У х в а л а

28 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Амеліна В.І.,
Карпенко С.О.,

Лесько А.О.,
Хопти С.Ф.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_4,
ОСОБА_16 до товариства з обмеженою
відповідальністю «Сармат-2010»,
Нововодолазької селищної ради
Харківської області про захист прав
співвласників багатоквартирного
будинку; за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Нововодолазької селищної ради
Харківської області, ОСОБА_17, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю «Сармат-2010» (далі -
ТОВ «Сармат-2010»), Нововодолазьке
архітектурно-інвентаризаційного бюро,
про визнання неправомірними дій,
скасування рішень Нововодолазької
селищної ради Харківської області,
визнання недійсними свідоцтв про право
власності,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року позивачі звернулися до
суду, з указаним позовом, посилаючись
на те, що вони є співвласниками
багатоквартирного будинку
АДРЕСА_1. У квітні 2011 року вони отримали
претензії ТОВ «Сармат-2010» з вимогою
звільнити підвальні приміщення у цьому
будинку та у подальшому дізналися про
те, що спірні приміщення передані
селищною радою у власність товариству
та ОСОБА_17 Посилаючись на
неправомірність відчуження приміщень,
які є допоміжними та перебувають у
спільній сумісній власності власників
квартир багатоквартирного будинку,
позивачі просили визнати
неправомірними дії Нововодолазької
селищної ради Харківської області щодо
порушення житлових прав співвласників
багатоквартирного будинку АДРЕСА_1;
скасувати рішення Нововодолазької
селищної ради Харківської області від
24 лютого 2011 року та від 24 березня 2011
року про видачу ОСОБА_17 свідоцтв про
право власності на підвальні
приміщення будинку; визнати недійсними
свідоцтва про право власності на
нежилі приміщення (підвали) від 25
березня 2011 року, від 29 березня 2011 року,
від 31 березня 2011 року, 5 квітня 2011
року та від 5 травня 2011 року, видані на
підставі рішення Нововодолазької
селищної ради Харківської області.

Рішенням Нововодолазького районного
суду Харківської області від
11 квітня 2012 року та додатковим
рішенням від 5 жовтня 2012 року у
задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15,
ОСОБА_4, ОСОБА_16 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду
Харківської області від 8 квітня 2014
року рішення та додаткове рішення суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове рішення про відмову у задоволенні
позову з інших правових підстав.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 16 травня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника
ОСОБА_18 на рішення апеляційного суду
Харківської області від 8 квітня 2014
року

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2014 року.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень подається
протягом трьох місяців з дня ухвалення
судового рішення, щодо якого подано
заяву про перегляд, або з дня ухвалення
судового рішення, на яке здійснюється
посилання, на підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини
першої статті 355 цього Кодексу, якщо
воно ухвалено пізніше, але не пізніше
одного року з дня ухвалення судового
рішення, про перегляд якого подається
заява.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, зокрема, ст. 41
Конституції України, ст. 6 Конвенції з
прав людини і основоположних свобод,
ст. ст. 1, 19 Закону України
«Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку», ст. ст. 319,
321, ч. 2 ст. 369, ч. 2 ст. 382 ЦК України,
заявниками надано постанову
Верховного Суду України від 21
листопада 2011 року, прийняту при
розгляді заяви про перегляд судових
рішень з підстави встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 9
постанови пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року
(із подальшими змінами) № 11 «Про судову
практику застосування статей 353-360
Цивільного процесуального кодексу
України», судовими рішеннями, на які
заявник посилається на підтвердження
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 355 ЦПК України,
можуть бути рішення: Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ; Вищого адміністративного суду
України; Вищого господарського суду
України; Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України,
ухвалених як судом касаційної
інстанції; апеляційних судів загальної
юрисдикції як судів касаційної
інстанції у цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку було надано Законом «Про
внесення змін до Закону України «Про
судоустрій України» щодо забезпечення
касаційного розгляду цивільних справ»
від 22 лютого 2007 року № 697-V.
Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним.

Таким чином, на зазначену постанову
Верховного Суду України від 21
листопада 2011 року не може
здійснюватися посилання, як на
підтвердження підстави, встановленої
п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Також, на підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, заявниками надано:

- копію постанови Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року у справі про визнання
рішень недійсними;

- копію постанови Вищого
господарського суду України від 31
липня 2012 року у справі про визнання
договору недійсним;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 11 листопада 2011 року у справі
про визнання недійсними договорів
купівлі-продажу, усунення перешкод у
користуванні спільною сумісною
власністю шляхом виселення;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 6 лютого 2013 року у справі про
розірвання договору оренди, визнання
незаконним та скасування рішення,
визнання незаконними та скасування
свідоцтв про право власності, визнання
права власності;

- копію ухвали колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 23 жовтня 2013 року у справі про
визнання підвальних приміщень
допоміжними, визнання недійсним
договору оренди, скасування свідоцтва
про право власності, зобов'язання
вчинити дії.

Відповідно до статті 355 ЦПК України
заява про перегляд судових рішень у
цивільних справах може бути подана
виключно з підстав: неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах;
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353-360 Цивільного процесуального
кодексу України», заява про перегляд
судових рішень у цивільних справах із
підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК,
може бути подана за сукупності таких
умов: судом (судами) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ неоднаково застосовано одні й ті
самі норми матеріального права; справи
стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин; має місце
ухвалення різних за змістом судових
рішень судом (судами) касаційної
інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих
самих норм матеріального права
полягає, зокрема: у різному тлумаченні
судами змісту і сутності правових норм,
що призвело до різних висновків про
наявність чи відсутність суб'єктивних
прав та обов'язків учасників
відповідних правовідносин; у різному
застосуванні правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням юридичної сили
цих правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних
правовідносинах слід розуміти такі, де
тотожними є предмет спору, підстави
позову, зміст позовних вимог та
встановлені судом фактичні обставини,
а також має місце однакове
матеріально-правове регулювання
спірних правовідносин. Зміст
правовідносин із метою з'ясування їх
подібності в різних судових рішеннях
суду (судів) касаційної інстанції
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень означає, що суд (суди) касаційної
інстанції при розгляді двох або більше
справ за подібних правовідносин при
однаковому їх матеріально-правовому
регулюванні дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків.

Розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4,
колегія суддів не знаходить підстав
для допуску вказаної цивільної справи
до провадження Верховного Суду України
в порядку, встановленому главою 3
розділу 5 ЦПК України, оскільки з
наданих копій судових рішень,
вбачається, що наведені заявником
підстави стосуються інших позовних
вимог, інших фактичних обставин справи
у порівнянні з ухвалою, про перегляд
якої ставиться питання.

Ураховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 354-356, 360 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_4, ОСОБА_16 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сармат-2010»,
Нововодолазької селищної ради
Харківської області про захист прав
співвласників багатоквартирного
будинку; за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Нововодолазької селищної ради
Харківської області, ОСОБА_17, треті
особи: товариство з обмеженою
відповідальністю «Сармат-2010»,
Нововодолазьке
архітектурно-інвентаризаційного бюро,
про визнання неправомірними дій,
скасування рішень Нововодолазької
селищної ради Харківської області,
визнання недійсними свідоцтв про право
власності, за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 16 травня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Амелін

С.О. Карпенко

А.О. Лесько

С.Ф. Хопта