печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г. ,

при секретарі - Федотова Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до Держави України в
особі Державної казначейської служби
України про відшкодування
матеріальної шкоди, завданою
незаконною бездіяльністю державних
посадових осіб,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року позивач ОСОБА_1
звернулася з вказаним позовом до суду
до Державної казначейської служби
України про відшкодування моральної
шкоди, завданої незаконними діями та
бездіяльністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що рішенням Димитровського
міського суду Донецької області від 25
листопада 2010 року на її користь
стягнуто з ПП «Сервіс Супер Плюс»
заборгованість по заробітній платі 580,
00 грн., середній заробіток за затримку
розрахунку у розмірі 11 324,50 грн.,
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 500,00 грн. та зобов'язано видати
належним чином оформлену трудову
книжку.

Зазначене рішення суду з 10 лютого 2011
року знаходилось на виконанні, проте,
до даного часу рішення суду не
виконано, в зв'язку із бездіяльністю
працівників ВДВС Ленінського
районного управління юстиції у м.
Севастополі по проведенню виконавчих
дій та грубим порушенням низки норм
Закону.

Тому, позивач вимушена була звернутися
з позовом до суду, в якому просить
стягнути з Держави України в особі
Державної виконавчої служби України за
рахунок коштів державного бюджету
України 12 404,50 грн. у відшкодування
матеріальної шкоди.

В судове засідання сторони не
з'явилися, про місце та час розгляду
справи повідомлялися належним чином.

Позивач направила до суду заяву, в якій
підтримала позовні вимоги, просила
розглядати справу у її відсутність.

Суд, вивчивши письмові докази по
справі, вважає, що позов не підлягає
задоволенню, входячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до
рішення Димитровського міського суду
Донецької області від 25 листопада 2010
року на користь позивача стягнуто з ПП
«Сервіс Супер Плюс» заборгованість по
заробітній платі 580, 00 грн., середній
заробіток за затримку розрахунку у
розмірі 11 324,50 грн., відшкодування
моральної шкоди у розмірі 500,00 грн. та
зобов'язано видати належним чином
оформлену трудову книжку.

10.02.2011 року постановою старшого
державного виконавця ВДВС Ленінського
районного управління юстиції у м.
Севастополі Єгошіної І.С. було відкрито
виконавче провадження.

17.05.2011 року постановою старшого
державного виконавця ВДВС Ленінського
районного управління юстиції у м.
Севастополі Єгошіної І.С. було
повернено виконавчий документ
стягувачеві, в зв'язку із тим, що
боржник не знаходиться за адресою
вказаною у виконавчому листі та
відсутністю рухомого та нерухомого
майна.

07.12.2011 року постановою заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Антошиною Г.О. було відкрито
виконавче провадження.

16.03.2012 року постановою заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Київського
районного управління юстиції у м.
Донецьку Антошиною Г.О. було закінчено
виконавче провадження, в зв'язку із тим,
що боржник та його майно не встановлені
на території Київського району м.
Донецька. Згідно з довідки Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців ПП «Сервіс
Супер Плюс» знаходиться за адресою: м.
Севастополь, Ленінський район, вул.
Гоголя, буд.2.

12.04.2012 року постановою старшого
державного виконавця ВДВС Ленінського
районного управління юстиції у м.
Севастополі Єгошіної І.С. було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення за виконавчим листом
№2-6457/2010, виданим 17.05.2011 року.

09.11.2012 року постановою старшого
державного виконавця відділу ДВС
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.
було повернено виконавчий документ
стягувачеві, так як за адресою вказаною
у виконавчому документі боржник не
розташовується.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 27 лютого 2013 року було
скасовано ухвалу Димитровського
міського суду від 26 грудня 2012 року та
визнано неправомірними дії старшого
державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції в м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.
щодо винесення постанови від 09
листопада 2012 року про повернення
виконавчого документу стягувачу за
виконавчим листом 2-6457/2010, виданого
17.05.2011 року Димитровським міським судом
Донецької області про зобов'язання ПП
«Сервіс Супер Плюс» видати ОСОБА_1
оформлену належним чином трудову
книжку; визнано незаконною постанову
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Ленінського районного управління
юстиції в м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.
від 09 листопада 2012 року про повернення
виконавчого документу стягувачу за
виконавчим листом 2-6457/2010, виданого
17.05.2011 року Димитровським міським судом
Донецької області про зобов'язання ПП
«Сервіс Супер Плюс» видати ОСОБА_1
оформлену належним чином трудову
книжку.

Постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень ДВС України Семко Б.О.
від 18.03.2013 року було відмовлено у
відкритті виконачого провадження на
підставі п. п.4,8 ст.26 Закону України «Про
виконавче провадження».

15.05.2013 року постановою старшого
державного виконавця Гаврилюк Ю.М. ВДВС
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі було відкрито
виконавче провадження з примусового
виконання рішення за виконавчим листом
№2-6457/2010, виданим 17.05.2011 року.

