АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5046/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 623/1752/13-ц
Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

22 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого -
Котелевець А.В.,

суддів -
Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

за участю
секретаря - Костенка Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 на рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 13 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_3 до
Ізюмської міської ради, за участю
третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_4, про
визнання права власності,

в с т а н о
в и л а:

В травні 2013 року ОСОБА_3 звернулася
у суд із позовом до Ізюмської міської
ради про визнання права власності.

На обґрунтування вказала, що
після смерті її дядька ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, відкрилась
спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

За життя померлий 16 грудня 2008 року
укладав з ОСОБА_2 договір про передачу
належної йому на праві власності цієї
квартири на умовах довічного
утримання.

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 5 лютого 2010 року договір
довічного утримання розірвано. Однак
ОСОБА_5 не зареєстрував право власності
в Ізюмському міському бюро технічної
інвентаризації.

Вона є спадкоємицею за правом
представлення та своєчасно звернулась
до нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що право
власності на дане житло до цього часу
зареєстровано за ОСОБА_2, просила
визнати право власності на квартиру
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом.

Ухвалами Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 28 травня 2013 року, від 11
грудня 2013 року в якості третіх осіб,
які не заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, залучені ОСОБА_2 та
ОСОБА_4

Справа розглянута за відсутності
відповідача та третьої особи ОСОБА_4

ОСОБА_2 в особі свого представника
з позовом не погодилась, посилаючись на
те, що припинення її права власності на
квартиру АДРЕСА_1 належним чином не
зареєстроване.

В уточнених вимогах просила
визнати за нею право на ? частину
спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1
року дядька ОСОБА_5

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 13 червня 2014 року позов
задоволено.

За ОСОБА_3 визнано право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5

Постановлено визнати недійсними
правовстановлюючі документи на ?
частину квартири АДРЕСА_1 на ім'я
ОСОБА_5

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 -
представник ОСОБА_2, посилаючись на
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
постановити нове рішення про відмову в
задоволенні позову в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що судом не
враховані вимоги статті 182 ЦК України
щодо державної реєстрації прав на
нерухомість; крім того відсутні докази
щодо відмови нотаріальної контори у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на ім'я позивачки.

Позивачка, відповідач та ОСОБА_4
рішення суду першої інстанції не
оскаржили, своїх заперечень на
апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходи із того, що позивачка
прийняла спадок, а факт
незареєстрованого права власності
спадкодавця на підставі рішення
Ізюмського міськрайонного суду
Харківської області від 5 лютого 2010
року не є підставою для відмови в
позові про визнання права власності
ОСОБА_3 в порядку спадкування за
законом після смерті її дядька ОСОБА_5,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Однак
погодитись за таким висновком не можна,
оскільки суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи; неправильно застосував норми
матеріального права.

Спадкування є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за
заповітом або за законом (ст. ст. 1216, 1217
ЦК України).

За статтею 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують
право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців
за законом одержує право на
спадкування у разі відсутності
спадкоємців попередньої черги,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини або відмови
від її прийняття, крім випадків,
встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Спірною є квартира АДРЕСА_1, яка
належала на праві власності ОСОБА_5 на
підставі Свідоцтва про право власності
на житло, виданого Комунальним
житловим ремонтно-експлуатаційним
підприємством-1 в м. Ізюм Харківської
області 2 грудня 2008 року за реєстровим
№ 154.

Право власності на даний об'єкт
нерухомості було зареєстровано на ім'я
ОСОБА_5 Ізюмським бюро технічної
інвентаризації в реєстрі прав
власності на нерухоме майно 10 грудня 2008
року, номер витягу: 21216702, реєстраційний
номер: 25733004, номер запису: 47 в книзі № 11.

16 грудня 2008 року між ОСОБА_5 та з
ОСОБА_2 укладався договір про передачу
належної йому на праві власності цієї
квартири на умовах довічного
утримання. Договір довічного утримання
(догляду) був нотаріально посвідчений
приватним нотаріусом Ізюмського
міського нотаріального округу
Харківської області ОСОБА_6 за
реєстровим № 6133.

Рішенням Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 5 лютого 2010 року договір
довічного утримання (догляду)
розірвано.

При цьому право власності
ОСОБА_5 на своє ім'я не зареєстрував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

З заявами про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_5 в установлений
законом строк звернулися його
племінники - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який
залучений до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору
(а. с. 7, 9, 20, 25, 84).

Позов пред'явлено з підстав,
передбачених главами 84 (загальні
положення про спадкування) та 86
(спадкування за законом) ЦК України.

При цьому відповідачем
зазначена Ізюмська міська рада.

Пленум Верховного Суду України в
п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7
«Про судову практику у справах про
спадкування» роз'яснив, що особа, яка
не прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК України. Зазначене
положення застосовується до
спадкоємців, в яких право на
спадкування виникло з набранням
чинності зазначеним Кодексом.

Суду відкривають провадження в
такій справі у разі відсутності
письмової згоди спадкоємців, які
прийняли спадщину (частина друга
статті 1272 ЦК України), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на подання
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини. Відповідачами у
такій справі є спадкоємці, які прийняли
спадщину. При відсутності інших
спадкоємців за заповітом і за законом,
усунення їх від права на спадкування,
неприйняття ними спадщини, а також
відмови від її прийняття відповідачами
є територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Суд першої інстанції на це уваги
не звернув, не вирішив питання про
залучення до участі у справі ОСОБА_4 в
якості належної особи, не визначився з
характером спірних правовідносин та
передчасно визнав право власності на ?
частину квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 за
ОСОБА_3

Рішення суду першої інстанції
підлягає скасуванню з постановленням
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1
п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

в и р і ш
и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ізюмського
міськрайонного суду Харківської
області від 13 червня 2014 року
скасувати.

В позові ОСОБА_3 до Ізюмської
міської ради, за участю третіх осіб -
ОСОБА_2, ОСОБА_4, про визнання права
власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня його проголошення
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді