повної вартості квартири
передав продавцю суму в розмірі 2 500 дол.
США, що на момент передання була
еквівалентна 20 250 грн.

ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала
грошову суму в розмірі 2 500 дол. США в
рахунок майбутньої купівлі квартири
АДРЕСА_1, що підтверджує власноруч
зроблена відповідачкою приписка про
те, що у випадку неукладення договору
купівлі-продажу вона зобов'язується
повернути покупцеві отримані грошові
кошти. Проти дійсності цієї приписки не
заперечувала ані відповідачка, ані
допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_5, який є чоловіком ОСОБА_2

До встановленого в угоді терміну
сторони не оформили договір
купівлі-продажу.

З метою досудового врегулювання спору,
що виник між сторонами з приводу
неможливості своєчасного укладення
договору купівлі-продажу, позивачка
направила відповідачці претензію, в
якій просила, відповідно до досягнутої
домовленості, повернути отримані
грошові кошти, однак відповіді на
претензію відповідачка не надала.

В матеріалах справи є також копія
попереднього договору від 09.04.2013р., який
підписала ОСОБА_3 та який є аналогічним
попередньому договору від 09.04.2013р.,
підписаному ОСОБА_2

Таким чином, судом було встановлено, що
відповідачка фактично продублювала
попередній договір від 09.04.2013р., який до
неї підписала її мати - ОСОБА_3,
підтвердивши отримання авансу в сумі
2500 дол.США.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_5 пояснив, що був присутній при
укладенні між сторонами угоди про
намір укласти договір купівлі-продажу
зазначеної вище квартири, але деталі
цього правочину йому невідомі.
Водночас він засвідчив, що, знаючи свою
дружину - відповідачку ОСОБА_2 - цілком
допускає ймовірність того, що вона
могла зробити приписку про повернення
грошей, навіть якщо не отримувала їх.

У судовому засіданні представник
відповідачки і третьої особи заявив, що
грошову суму а саме - 2 500 дол. США від
позивачки насправді отримувала третя
особа ОСОБА_3 Це визнала й представник
позивачки. Крім того, представник
третьої особи повідомив суду, що
отримані грошові кошти були одразу ж
внесені ОСОБА_3 як аванс у рахунок
купівлі іншої квартири за угодою, в
якій покупцем виступала її донька -
відповідачка ОСОБА_2, що не
заперечується і відповідачкою по
справі. Проте він не надав судові
належних доказів, а саме копії
відповідного попереднього договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
виходить з такого.

Відповідно до ст. 570 ЦК України
завдатком є грошова сума, що видається
кредиторові боржником у рахунок
належних з нього за договором платежів,
на підтвердження зобов'язання і на його
виконання. В силу ж ч. 2 зазначеної
статті, якщо не буде встановлено, що
сума, сплачена в рахунок належних з
боржника платежів, є завдатком, вона
вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як
способу виконання зобов'язання може
мати місце у випадку наявності
зобов'язання, яке б мало випливати із
договору, укладеного сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо
порушення зобов'язання сталося з вини
боржника, завдаток залишається у
кредитора. Якщо порушення зобов'язання
сталося з вини кредитора, він
зобов'язаний повернути боржнику
завдаток та додатково сплатити суму у
розмірі завдатку або його вартості.
Отже, правила ст. 571 ЦК України про
залишення завдатку особі, яка його
одержала, або стягнення з неї суми
завдатку у подвійному розмірі,
застосовується лише тоді, коли між
сторонами укладено договір, проте він
не виконується з вини однієї зі сторін.
У разі, коли сторони лише домовились
укласти договір, але належно його не
оформили, сплачені в рахунок виконання
договору платежі визнаються авансом і
повертаються в тому розмірі, в якому
вони надавалися.

Оскільки договір купівлі-продажу
квартири в установленому законом
порядку між сторонами укладено не було,
то передані позивачкою кошти на
користь відповідачки є авансом, і
правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 571
ЦК України, для залишення відповідачці
отриманих коштів - відсутні.

Сторонами не заперечується той факт, що
договір купівлі-продажу зазначеної
квартири в установленому порядку між
ними не укладений, а отже передані
відповідачці грошові кошти у розмірі 2
500 дол. США є авансом і підлягають
поверненню.

Крім того, суд приймає доводи
представника позивачки про те, що
укладена між сторонами угода про намір
укласти договір купівлі-продажу у
частині передання відповідачці
грошових коштів, є договором про
внесення авансу, який суд вважає
укладеним. За цим договором покупець -
ОСОБА_1 - передала, а продавець - ОСОБА_2 -
отримала та зобов'язується повернути
аванс у розмірі 2 500 дол. США.

Навіть з огляду на те, що грошові кошти
позивачкою були безпосередньо
передані третій особі ОСОБА_3, яка
фактично від імені відповідачки вела
усі перемовини щодо продажу квартири,
суд вважає, що саме ОСОБА_2 є належним
відповідачем у справі, виходячи з
такого. По-перше, угода про намір
укласти договір купівлі-продажу
укладалася між ОСОБА_1 та ОСОБА_2;
по-друге, відповідачка підтвердила
отримання авансу своїм підписом та
власноруч зробленою припискою про
зобов'язання його повернути; по-третє,
зважаючи на доводи представника
відповідачки, кошти, передані
позивачкою третій особі, призначалися
для ОСОБА_2 та зрештою були використані
в її інтересах.

Станом на день постановлення рішення
суду офіційний курс гривні щодо долару
США, встановлений Національним банком
України, становить 11 грн. 70 коп. за один
долар США. Таким чином, стягненню з
відповідачки на користь позивачки
підлягає 2 500 доларів США, що
еквівалентні 29 250 грн.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги є
законними та обґрунтованими а тому
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК
України якщо позивача, на користь
якого ухвалено рішення, звільнено від
сплати судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Позивачка є учасником ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2),
звільнена від сплати судового збору на
підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про
судовий збір» Таким чином підлягає
стягненню з відповідачки в дохід
держави судовий збір в сумі 292грн.
50коп. ( 29250грн. х 1% = 292,50).

Керуючись ст.ст.570, 571 ЦК України, ст.ст.
10, 11, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш
И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа - ОСОБА_3 про стягнення суми
сплаченого авансу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН
НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму
сплаченого авансу в розмірі 2500 (дві
тисячі п»ятсот)дол..США, що
еквівалентно 29 250 (двадцять дев»ять
тисяч двісті п»ятдесят) грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
(ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий
збір в сумі 292 (двісті дев»яносто
дві)грн.. 50коп.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10-денний строк зі дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час оголошення судового
рішення, можуть подати апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ
І.А.МАЗУН