Справа № 462/543/13
Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-ц/783/1362/14
Доповідач в 2-й інстанції:
Монастирецький Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого - судді
Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І.,
Копняк С.М.,

секретаря Олексіва О.А.,

з участю ОСОБА_2,
представника ЛКП «Граніт» - Блонського
М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 26 грудня 2013 року у справі за
позовом Львівського комунального
підприємства «Граніт» до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди, -

в с т а
н о в и л а:

В січні 2013 року Львівське комунальне
підприємство «Граніт» звернулося в суд
з позовом про стягнення з відповідача
ОСОБА_2 3933,64 грн. шкоди, завданої
внаслідок самовільного підключення до
електропроводки у місцях загального
користування. Свої вимоги мотивує тим,
що будинок № 60 по вул. Городоцькій у м.
Львові перебуває на балансі ЛКП
«Граніт», яке надає мешканцям послуги
із освітлення місць загального
користування на підставі договору,
укладеного між ЛКП «Граніт» та
Публічним акціонерним товариством
«Львівобленерго» від 30.12.2010 року. У
листопаді 2011 року на підставі
фактичних показників лічильника ЛКП
«Граніт» було зафіксовано збільшення
обсягів використання енергії у місцях
загального користування у вказаному
будинку. 22.12.2011 року ЛКП «Граніт» у
присутності мешканців будинку
проведено обстеження електропроводки
у місцях загального користування та
виявлено, що квартира № 12 вказаного
будинку за допомогою кабелів, які
проходили через димовентиляційний
канал, була підключена до лічильника
обліку світла в місцях загального
користування на горищі будинку.
Самовільно підключені кабелі було
відключено, після чого споживання
зменшилось. За період з листопада по
22.12.2011 року внаслідок самовільного
підключення до лічильника обліку
світла в місцях загального
користування відповідачем було
заподіяно ЛКП «Граніт» майнову шкоду
на суму 3933,64 грн., яку просить стягнути з
відповідача.

Оскаржуваним рішенням позов
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЛКП
«Граніт» 3933 (три тисячі дев'ятсот
тридцять три) грн. 64 коп. майнової шкоди
та 214,60 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, який
зазначає, що судом першої інстанції не
взято до уваги подання Національної
комісії регулювання електроенергетики
України Львівського територіального
представництва від 20 лютого 2012 року,
яким підтверджено порушення позивачем
пункту 4.4 Договору про постачання
електричної енергії від 30 грудня 2010
року та зроблено висновок про те, що
акт, складений ЛКП «Граніт» без
присутності представника ПАТ
«Львівобленерго» та нарахування в сумі
3933 грн. - є неправомірним. Будь-яких
доказів того, що він самовільно
підключився до лічильника обліку
світла в місці загального користування
- немає, у його квартиру ніхто з
перевіряючих не заходив та крадіжки
електроенергії не виявив. Електрик
ОСОБА_4, який був у складі комісії і
являвся основним спеціалістом з цього
питання, не підписав акт, але пізніше,
маючи потребу в роботі та зарплаті,
змушений був підписати його. Зі слів
сусідів, на наступний день після
приходу комісії, приходив електрик і
демонтував частину проводів. Як ним -
ОСОБА_2 встановлено пізніше, між
вентиляційними каналами №№ 6 і 7 є
наскрізні отвори, тому дроти, які
виявила комісія, могли бути протягнуті
на будь-який поверх чи підвал. Чи
входили ці дроти безпосередньо у його
квартиру комісія не встановила. Деякі
дроти виходили через вікна горища в
інші квартири будинку, інші в сусідній
будинок № 58. Стверджує, що судом також
не взято до уваги дві перевірки
прокуратури Залізничного району м.
Львова від 16 березня 2012 року та 17 травня
2012 року, в ході проведення яких було
виявлено вищезазначене порушення
пункту 4.4 Договору про постачання
електричної енергії від 30 грудня 2010
року та внесено подання директору ЛКП
«Граніт» про усунення вищевказаних
порушень. Крім цього, звертає увагу на
те, що суд розглянув справу без його
участі, не задовольнивши його
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку із неможливістю
з'явитися у судове засідання через
незадовільний стан здоров'я. Відтак суд
першої інстанції позбавив його
можливості реалізувати свої
процесуальні права та обов'язки.
Просить скасувати рішення
Залізничного районного суду м. Львова
від 26 грудня 2013 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
ОСОБА_2, представника ЛКП «Граніт» -
Блонського М.А., перевіривши матеріали
справи, межі та доводи скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційну скаргу
слід задовольнити.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України
передбачено, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, а також
особи, які не брали участі у справі,
якщо суд вирішив питання про їх права
та обов'язки, мають право оскаржити в
апеляційному порядку рішення суду
першої інстанції повністю або
частково.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Частинами першою та другою ст. 303 ЦПК
України передбачено, що під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції. Апеляційний суд
досліджує докази, які судом першої
інстанції були досліджені з порушенням
встановленого порядку, або в
дослідженні яких було неправомірно
відмовлено, а також нові докази,
неподання яких до суду першої
інстанції було зумовлено поважними
причинами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Жоден доказ не має для
суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України
обов'язок суду під час ухвалення
рішення вирішити, чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги позивача та якими доказами вони
підтверджуються; перевірити наявність
чи відсутність певних обставин за
допомогою доказів шляхом їх оцінки;
оцінити подані сторонами докази та
дійти висновку про наявність або
відсутність певних юридичних фактів.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вимог ст. ст. 10, 214, 215 ЦПК
України, суд повинен сприяти
всебічному і повному з'ясуванню
обставин справи: роз'яснювати особам,
які беруть участь у справі, їх права та
обов'язки, попереджати про наслідки
вчинення або невчинення процесуальних
дій і сприяти здійсненню їхніх прав у
випадках, встановлених цим Кодексом, та
встановлювати у рішенні обставини
справи (в тому числі пропущення
позовної давності), характер
правовідносин сторін, правову норму,
яка підлягає застосуванню до цих
правовідносин, навести мотиви
прийнятого рішення: встановлені судом
обставини, які мають значення для
справи, їх юридичну оцінку, оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог.

