Справа № 175/114/14-ц
Провадження № 2/175/619/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 липня 2014 року Дніпропетровський
районний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого - судді Шабанова А.М.,

при секретарі - Ратушна Л.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у смт. Ювілейне цивільну
справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до
ПрАТ «СК «Ларофт», ОСОБА_2, про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області з уточненим
позовом до ПрАТ «СК «Ларофт»,ОСОБА_2,
про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

У судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
та просили суд стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в
розмірі 11 508 грн. та 18 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди;
стягнути з ПрАТ «СК «Лафорт» на користь
ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 16
338 грн. та 5 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди;
стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПрАТ «СК
«Лафорт» на користь ОСОБА_1 сплачений
позивачем при подачі позову судовий
збір у розмірі 508 грн. 46 коп. Проти
винесення заочного рішення суду не
заперечували.

Представник ПрАТ «СК «Ларофт» та
ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися,
повідомлені належним чином, причину
своєї неявки суду не повідомили. Зі
згоди позивача та його представника
суд проводить розгляд справи у
заочному порядку, що відповідає
вимогам ст. 224 ЦПК України.

Так, згідно ст. 74 ЦПК України судові
виклики здійснюються судовими
повістками про виклик. Судові
повідомлення здійснюються судовими
повістками-повідомленнями. Судові
повістки про виклик у суд надсилаються
особам, які беруть участь у справі, а
судові повістки-повідомлення - особам,
які беруть участь у справі з приводу
вчинення процесуальних дій, у яких
участь цих осіб не є обов'язковою.
Судова повістка разом із розпискою, а у
випадках, встановлених цим Кодексом,
разом з копіями відповідних документів
надсилається поштою рекомендованим
листом із повідомленням або через
кур'єрів за адресою, зазначеною
стороною чи іншою особою, яка бере
участь у справі. Стороні чи її
представникові за їх згодою можуть
бути видані судові повістки для
вручення відповідним учасникам
цивільного процесу. Судова повістка
може бути вручена безпосередньо в суді,
а у разі відкладення розгляду справи
про час і місце наступного засідання
може бути повідомлено під розписку. У
разі ненадання особами, які беруть
участь у справі, інформації щодо їх
адреси, судова повістка надсилається:
фізичним особам, які не мають статусу
підприємців, - за адресою їх місця
проживання чи місця перебування,
зареєстрованою у встановленому
законом порядку. У разі відсутності
осіб, які беруть участь у справі, за
такою адресою, вважається, що судовий
виклик або судове повідомлення вручене
їм належним чином.

Суд, вислухавши у судовому засіданні
пояснення позивача та його
представника, дослідивши матеріали
справи, приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача законні,
обґрунтовані та підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 ЦПК
України.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У судовому засіданні встановлено, що 01
жовтня 2013 року на перехресті вул.
Совхозна смт. Ювілейне
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області та вул.
Образцова у місті. Дніпропетровську,
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля Nissan Primera державний
номерний знак НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_1 та транспортного засобу ВАЗ 2106
державний номерний знак НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_2.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 23 жовтня 2013 року ОСОБА_2
визнано винним у скоєнні даної
дорожньо-транспортної пригоди і
піддано адміністративному стягненню у
вигляді позбавлення права керування
транспортними засобами строком на 6
(шість) місяців.

Таким чином, вина відповідача ОСОБА_2 у
скоєнні вказаної
дорожньо-транспортної пригоди
встановлена постановою
Дніпропетровського районного суду
Дніпропетровської області від 23 жовтня
2013 року, та є обставиною, що не підлягає
доказуванню при розгляді цивільної
справи.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_1 застрахована згідно полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/8673438.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2 застрахована згідно полісу № АЕ
0697478 в ПрАТ «СК «Лафорт».

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків,
що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, використання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 27
березня 1992 року №6 «Про практику
розгляду судами цивільних справ за
позовами про відшкодування шкоди», під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо).

Так, автомобіль Nissan Primera державний
номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_2
на праві власності, який і повинен
відшкодувати спричинену шкоду.

Згідно частини 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова урода між'
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Страховик здійснює відшкодування
шкоди, заподіяної внаслідок ДТП
транспортним засобом, власник якого
застрахував свою цивільно-правову
відповідальність на умовах визначених
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів».

Згідно ст. 5 Закону України «Про
страхування» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»,
об'єктом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу. Страховим
випадком с подія, внаслідок якої
заподіяна шкода третім особам під час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу і внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів», при
настанні страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди, життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.9.3 ст.9 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів»,
обов'язковий ліміт відповідальності це
грошова сума, в межах якої страховик
зобов'язаний провести виплат)'
страхового відшкодування відповідно
до умов договору страхування.

Відповідно до акту виконаних робіт №9556
від 09.12.2013 року, що виданий ПП «ОСОБА_3»
сума ремонту складає 9 512 грн.

Відповідно до накладної 27/11 від 27.11.2013 р.
яка була складена ФОН Білоус, сума
витрати на деталі на ремонт автомобіля
Nissan Primera державний номерний знак НОМЕР_1
складає 17 734 грн.

