АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 531/1314/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2076/14
Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П. Я.
Доповідач Буленко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Полтавської
області в складі:

Головуючого - судді Буленка
О.О.

Суддів: Абрамова П.С..,
Петренка В.М.

при секретарі: Рибак
О.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Карлівського районного суду
Полтавської області від 26 травня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В
И Л А :

Рішенням Карлівського районного суду
Полтавської області від 26 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення
моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 -
40000 грн. моральної шкоди, на користь
ОСОБА_4 - 40000 грн. моральної шкоди, на
користь ОСОБА_5 - 40000 грн. моральної
шкоди.

Вирішено питання про стягнення судових
витрат.

З рішенням суду не погодився
відповідач та подав на нього
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення суду першої інстанції змінити
в частині суми стягнення моральної
шкоди, зменшивши її до 50 000 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції не з'ясував всіх обставин
справи, неправильно оцінив докази, які
мають значення для вирішення справи.
Крім того, апелянтом зазначено, що
місцевим судом не було враховано, що
його вина у вчинені злочину,
передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, на
досудовому слідстві доведена не була.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
внаслідок протиправних дій
відповідача настала смерть ОСОБА_6, а
тому позивачам було завдано моральну
шкоду, яка підлягає до стягнення з
відповідача. При визначені розміру
моральної шкоди, судом було враховано,
що умисел ОСОБА_2 не був направлений на
смерть потерпілого, тривалість
страждань позивачів, які тривали понад
десять років, та вимушених змін у
життєвих стосунках позивачів, які
виразились у втраті близької люди та
погіршенні матеріального становища.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що 26 травня 2003 року у
неврологічному відділенні Карлівської
ЦРЛ Полтавської області, внаслідок
отримання тупої закритої
черепно-мозкової травми, помер ОСОБА_6,
який являвся чоловіком позивачки
ОСОБА_3 та батьком - ОСОБА_4, ОСОБА_5

За даним фактом 05.06.2003 року
Карлівським РВ УМВС України в
Полтавській області, за ознаками
злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК
України, порушено кримінальну справу №
03070091 / а.с.1 кримінального провадження/.

З висновку експерта Головного бюро
судово - медичної експертизи МОЗ
України № 305/09 від 15.03.2013 року ,
вбачається , що причиною смерті гр.-на
ОСОБА_6 явилась закрита черепно-мозкова
травма з крововиливом під тверду
мозкову оболонку правої та лівої
лобно-скронево-тімяної ділянки,
набряком і дислокацією головного
мозку. Зазвичай такі ушкодження у
вигляді крововиливів під тверду
мозкову оболонку головного мозку мають
ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за
критерієм небезпеки для життя.
Виходячи з кількості субдуральних
гематом, їх локалізації (зліва
лобно-тім'яна ділянка, справа
лобно-скронево-тім'яна ділянка),
наявності клінічних проявів стиснення
головного мозку за рахунок цих гематом,
за відсутності симптоматики
вогнищевих уражень головного мозку,
дозволяє виключити виникнення цих
гематом за рахунок падіння з положення
стоячи. Отже, беручи до уваги вище
викладене слід зазначити, що між
отриманими ушкодженнями та настанням
смерті гр.. ОСОБА_6 існує прямий
причинно-наслідковий зв'язок. Виявлені
ушкодження могли виникнути за обставин
вказаних ОСОБА_7 та ОСОБА_8 «під час
відтворення обстановки і обстановки і
обставин події щодо механізму
нанесення ОСОБА_2,тілесних ушкоджень
ОСОБА_6.(а.с.245-246 т.2 кримінального
провадження № 000430).

Як вбачається з матеріалів
наглядового провадження № 584 по
матеріалах кримінального провадження
№ 0000430, яке було оглянуто в
судовому засіданні, ОСОБА_2 20 червня 2013
року було оголошено підозру у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України / а.с.
10 - 11/.

Ухвалою Карлівського районного
суду Полтавської області від 30 серпня
2013 року, залишеною без змін ухвалою
Апеляційного суду Полтавської області
від 05.11.2013 року, ОСОБА_2 звільнено від
кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 121 КК України на підставі ст.. 49 КК
України, а кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000430 від 21.04.2013
закрито /а.с. 67 наглядового провадження
№ 584/ .

З урахуванням викладеного,
колегія суддів вважає безпідставними
доводи апелянта щодо недоведеності
його вини у смерті ОСОБА_6

Крім того, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі
неправомірними рішеннями діями чи
бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка завдала, за наявності
її вини.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України
встановлено, що моральна шкода,
завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Частиною 3 статті 23 ЦК
України передбачено, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування також
враховуються вимоги розумності і
справедливості.

Відповідно роз'яснень постанови
Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95р під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.. Розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою
чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування моральної шкоди, на
думку колегії суддів, районним судом в
достатній мірі враховано глибини
моральних та душевних стражданнях
позивачів, тривалості цих страждань, їх
характер, визначений розмір моральної
шкоди судом першої інстанції
відповідає вимогам розумності та
справедливості.

Крім того, колегія суддів вважає
безпідставними доводи апелянта щодо
зменшення суми стягуємої моральної
шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1201 ЦК
України значиться, що особа, яка
завдала шкоди смертю потерпілого,
зобов'язана відшкодувати особі, яка
зробила необхідні витрати на поховання
та на спорудження надгробного
пам'ятника, ці витрати.

Однак, відповідачем не надано належних
доказів щодо надання дружині та дітям
померлого будь якої допомоги, в тому
числі і на поховання.

З урахування викладеного, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції відповідають фактичним
обставинам, встановленим на підставі
поданих сторонами доказів, і
ґрунтуються на нормах матеріального
права, судом. Порушень норм
процесуального законодавства при
проведенні оцінки доказів не
встановлено.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 314,
315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
відхилити.

Рішення Карлівського районного
суду Полтавської області від 26 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: __________
О.О.Буленко

Судді: ___________ П.С.Абрамов
__________ В.М.Петренко