Таким чином, рішення є законним тоді,
коли суд, виконавши всі вимоги
цивільного судочинства, вирішив справу
згідно з нормами матеріального права,
що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми.

Однак зазначеним вимогам закону дане
рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, районний суд
послався лише на акт ЛКП «Граніт» від
22.12.2011 року (а.с. 15), з якого вбачається,
що комісією у складі головного
інженера ЛКП «Граніт» - ОСОБА_7,. майстра
поточного ремонту - ОСОБА_5, електрика -
ОСОБА_4 в присутності мешканців будинку
АДРЕСА_1 при обстеженні проводки у
місцях загального користування
виявлено підключення мешканців
квартири № 12 вказаного будинку до
лічильника обліку світла в місцях
загального користування. Кабелі
підключено через димовентиляційний
канал квартири № 12, а також на
показання, допитаних у суді вказаних
працівників позивача, та дійшов
висновку заподіяння відповідачем
майнової шкоди ЛКП «Граніт»
безобліковим споживанням електричної
енергії.

Проте погодитись з таким висновком
суду першої інстанції не можна
оскільки зазначені докази не містить
категоричних висновків.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів (ст.
57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України
встановлено, що обставини справи, які
за законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ст. 179 ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення. Для
встановлення у судовому засіданні
фактів, зазначених у частині першій
цієї статті, досліджуються показання
свідків, письмові та речові докази,
висновки експертів.

Як вбачається із вищевказаного акту
комісії від 22.12.2011 року обстеження
проводки відбувалось в місцях
загального користування, де було
виявлено підключення квартири АДРЕСА_1
до лічильника обліку світла в місцях
загального користування. Кабелі
включені з горища через ДВК у кв. № 12
(а.с. 15).

У яких саме місцях загального
користування та якими кабелями, якою
кількістю та протяжністю, через котрий
ДВК з семи (а.с. 55) не зазначено, як і не
зазначено у якому місці до квартири №
12, яким способом, під?єднано. Фото та
відеофіксація не проводилась.

Не спростовано позивачем і те, чому
комісія відмовилась обстежити
квартиру відповідача на предмет місця
(точки) під?єднання самовільного
підключення квартири до електромережі.
Не перевірено наявність напруги у
кабелях, що вели до ДВК та не взято до
уваги наявність пустот та з?єднань між
ДВК, ймовірність самовільного
під?єднання інших квартир будинку.
Також не аргументовано відмову члена
комісії - електрика ОСОБА_4 одразу після
складання акту підписати його (а.с. 27).

Розрахунок завданої шкоди (а.с. 17)
складений поверхово, у ньому розмір
шкоди 3933,64 грн. визначений на підставі
«дуже великого споживання» порушником
електроенергії та вищезазначеного
акту.

З повідомлення № 77с-12 від 16.03.2012 року
прокуратури Залізничного району м.
Львова вбачається, що проведенною
перевіркою встановлено, що службовими
особами ЛКП «Граніт» в ході складення
акту від 22.12.2011 року порушено вимоги ст.
26 закону України «Про
електроенергетику», а також не
дотримано вимоги п. 4.4 договору про
постачання електричної енергії № 90524,
укладеного між ЛКП «Граніт» та ПАТ
«Львівобленерго», у зв?язку з чим
прокуратурою внесено подання
директору ЛКП «Граніт» про усунення
вищевказаних порушень (а.с. 28).
Аналогічний лист прокуратури від 17.05.2012
року мається на а.с. 29.

Крім того, суд першої інстанції не
спростував повідомлення № 30-13-24/53 від
20.02.2012 року Львівського
територіального представництва
національної комісії
електроенергетики України у частині,
що Акт складений ЛКП «Граніт» без
присутності представника ПАТ
«Львівобленерго» та нарахування в сумі
3 933 грн. - є неправомірними (а.с. 26).

Відтак, згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 309
ЦПК України, оскаржуване рішення як
таке, що ухвалене при невідповідності
висновків суду обставинам справи,
залишатися в законній силі не може та
підлягає скасуванню з ухваленням судом
апеляційної інстанції нового рішення
про відмову в задоволенні позову за
його недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.
3, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м.
Львова від 26 грудня 2013 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким:

В позові Львівського комунального
підприємства «Граніт» до ОСОБА_2 про
відшкодування майнової шкоди -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили.

Головуючий:
Монастирецький Д.І.

Судді:
Кабаль І.І.

Копняк С.М.