Справа № 645/3414/14-ц
Провадження №
Фрунзенський районний суд м. Харкова у
головуючого судді Федорової О.В.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Харкові
цивільну справу за позовом: Публічного
акціонерного товариства комерційний
Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції,
про звільнення майна з під арешту, -
Позивач Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
«ПРИВАТБАНК» звернувся до
Фрунзенського районного суду м.
Харкова з позовом до ОСОБА_1,
Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
звільнення майна з під арешту, в якому
просить суд зняти арешт з майна -
автомобіля марки DAEWOO, модель: Nexia, 2007
року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В,
№ кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, накладеного на підставі
постанови Фрунзенського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції про арешт майна ВП № 13132509 від
В обґрунтування вимог позивач вказує,
що цей автомобіль згідно з
кредитно-заставним договором №DN81AR55720252
від 17.01.2008 року, укладеним між позивачем
та ОСОБА_1, переданий позивачеві у
заставу. Також позивач зазначає, що
постановою Фрунзенського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції (далі - ВДВС) про відкриття
виконавчого провадження від 22.05.2009 року
було накладено арешт на майно ОСОБА_1, у
тому числі і на заставне майно -
автомобіль марки DAEWOO, модель: Nexia, 2007
року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В,
№ кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
Позивач, посилаючись на вимоги ст. 16
Закону України «Про заставу», ст. 14
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.
54 Закону України «Про виконавче
провадження» та з огляду на те, що
постанову про накладення арешту ВДВС
було винесено пізніше, ніж було
укладено договір застави, вважає, що
ДВС не має правових підстав для
звернення стягнення на заставлене
майно на користь стягувачів, які не є
Такі обставини на думку позивача
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у вказаний у
Представник позивача Заборська Н.В.,
яка діє на підставі довіреності, в
судовому засіданні підтримала позовні
вимоги в повному обсязі та просила суд
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, а саме шляхом
розміщення оголошення про дату та час
розгляду даної цивільної справи у
випуску № 75 газети «Слобідський край».
Представник відповідача Фрунзенського
відділу державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Кріт А.В., яка діє на підставі
довіреності, в судовому засіданні
заперечувала проти позову, посилаючись
на те, що ВДВС у відповідності до вимог
діючого законодавства на підставі
ухвали Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06.04.2009 року за
заявою стягувача - ЗАТ КБ «Приват Банк»
(правонаступником якого є позивач),
накладено арешт на все майно, що
належить ОСОБА_1 в межах заявлених
тому числі і на спірний автомобіль.
Таким чином, представник ВДВС вважає,
що вищевказана постанова, якою
накладений арешт на майно боржника
ОСОБА_1, винесена ВДВС у відповідності
до вимог діючого законодавства на
підставі вказаної ухвали суду за
заявою саме позивача. ВДВС виконано
ухвалу Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06.04.2009 року та на
даний час арешт майна, накладений на
підставі цієї ухвали суду, зокрема на
спірний автомобіль, судом не
скасований, тому на думку ВДВС відсутні
підстави для скасування арешту на
автомобіль марки DAEWOO, модель: Nexia, 2007
року випуску, тип ТЗ: легковий седан-В,
№ кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, у зв'язку з чим
представник ВДВС просила суд відмовити
у задоволенні позову у повному обсязі.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача та третьої
особи, суд встановив наступне.
17 січня 2008 року між позивачем (далі -
Банк) та відповідачем ОСОБА_1
(Позичальник) укладений
кредитно-заставний договір № DN81AR55720252,
згідно з п. 2.1. якого позивач
зобов'язався надати відповідачеві
кредит у розмірі та на умовах,
встановлених у цьому договорі, а
Позичальник зобов'язався прийняти,
належним чином використати та
повернути Кредит і сплатити проценти
за користування Кредитом, а також інші
платежі відповідно до умов Договору.
Згідно з п. 2.2. вказаного договору, для
забезпечення повного і своєчасного
виконання Позичальником зобов'язань за
договором, Позичальник надав Банку
автомобіль DAEWOO, модель: Nexia, 2007 року
випуску, тип ТЗ: легковий седан-В, №
кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний
номер: НОМЕР_2, власником якого є
Заочним рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
16.10.2012 року у справі № 2/0417/7315/2012 за
позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ
«АКЦЕНТ-БАНК», ОСОБА_1, про звернення
стягнення, позовні вимоги ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» задоволені частково та в
рахунок погашення заборгованості
ОСОБА_1 за кредитним договором №
DN81AR55720252 від 17 січня 2008 року у розмірі
220934,47 грн. звернуто стягнення на
предмет застави - автомобіль: DAEWOO,
реєстраційний номер: НОМЕР_2, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом опису та передачі зазначеного
автомобіля позивачу з правом продажу
вказаного автомобіля ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» з укладенням від імені
ОСОБА_1 договору купівлі-продажу
будь-яким способом з іншою
особою-покупцем, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАІ
України, а також наданням ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу.
Постановою Фрунзенського ВДВС
Харківського міського управління
юстиції про відкриття виконавчого
провадження від 22.05.2009 року (ВП № 13132509)
на підставі ухвали Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
06.04.2009 року у справі № 2-3427/09 накладено
арешт на все майно, що належить
відповідачу - ОСОБА_1 в межах заявлених
тому числі на автомобіль DAEWOO, модель:
Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий
автомобіль (1500 см. куб.), № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2.
При цьому слід зазначити, що стягувачем
за вказаним виконавчим провадженням є
ЗАТ КБ «Приват Банк», правонаступником
якого згідно зі статутом ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» є позивач у справі.
В судовому засіданні представник
позивача наголосила, що звернення ЗАТ
КБ «Приват Банк» до ВДВС із заявою про
накладення на підставі ухвали
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 06.04.2009 року у
справі № 2-3427/09 арешту на майно ОСОБА_1,
зокрема на спірний автомобіль, було
викликано необхідністю збереження
цього майна. Разом з тим, позивач
вважає, що оскільки кредитно-заставний
договір № DN81AR55720252 від 17 січня 2008 року
укладений між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1 раніше, ніж ВДВС
було винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження від 22.05.2009 року
на підставі ухвали Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
06.04.2009 року у справі № 2-3427/09, позивачеві
належить право вищого пріоритету
задоволення своїх вимог за
вищевказаним кредитно-заставним
договором № DN81AR55720252 від 17 січня 2008 року
за рахунок предмету застави.
Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
Відповідно до ст.ст. 1, 572 Закону України
"Про заставу" застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» обтяженням є
право обтяжувача на рухоме майно
боржника або обмеження права боржника
чи обтяжувача на рухоме майно, що
виникає на підставі закону, договору,
рішення суду або з інших дій фізичних і
юридичних осіб, з якими закон пов'язує
виникнення прав і обов'язків щодо
рухомого майна.

За приписами ст. 12 вказаного Закону,
реєстрація обтяження надає
відповідному обтяженню чинності у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом. У разі
відсутності реєстрації обтяження таке
обтяження зберігає чинність у
відносинах між боржником і
обтяжувачем, проте воно не є чинним у
відносинах з третіми особами, якщо інше
не встановлено цим Законом.

Згідно зі ст. 585 ЦК України право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а у випадках, коли
договір підлягає нотаріальному
посвідченню, - з моменту його
нотаріального посвідчення.

Таким чином, право застави ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» виникло з моменту
укладення між позивачем та
відповідачем ОСОБА_1
кредитно-заставного договору №
DN81AR55720252, тобто 17 січня 2008 року.

Відповідно до статей 21-23 Закону України
«Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень», застава рухомого
майна згідно з параграфом 6 гл. 49 ЦК
України, що виникає на підставі
договору, є видом забезпечувального
обтяження і відповідно до
забезпечувального обтяження обтяжувач
має право в разі порушення боржником
забезпеченого обтяженням зобов'язання
одержати задоволення своїх вимог за
рахунок предмета обтяження в
черговості згідно із встановленим
пріоритетом.

За приписами ч. 1 ст. 54 Закону України
"Про виконавче провадження" звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача -заставодержателя.

Положеннями ч. 1 ст. 589 Цивільного
кодексу України встановлено, що у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Закону України "Про
виконавче провадження" для задоволення
вимог стягувачів, які не є
заставодержателями, стягнення на
заставлене майно боржника може бути
звернуто у разі: виникнення права
застави після винесення судом рішення
про стягнення з боржника коштів; якщо
вартість предмета застави перевищує
розмір заборгованості боржника
заставодержателю.

Разом з цим, слід зазначити, що Пленум
Верховного Суду України в п. 16
постанови «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» № 14 від 26.12.2003 року та в п. 4
постанови «Про судову практику в
справах про виключення майна з опису»
№ 6 від 27.08.1976 року роз'яснив, що позови
по зазначеній категорії справ
пред'являються до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 55 Конституції
України кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має
право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

Таким чином, законодавством України
кожній особі гарантовано та закріплено
право на судовий захист своїх прав та
вільний вибір способів такого захисту.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України
сторонами в цивільному процесі є
позивач і відповідач, тобто особи,
матеріально-правовий спір між якими
суд повинен розглянути і вирішити у
порядку цивільного судочинства.

Позивачем у цивільному процесі є особа,
на захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
якої відкрито позовне провадження у
цивільній справі, а відповідачем -
особа, яка, на думку позивача, порушила,
не визнала або оспорила його права,
свободи чи інтереси і має відповідати
за пред'явленими позовними вимогами.

Ознаками сторін цивільної справи є:
виникнення між ними
матеріально-правового спору, що стало
підставою для відкриття провадження у
цивільній справі; вони завжди діють на
захист власних прав, свобод та
інтересів від свого імені.

Таким чином, право обирати коло осіб, до
яких може бути пред'явлено позов,
цілком належить позивачу.

З урахуванням викладеного , враховуючи,
що арешт на автомобіль DAEWOO, модель: Nexia,
2007 року випуску, тип ТЗ: легковий
автомобіль (1500 см. куб.), № кузова/шасі:
НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2,
накладений постановою ВДВС від 22.05.2009
року за заявою та в інтересах стягувача
- ЗАТ КБ «Приват Банк»,
правонаступником якого є позивач у
даній справі, який також є
заставодержателем вказаного
автомобіля, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки даний позов має
пред'являтися, крім боржника ОСОБА_1,
також до особи, в інтересах якої
накладено арешт, а саме до ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК». Натомість, позивачем
визначено другим відповідачем у даній
справі Фрунзенський відділ державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, проте дії
ВДВС щодо арешту майна боржника та
заборону його відчуження спрямовані на
примусове виконання рішення суду, які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження".

Питання щодо судових витрат суд
вирішує відповідно до положень ст. 88
ЦПК України. У зв'язку із відмовою в
задоволенні позовних вимог судові
витрати, понесені позивачем,
відносяться на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 57, 60, 61, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1,
Фрунзенського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції, про
зняття арешту з майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення, через Фрунзенський
районний суд м. Харкова. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Федорова О.В.