Таким чином, витрати понесені
позивачем на ремонт свого автомобіля
складають 27 246 грн. Також сума
складання звіту №23-10-13-2 про оцінку
вартості матеріальної шкоди
внаслідок пошкодження транспортного
засобу, складений ЧП ОСОБА_4 від 12.11.2013
р. склала 600 грн., тобто загальна витрати
понесені позивачем, які повинні бути
відшкодовані відповідачами складає 27
846 грн.

Відповідно до Звіту №23-10-13-2 від 12.11.2013
року, що складений ПП ОСОБА_4, вартість
матеріального збитку, який завдано
володільцю автомобіля Nissan Primera
державний номерний знак НОМЕР_1,
пошкодженого в наслідок ДТП, складає: 16
338 грн.

За статтею 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, мас право на їх
відшкодування. Збитками с витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Згідно ст.1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст. 29 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних
транспортних засобів" у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа,
яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Згідно ч. 1, ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутись до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2, ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Таким чином, позовні вимоги позивача у
частині стягнення з відповідачів
матеріальних збитків знайшли своє
підтвердження, а тому підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з відповідачів моральної
шкоди, суд приходить до висновку про
часткове задоволення позовних вимог у
цій частині виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст. 23 Цивільного Кодексу
України особа має право на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав.

Така шкода, виходячи з п.1 та п.2 ч.2 ст. 23
Цивільного Кодексу України може
проявлятися у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Згідно ч.4 ст. 23 Цивільного Кодексу
України моральна шкода
відшкодовується незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування.

Фізична особа, діями якої порушено
особисте немайнове право фізичної
особи, зобов'язані вчинити необхідні
дії для його негайного поновлення (ч.1
ст. 276 Цивільного Кодексу України).

Якщо дії, необхідні для негайного
поновлення порушеного особистого
немайнового права фізичної особи, не
вчиняються, суд може постановити
рішення щодо поновлення порушеного
права, а також відшкодування моральної
шкоди, завданої його порушенням (ч.2 ст.
276 Цивільного Кодексу України). Якщо
фізичній особі внаслідок порушення її
особистого немайнового права завдано
майнової та (або) моральної шкоди, ця
шкода підлягає відшкодуванню (ст. 280
Цивільного Кодексу України).

Частиною 1 ст. 1167 Цивільного Кодексу
України передбачено, що моральна шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995р. № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди», із змінами внесеними
постановою ПВСУ № 5 від 25.05.2001р. - спори
про відшкодування заподіяної фізичній
особі моральної (немайнової) шкоди
розглядаються, зокрема, коли право на
її відшкодування безпосередньо
передбачено нормами Конституції
України або випливає з її положень. У
даному випадку були порушені права
позивачів, як власників, які закріплені
в ст. 41 Конституції України (кожний має
право володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю; ніхто
не може бути незаконно позбавлений
права користування).

Суд приходить до висновку про
наявність у позивача на протязі
тривалого періоду часу моральних
переживань в зв'язку з ушкодженням його
автомобіля з вини. Сама
дорожньо-транспортна пригода, та її
наслідки викликали нервово-емоційний
стрес у позивача, порушила його
устаткований спосіб життя з причини
значного механічного пошкодження
автомобіля. Всі ці обставини негативно
сказались на моральному стані
позивача.

Беручи до уваги приписи ЦК України та
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» потерпілому
відшкодовується також моральна шкода.
Така шкода відшкодовується у
встановленому судом розмірі
відповідно до вимог ст. 23 ЦК України.
При цьому страховик відшкодовує не
більше ніж 5 % ліміту, визначеного
вищезазначеним Законом. Різницю між
сумою відшкодування, визначеною судом,
та сумою, яку має бути відшкодовано
страховиком, сплачує особа, яку визнано
винною у скоєнні ДТП.

Однак, керуючись принципами розумності
та справедливості, суд критично
відноситься до суми, вказаної
позивачем у позовній заяві, та вважає,
що моральна шкода у розмірі 1 000 грн.
реально відображає характер, глубину
та тривалість душевних, емоційних та
моральних страждань, які переніс
позивач.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 3,7, 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 110, 173, 174, 215, 223,
224, 225, 226, 227, 228 ЦПК України, ст. ст. 3, 15, 16,
22, 23, 979, 988, 990, 992, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК
України, Постановою Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику по
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди" від 31 травня 1995 року,
з наступними змінами - суд

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ
«СК «Ларофт»,ОСОБА_2, про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальні збитки в розмірі 11 508 грн.
та 1 000 грн. у рахунок відшкодування
моральної шкоди.

Стягнути з ПрАТ «СК «Лафорт» на користь
ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 16
338 грн. та 1 000 грн. у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПрАТ «СК
«Лафорт» на користь ОСОБА_1 сплачений
позивачем при подачі позову судовий
збір у розмірі 508 грн. 46 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, а саме рішення може
бути оскаржено в апеляційному порядку
до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Дніпропетровський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя
А.М.Шабанов