Справа № 146/660/14-ц Провадження №
22-ц/772/2407/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Скаковська І. В.Категорія:
55Доповідач: Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2014 р. м. Вінниця Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Вінницької
області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Сопруна
В.В.

при
секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці апеляційну
скаргу представника відповідача
Споришева М.О. на рішення
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 25.06.2014 року по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
Одеського інституту Приватного
акціонерного товариства «Вищий
навчальний заклад» Міжрегіональна
академія управління персоналом про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та відшкодування
моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до Одеського інституту
Приватного акціонерного товариства
«Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом про стягнення
заборгованості по заробітній платі та
відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що
незважаючи на його численні запити та
запити Томашпільського районного суду
до МАУП щодо надання документів про
зарплату позивача за весь період його
роботи в інституті, починаючи з квітня
2004 року по 1 квітня 2013 року, МАУП до цих
пір не надано відповідей на запити та
не надало зазначених документів. Це,
зокрема, пояснюється тим, що порівняння
фактично отриманих позивачем доходів
відповідно даних наданих йому
Пенсійним фондом, суттєво
відрізняється та є значно нижчим
доходів від передбачених штатними
розписами. Згідно рішення
Томашпільського районного суду від 10
жовтня 2013 року, яке вступило в законну
силу, було доведено суттєву недоплату
позивачу зарплатних коштів. Однак
рішення суду не виконано досі, через що
позивач вимушений звернутися до суду.
Також позивач зазначив, що відповідно
до наявних документів він мав отримати
за 2010р. - до виплати 33279,19 грн., фактично
отримав - 20306,12 грн., недоплата становить
- 12793.07 грн.; за 2011р. - 37012,00 грн., фактично
отримав - 26272,54 грн., недоплата - 10739,46
грн.; за 2012р. - 37539,16 грн., фактично
отримав - 27363,36 грн., недоплата - 10175,80
грн.; за січень-березень 2013р - 9381,00 грн.,
фактично отримав - 7819,24 грн. недоплата -
1561,76 грн. Таким чином, за розцінками
МАУП, що суттєво, всупереч нормативних
актів Міністерства освіти та науки
України занижені, позивач не отримав за
період з 1 січня 2010 р. по 31 березня 2013 р. -
35 270,09 грн. Також позивачу не було
виплачено допомоги на оздоровлення за
2010р. - 3152 грн., 2011р. - 3760 грн., 2012р. - 3760 грн.,
2013р. - 4800 грн. Всього - 15 472 грн. Окрім
того, позивачу досі не виплачено кошти,
які він мав отримати за договором №3
від 19 червня 2013р. між ним та МАУП
відповідно Актів здавання-приймання
наданих послуг від 27 червня 2013р. та 3
липня 2013р., відповідно на суми 494,40 грн.
та 247,20 грн. Всього - 741,6 грн. ОСОБА_3 пішов
на зустріч Інституту та погодився
взяти участь в державних іспитах,
захисті дипломних і курсових робіт,
практик тощо, будучи звільненим у
ганебний спосіб з посади директора
інституту. Довідку про доходи позивача
та рух коштів на його особистому
зарплатному рахунку за час роботи
позивача в Академії з 2004 по 2013 р. йому
навмисно до цих пір не надано.
Відповіді на його заяви з цього приводу
він також не отримав, що стало
підставою для звернення до суду. ОСОБА_3
просить суд зобов'язати відповідача
сплатити йому заборгованість по
заробітній платі з 1 січня 2010 р. по 31
березня 2013 року, відповідно тарифних
ставок за займаними ним посадами в МАУП
в сумі 35270,09 грн., оздоровчі в сумі 15 472
грн., за виконання договірних робіт в
сумі 741,60 грн., компенсацію за затримку
розрахункових (ст. 117 КЗпП України) в
розмірі - 17000 грн. ; моральну шкоду в
розмірі - 50 000 грн. Всього - 118 483,69 грн.

В ході розгляду справи позивачем було
подано заяву про зміну позовних вимог
відповідно до якої останній збільшив
позовні вимоги, а саме просив стягнути
з відповідача моральну шкоду у розмірі
150000 грн.

В подальшому позивач відмовився від
позову в частині стягнення компенсації
за затримку розрахункових в розмірі -
17 000 грн. та проведення індексації
невиплаченої заробітної плати.

Рішенням Томашпільського районного
суду Вінницької області від 25.06.2014 року
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 35440,09 грн. заборгованості по
виплаті заробітної плати за період з 1
січня 2010 року по 31 березня 2013 року,
матеріальну допомогу на оздоровлення
в розмірі 15472 грн. та 1000 гривень
моральної шкоди, а всього 51912,09 грн.
Стягнуто з Одеського інституту
Приватного акціонерного товариства
«Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом» в дохід держави 509,12 грн. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції Одеський інститут
Приватного акціонерного товариства
«Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом» подав апеляційну скаргу в
якій просить скасувати рішення та
ухвалити нове, яким в задоволенні
позовних вимог відмовити в повному
обсязі, посилаючись на неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, порушення норм
матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до наказу № 34-к від 8 жовтня
2003 року, ОСОБА_3 призначено викладачем
правових дисциплін з 17 жовтня 2003 року з
погодинною оплатою праці за
сумісництвом.

Відповідно до наказу № 16-к від 10 квітня
2004 року ОСОБА_3 - викладача правових
дисциплін Одеської філії МАУП
переведено доцентом на постійне місце
роботи з 10 квітня 2004 року з окладом
згідно тарифікаційного списку.

Також в судовому засіданні при огляді
трудової книжки позивача судом першої
інстанції було встановлено, що
позивача було призначено наказом № 11-о
від 30.08.2004 року завідувачем кафедри
права.

Рішенням академічної ради Міжнародної
Кадрової Академії від 29 травня 2006 року,
ОСОБА_3 присвоєно вчене звання
«Професор кафедри права» та видано
атестат серії УЗ№00700, про що також є
відповідний запис у особовій картці
позивача.

Згідно копії штатного розпису
Одеського інституту МАУП на 2010 рік,
посадовий оклад завідуючого кафедри
права становить 2000 грн, професора права
2304 грн.

Відповідно до копії штатного розпису
Одеського інституту МАУП на 2011 рік
посадовий оклад завідуючого кафедри
права становить 2500 грн, професора права
2520 грн.

Як вбачається з копії штатного розпису
Одеського інституту МАУП на 2012 рік,
посадовий оклад завідуючого кафедри
права становить 2500 грн, професора права
2520 грн.

Також, суд першої інстанції вірно, при
розрахунку заборгованості по
заробітній платі за 2013 рік, виходив із
окладу, встановленого на 2012 рік,
оскільки в подальшому відповідачем
була встановлена погодинна оплати
праці, однак це суперечить наказу № 16-к
від 10 квітня 2004 року з якого вбачається,
що оплата праці позивачу здійснюється
відповідно до встановлено окладу
згідно тарифікаційного списку, а не
погодинно.

Відповідно до індивідуальних
відомостей пенсійного фонду про
застраховану особу, ОСОБА_3 за 2010 рік
нараховано - 24901,68 грн., за 2011 рік - 32063,12
грн., за 2012 рік - 33394,43 грн., з січня по
березень 2013 року - 9542,64 грн.

Провівши відповідні розрахунки, суд
дійшов правильного висновку, що ОСОБА_3
недоотримав в 2010 році 12973,07 грн., в 2011
році - 10729,46 грн., в 2012 році 10175,80 грн. та в
2013 році - 1561,76 грн., всього 35440,09 грн.

Задовольняючи частково позовні
вимоги, суд першої інстанції вірно
виходив з того, що позивач перебував в
трудових відносинах з відповідачем і
при звільненні йому була несвоєчасно
виплачена заробітна плата, в зв'язку з
чим підлягають застосуванню наслідки
передбачені ст.ст. 115, 116 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позивачем також не отримано
допомогу на оздоровлення, даний факт не
заперечувався відповідачем по справі.
Враховуючи місячний посадовий оклад
за відповідні роки, позивачеві за 2010
рік не було виплачено 3152 грн. допомоги
на оздоровлення, за 2011 рік - 3760 грн., за
2012 рік 3760 грн., 2013 рік - 4800 грн., а всього -
15472 грн.

Також колегія суддів погоджується з
частковим задоволенням позовної
вимоги про стягнення моральної шкоди в
сумі 1000 грн., оскільки порушення
відповідачем трудових прав принижує
позивача, так як він є публічною
людиною, займав відповідне становище в
суспільстві, є професором права.

Колегія суддів також не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
позов вже розглядався, оскільки 10.10.2013
року Томашпільським районним судом був
розглянутий аналогічний позов про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, але з інших підстав і
за інший період.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку частково
задовольнивши позов, рішення суду
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону і підстав для його
скасування немає, а тому доводи
апеляційної скарги безпідставні,
необґрунтовані і висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеського інституту
Приватного акціонерного товариства
«Вищий навчальний заклад»
Міжрегіональна академія управління
персоналом - відхилити.

Рішення Томашпільського районного
суду Вінницької області від 25.06.2014 року
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до Одеського інституту Приватного
акціонерного товариства «Вищий
навчальний заклад» Міжрегіональна
академія управління персоналом про
стягнення заборгованості по
заробітній платі та відшкодування
моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
А.Ю. Зайцев

Судді:
Т.О. Денишенко

В.В. Сопрун