Справа № 156/1593/13-ц Головуючий у 1
інстанції: Дильний Г.М. Провадження №
22-ц/773/1244/14 Категорія: 39 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Шевчук Л.Я., Подолюка В.А.

при секретарі Янко О.А.

з участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Мишівської сільської ради про визнання
права власності в порядку спадкування
за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1
на рішення Іваничівського районного
суду Волинської області від 21 березня
2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Іваничівського районного
суду від 21 березня 2014 року позов ОСОБА_1
задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6
частину житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями,
який знаходиться по АДРЕСА_1

В решті позовних вимог відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу на зазначене рішення суду.
Вважає рішення прийнятим з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, покликається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просить скасувати його та ухвалити
нове про задоволення позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
апеляційну скаргу підтримала, просить
її задоволити, відповідач ОСОБА_2,
представник Мишівської сільської ради
ОСОБА_3 апеляційну скаргу заперечили.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до погосподарської книги №
10 с. Древині за 1991-1995р.р. (особовий
рахунок № 434) головою колгоспного двору
АДРЕСА_1 була ОСОБА_4, а його членами, які
постійно проживали в даному будинку,
були ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Відповідно до ч.3 ст.123 ЦК Української
РСР розмір частки члена двору
встановлюється виходячи з рівності
часток усіх членів двору, включаючи
неповнолітніх і непрацездатних. Частку
працездатного члена двору в майні
двору може бути зменшено або у її
виділенні зовсім відмовлено в зв'язку з
недовгочасним його перебуванням у
складі двору або незначною участю
своєю працею чи коштами в господарстві
двору.

Станом на 15 квітня 1991 року, тобто на
момент набрання чинності Законом
України «Про власність», коли
припинила існування така окрема форма
власності як власність колгоспного
двору, виходячи з рівності часток
кожного члена колгоспного двору,
кожному з членів на праві власності
належало по 1/3 частини житлового
будинку (ст. 123 ЦК УРСР 1963 року).

З свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року вбачається, що ОСОБА_2
померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року і після її
смерті відкрилась спадщина на 1/3
частину житлового будинку, яку 1/6
частки успадкував її син ОСОБА_2,
фактично вступивши в управління та
володіння спадковим майном. Позивачка
ОСОБА_1 зверталася у нотаріальну
контору з заявою про оформлення
спадкових прав після смерті її матері,
однак їй було відмовлено через
відсутність правовстановлюючих
документів на будинковолодіння, що
підтверджується постановою про
відмову у вчиненні нотаріальної дії.

За таких обставин справи колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно визначив характер спірних
правовідносин між сторонами, належним
чином перевірив доводи позивача,
відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України
дав правову оцінку встановленим
обставинам і наявним у справі доказам
та дійшов правильного висновку про
визнання за ОСОБА_1 право власності на
1/6 частину житлового будинку з
господарсько-побутовими будівлями,
який знаходиться по АДРЕСА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не враховано, що батько позивача
і відповідача отримував документи на
земельну ділянку під забудову
житлового будинку, а тому після його
смерті у 1965 році на ? будинковолодіння
відкрилася спадщина, яку позивачка
також прийняла, не заслуговують на
увагу, оскільки в судовому засіданні не
встановлено, що на момент смерті батька
було закінчене будівництво житлового
будинку, а тому даний будинок належав
до спадкового майна. Будь - яких
доказів, які б підтверджували
обставини, про які зазначає позивачка у
апеляційній скарзі, останньою не
надано. Крім цього, такі доводи
виходять за межі позовних вимог, так як
про них в позовній заяві не зазначено,
під час розгляду справи підстави
позову не змінювалися.

Що стосується визнання позову
відповідачем ОСОБА_2, то із матеріалів
справи не вбачається, що останній
повністю визнав позовні вимоги, в
судовому засіданні ОСОБА_2 пояснив, що
визнав частково позовні вимоги,
оскільки визнає право позивачки на
частку у спадковому майні.

Отже доводи апеляційної скарги є
безпідставними і не спростовують
правильності висновків суду першої
інстанції.

З огляду на вказане, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального права, зазначені в ньому
висновки є правильними і ґрунтуються
на встановлених судом обставинах
справи, а тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
ухваленого у даній справі судового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Іваничівського районного суду
Волинської області від 21 березня 2014
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: