У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової
палати в цивільних справах

апеляційного суду
Закарпатської області у складі:

головуючої -
Боднар О.В.

суддів - Кеміня
М.П., Чужі Ю.Г.

при секретарі -
Гаврилко В.С.

з участю - представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні за апеляційною скаргою
ОСОБА_5 на ухвалу Ужгородського
міськрайонного суду від 15 травня 2014
року справу за позовом ОСОБА_6 до
ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_4, про
визнання недійсним іпотечного
договору, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою від 15 травня 2014
року, у задоволенні заяви відповідача
ОСОБА_5 про забезпечення позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 з
посиланням на неповне з'ясування
обставин справи та порушення норм
процесуального права, просить ухвалу
суду першої інстанції про відмову у
задоволенні заяви про забезпечення
позову скасувати та постановити
ухвалу, якою задовольнити заяву про
забезпечення позову.

Розглянувши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи,
апеляційний суд визнав, що скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 Постанови
Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. N 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема,
в тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд має брати до
уваги інтереси не тільки позивача, а й
інших осіб, права яких можуть бути
порушені у зв'язку із застосуванням
відповідних заходів.

Відмовляючи в задоволенні заяви про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на житловий будинок та земельну
ділянку, що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, та встановлення заборони
ОСОБА_4 будь-яким способом
(купівля-продаж, дарування, міна,
доручення) відчужувати вказане
нерухоме майно та земельну ділянку, суд
першої інстанції виходив з того, що
заявником не наведено підстав, які
достовірно дають можливість зробити
висновок про намір ОСОБА_4 здійснити
відчуження зазначених житлового
будинку та земельної ділянки. Крім
того, житловий будинок є предметом
іпотеки за спірним договором іпотеки
від 14.02.2012 року і приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 вже накладено заборону
на його відчуження.

Проте з таким висновком суду
погодитися не можна.

Апеляційним судом була одержана
інформація з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, з якої вбачається, що
14.02.2012 р. приватним нотаріусом
Ужгородського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 дійсно було
зареєстровано обтяження (арешт)
вказаного домоволодіння на підставі
договору іпотеки б/н. Проте, 26.12.2012 р.
обтяження було вилучено на підставі
рішення суду, б/н від 27.09.2012 р. (а.с. 66-67).

Станом на 23.07.2014 р., день отримання
відомостей з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно у формі
інформаційної довідки, щодо житлового
будинку та земельної ділянки, які
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
вбачається, що 30.03.2013 р. було
зареєстровано обтяження на підставі
ухвали Ужгородського міськрайонного
суду від 22.03.2013 р. по справі № 712/3929/2012. На
підставі постанови РВ ДВС
Ужгородського міськрайонного
управління юстиції від 23.05.2012р. було
накладено арешт на вказане нерухоме
майно. Особами, майно/права яких
обтяжуються (власники), зазначені
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 39-40). Між тим,
згідно з договором купівлі-продажу від
07.03.2013 р. номер 963, посвідченого
приватним нотаріусом Ужгородського
міського нотаріального округу ОСОБА_9,
власником майна є ОСОБА_4

Відповідно до п.10 постанови
Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. N 9 «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» заходи
забезпечення позову мають тимчасовий
характер і діють до виконання рішення
суду, яким закінчується розгляд справи
по суті.

Оскільки існуюче на даний час
обтяження було накладено на підставі
ухвали Ужгородського міськрайонного
суду від 22.03.2013 р., постановленої в межах
іншої цивільної справи і, крім того,
змінився власник майна, колегія судів
дійшла висновку про необхідність
задовольнити заяву ОСОБА_5 про
забезпечення позову та накласти арешт
на нерухоме майно, яке знаходиться за
адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 307,
312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5
задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного
суду від 15 травня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову
задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке
знаходиться за адресою: Закарпатська
область, АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення

Ухвала оскарженню не підлягає.

с у д д і :

Кемінь М.П. Боднар О.В.
Чужа Ю.Г.