Ухвалою Димитровського міського суду
Донецької області від 16 липня 2013 року
скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
старшого державного виконавця ВДВС
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.
було задоволено частково, визнано
неправомірною бездіяльність старшого
державного виконавця ВДВС Ленінського
районного управління юстиції у м.
Севастополі Гаврилюк Ю.М. щодо не
відновлення виконавчого провадження
на підставі ухвали Апеляційного суду
Донецької області від 27.02.2013 року та
своєчасного не прийняття заходів по
виконанню рішення Димитровського
міського суду Донецької області від
25.11.2010 року про зобов'язання ПП «Сервіс
Супер Плюс» видати ОСОБА_1 належним
чином оформлену трудову книжку.

Ухвалою Димитровського міського суду
Донецької області від 25 вересня 2013 року
скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність
старшого державного виконавця ВДВС
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.
було задоволено, визнано неправомірною
бездіяльність старшого державного
виконавця ВДВС Ленінського районного
управління юстиції у м. Севастополі
Гаврилюк Ю.М. щодо невиконання рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 25.11.2010 року про
стягнення з ПП «Сервіс Супер Плюс» на
користь ОСОБА_1 заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку та
моральної шкоди у розумні строки;
зобов'язано старшого державного
виконавця відділу державної служби
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.
вчинити дії щодо виконання рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 25.11.2010 року про
стягнення з ПП «Сервіс Супер Плюс» на
користь ОСОБА_1 заборгованості із
заробітної плати, середнього заробітку
за час затримки розрахунку та
моральної шкоди.

Проте, до даного часу рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 25 вересня 2013 року
не виконано.

Згідно ч. 5 ст. 55 Конституції України
кожен має право будь - якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень та протиправних посягань.

Відповідно до ст.56 Конституції України,
кожен має право на відшкодування шкоди
за рахунок держави, завданої
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органів державної влади,
їх посадовими і службовими особами при
здійсненні ними своїх повноважень.

Отже, оскільки судовим рішенням була
визнана неправомірною бездіяльність
старшого державного виконавця ВДВС
Ленінського районного управління
юстиції у м. Севастополі Гаврилюк Ю.М.,
тому ця обставина не підлягає
доказуванню відповідно до ст.61 ЦПК
України.

Згідно ст.3 Закону України «Про
виконавче провадження» у випадках,
передбачених законом, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів
виконується податковими органами,
банками та іншими фінансовими
установами. Рішення зазначених органів
можуть виконуватися відповідно до
закону також іншими органами,
установами, організаціями, посадовими
особами та громадянами. Рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконується органами
Державного казначейства України в
установленому Кабінетом Міністрів
України порядку.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про
виконавче провадження» стягувач має
право звернутися з позовом до
юридичної особи, зазначеної у статті 3
цього Закону, яка зобов'язана здійснити
стягнення коштів з боржника, у разі
невиконання рішення з вини такої
юридичної особи. Збитки, завдані
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час проведення
виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, встановленому
Законом.

Згідно ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади АР Крим або органу
місцевого самоврядування при
здійсненні ними своїх повноважень,
відшкодовується державою, АР Крим або
органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Відповідно ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади АР Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, АР Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

При вирішенні даного спору
обов'язковому з'ясуванню підлягають:
наявність шкоди, протиправність діяння
її заподіювача, наявність причинного
зв'язку між шкодою і протиправним
діянням заподіювача та вини останнього
в її заподіянні.

Зі змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України
випливає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України,
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що позивач не надала суду
доказів на підтвердження своїх
позовних вимог з огляду на наступне.

Позивач ставить вимогу про
відшкодування шкоди, яку вона сама
визначила розміром не стягнутої на
виконання судового рішення
Димитровського міського суду
Донецької області від 25 вересня 2013 року
грошової суми.

Згідно теорії цивільного права майнова
шкода це зменшення майнової сфери
потерпілого внаслідок пошкодження чи
знищення його майна або внаслідок
порушення його особистих немайнових
прав.

Суму, яку позивач просить стягнути з
відповідача, не можна класифікувати як
шкоду. З матеріалів справи вбачається,
що така сума була вже стягнута з ПП
«Сервіс Супер Плюс» за рішенням суду, а
саме: заборгованість по заробітній
платі, середній заробіток за час
затримки розрахунку, моральна шкода.

Фактично позивачем вимагається
стягнення однієї й тієї ж самої суму
двічі.

Проте ст. 383 ЦПК України передбачено, що
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до ЦПК, порушено
їх права чи свободи.

Цивільний процесуальний кодекс
України передбачає судовий контроль за
виконанням судових рішень, що
регламентовано розділом VІІ.

За таких обставин, у судом не виявлено
правових підстав, для стягнення суми,
яка є предметом позову.

Враховуючи, що позивач не надала суду
належних доказів, що саме
бездіяльністю відповідача були
порушені її права, суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позову.

На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Держави України в особі Державної
казначейської служби України про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданою незаконною бездіяльністю
державних посадових осіб - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду м. Києва. Апеляційна скарга на
рішення суду подається протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Т.Г. Ільєва