Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2014 року Вишгородський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді Підкурганного
В.В.

при секретарі Подшибякіній О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Вишгороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Служба у
справах дітей та сім`ї Вишгородської
районної державної адміністрації,
Прокуратура Вишгородського району
Київської області про позбавлення
батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2014 року позивачка звернулася
до суду із позовом у якому просила
позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
батьківських прав відносно їх сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з них
аліменти на утримання дитини у розмірі
? частини з усіх видів заробітку
(доходу), але не менше ніж 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Свої позовні вимоги обґрунтовували
тим, що з 2010 року у неї проживає онук
ОСОБА_4 З того часу вона займається його
вихованням та утриманням. Батьки
хлопчика не працюють, схильні до
вживання спиртних напої, умов для
проживання сина не створили, за місцем
проживання характеризуються
негативно. Мати не має постійного місця
проживання, батько утримує будинок в с.
Козаровичі в антисанітарному стані.
Вихованням сина батьки не займаються,
не проявляють до нього ніякої
батьківської уваги та турботи, не
беруть часті в утриманні дитини.
Хлопчик не проявляє ніякого інтересу
ні до батька, ні до матері, він давно їх
не бачив і не спілкувався з ними.

В судовому засіданні позивачка позовні
вимоги підтримала та просила про їх
задоволення.

Прокурор прокуратури Вишгородського
району Київської області в судовому
засіданні не заперечувала проти
заявлених вимог, оскільки позбавлення
відповідачів батьківських прав
відносно їх сина відповідає інтересам
дитини.

Відповідачі у судове засідання не
прибули, про місце, день та час розгляду
справи були повідомлені належним
чином, причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи у судовому
засіданні позов підтримав та просив
про його задоволення.

Заслухавши пояснення позивача,
прокурора та представника третьої
особи, дослідивши письмові матеріали
справи, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що ІНФОРМАЦІЯ_2 року народився ОСОБА_4,
що підтверджується свідоцтвом про
народження, виданим Відділом
реєстрації актів цивільного стану
Рівненського міського управління
юстиції від 22 квітня 2009 року, серії
НОМЕР_2, актовий запис за № 1913.

Відповідно до даного свідоцтва про
народження батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 було розірвано 8 лютого 2006
року(а.с.14).

Згідно відповіді директора гімназії
«Міленіум» № 318, ОСОБА_4 навчається у 2-Б
класі гімназії «Міленіум» № 318. За
період навчання в школі догляд за
дитиною здійснює бабуся. Вона
приводить онука вранці до навчального
закладу і забирає після занять,
відвідує батьківські збори та
позакласні заходи, цікавиться успіхами
онука в навчанні, сумлінно виконує всі
вказівки та рекомендації вчителів по
догляду за дитиною, у виконанні
домашніх завдань та дотримується
режиму для дитини. Батьки батьківські
збори не відвідують, успіхами дитини в
навчанні не цікавляться (а.с. 10).

Згідно актів обстеження умов
проживання дитини від 3 травня 2013 року
та 24 грудня 2013 року, затвердженого
начальником служби у справах дітей
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації вбачається, що
ОСОБА_4 проживає разом з бабусею ОСОБА_1,
в АДРЕСА_1, яка здійснює контроль за
його навчанням та займається його
виховання. В будинку є всі умови для
проживання, навчання і виховання
дитини. Батьки вихованням та
утриманням сина не займаються, його
долею не цікавляться, проживають
окремо (а.с. 11, 16).

Згідно характеристики виданої
виконавчим комітетом Глібівської
сільської ради від 27 лютого 2014 року
ОСОБА_3 за час проживання на території
Глібівської сільської ради
зарекомендувала себе з негативної
сторони, проживає без реєстрації,
постійної роботи не має, схильна до
вживання спиртних напоїв. Має сина
ОСОБА_4, який проживає у бабусі.
Вихованням та утриманням сина не
займається, з дитиною не підтримує
ніяких стосунків, за час її проживання
в с. Глібівка дитину ніхто не бачив (а.с.
12).

Згідно характеристики виданої
виконавчим комітетом Козаровицької
сільської ради від 27 лютого 2014 року
ОСОБА_2 за час проживання на території
Козаровицької сільської ради
зарекомендував себе з негативної
сторони, офіційно ніде не працює, веде
аморальний спосіб життя, зловживає
алкогольними напоями. Має сина ОСОБА_4,
який проживає разом з бабусею.
Вихованням та утриманням сина не
займається, не виявляє до дитини
батьківської уваги та турботи (а.с. 14).

Відповідно до висновку від 18 лютого 2014
року за № 7-20/488 Вишгородська районна
державна адміністрація Київської
області вважає за доцільне позбавити
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав
відносно їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1
(а.с.4-5).

З огляду на встановлені обставини
судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 1 ЦПК України,
завданням цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Так, законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 150 СК України
батьки зобов'язані виховувати дитину в
дусі поваги до прав та свобод інших
людей, любові до своєї сім'ї та родини,
свого народу, своєї Батьківщини.

У відповідності до статті 165 СК України
право на звернення до суду з позовом
про позбавлення батьківських прав
мають один із батьків, опікун,
піклувальник, особа, в сім`ї якої
проживає дитина, заклад охорони
здоров`я або навчальний заклад, в якому
вона перебуває, орган опіки та
піклування, прокурор, а також сама
дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно статті 164 СК України
підставою позбавлення батьківських
прав, наряду з іншими, є: ухилення від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини, та якщо батьки є
хронічними алкоголіками або
наркоманами.

Судом встановлено, що відповідачі не
виконують покладених на них законом
обов'язків щодо виховання та утримання
дитини.

Відповідачі вихованням сина та її
матеріальним утриманням не займаються,
не цікавляться його життям, не дбають
про його фізичний та психічний
розвиток, байдуже ставиться до його
проблем, ведуть аморальний спосіб
життя та зловживають спиртними
напоями.

Відповідно до пункту 16 Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року,
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених статтею 164 СК
України. Ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків має місце,
коли вони не піклуються про фізичний і
духовний розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкується з дитиною в
повному обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Таким чином, позовні вимоги в цій
частині є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідачів аліментів на утримання
ОСОБА_4 судом зазначається про те, що
вимоги щодо стягнення аліментів із
відповідачів на утримання сина не
можуть бути задоволенні до вирішення
питання про призначення опікуна.

За таких підстав, суд дійшов висновку
про те, що позовні вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 209-215 ЦПК України,
суд,

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи - Служба у справах дітей та сім`ї
Вишгородської районної державної
адміністрації, Прокуратура
Вишгородського району Київської
області про позбавлення батьківських
прав - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ОСОБА_3 батьківських
прав щодо їх сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Решта позовних вимог задоволенню
не підлягають.

Відповідно до статті 228 ЦПК України
заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили
відповідно до загального порядку,
встановленого цим Кодексом.

Суддя