Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/737/14-ц

16 липня 2014 року
м. Надвірна

Надвірнянський районний суд
Івано-Франківської області

в складі головуючої - судді:
ВінтонякМ.Б..

секретаря:
Скоблей О.В.

з участю позивача -відповідача
ОСОБА_3відповідача-позивача
ОСОБА_1

представника відповідача-позивача
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Надвірна
справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про
поділ спільного майна подружжя,
усунення перешкод в користуванні
квартирою,вселення і встановлення
порядку користування квартирою ,
ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення
порядку користування квартирою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом
до ОСОБА_1 про поділ спільного майна
подружжя, усунення перешкод в
користуванні квартирою,вселення і
визначення порядку користування
квартирою , ОСОБА_1. звернувся з
зустрічним позовом до ОСОБА_3. про
встановлення порядку користування
квартирою .

В судовому засіданні
позивач-відповідач свій позов
підтримала,зустрічний позов визнала
частково і пояснила , що з 10.11.1987 року
по 19.03.2014 року вона перебувала у
зареєстрованому шлюбі з
відповідачем-позивачем ОСОБА_1.
Перебуваючи у шлюбі,вони за спільні
грошові кошти придбали двохкімнатну
квартиру , яка розташована за адресою:
АДРЕСА_1 інвентаризаційною вартістю
118506 грн . Право власності на дану
квартиру оформлено на
відповідача-позивача.

Відповідач-позивач ОСОБА_1. чинить їй
перешкоди в користуванні спірною
квартирою ,в лютому 2014 року він вигнав
її з квартири ,забрав ключі від вхідних
дверей квартири , і не допускає її до
квартири. В зв*язку з чим вона змушена
проживати у орендованому житлі. На
підставі вище викладеного просить з
урахуванням уточнених позовних вимог
визнати за нею право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 ,зобов*язати
відповідача-позивача ОСОБА_1. не чинити
їй перешкоди в користуванні
житлом,шляхом вселення її в спірну
квартиру з передачею ключів від
вхідних дверей.

Встановити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1
виділивши їй ізольовану кімнату
житловою площею 16.5 кв.м. , ОСОБА_3.
ізольовану кімнату житловою площею 11.5
кв.м. , а кухню, вбиральню,ванну
кімнату,коридор,комору,балкон,лоджію
згідно технічної документації
залишити у спільному користуванні.
Стягнути з відповідача-позивача
понесені нею судові витрати.

Зустрічний позов визнає частково. Вона
не заперечує проти того щоб кухню,
вбиральню,ванну
кімнату,коридор,комору,балкон,лоджію
згідно технічної документації

залишити у спільному користуванні з
відповідачем-позивачем ОСОБА_1. , однак
просить ізольовану кімнату житловою
площею 16.5 кв.м. залишити у її
користуванні , ОСОБА_3. виділити
ізольовану кімнату житловою площею 11.5
кв.м. в зв*язку з тим,що вона на протязі
тривалого часу хворіє,перебуває на
обліку в онколога,являється інвалідом
третьої групи довічно.

Відповідач-позивач ОСОБА_1. зустрічний
позов підтримав,позов ОСОБА_3. визнав
частково і пояснив ,що з 10.11.1987 року по
19.03.2014 року він перебував у
зареєстрованому шлюбі з
позивачем-відповідачем ОСОБА_3. За час
шлюбу за спільні грошові кошти вони
придбали двохкімнатну квартиру , яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1
інвентаризаційною вартістю 118506 грн .
Згідно свідоцтва про право власності
від 10.01.1994 року право власності на дану
квартиру оформлено на нього.

Так як шлюб між сторонами розірвано,
просить встановити порядок
користування квартирою АДРЕСА_1
виділивши йому ізольовану кімнату
житловою площею 16.5 кв.м. , ОСОБА_1.
ізольовану кімнату житловою площею 11.5
кв.м. , а кухню, вбиральню,ванну
кімнату,коридор,комору,балкон,лоджію
згідно технічної документації
залишити у спільному користуванні.
Стягнути з позивача-відповідача
понесені ним судові витрати.

Позов позивача-відповідача ОСОБА_3.
визнає частково,не заперечує проти
визнання за нею права власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 . Щодо
усунення перешкод
позивачу-відповідачу ОСОБА_3. в
користуванні квартирою , вселення її у
спірну квартиру і надання ключів від
вхідних дверей заперечує мотивуючи
тим,що шлюб між ними розірвано, між
сторонами склалися неприязні
відносини , позивач-відповідач в січні
2013 року покинула його , забрала свої
особисті речі і проживає по найму в
іншій квартирі., а тому в березні 2014
року він забрав в неї ключі від вхідних
дверей квартири і не допускає її до
спірної квартири.

Заперечує проти встановлення порядку
користування квартирою при якому
ізольована кімната житловою площею 16.5
кв.м. буде виділена
позивачу-відповідачу

ОСОБА_1. так як він хворіє з 2012 року
,перебуває на обліку в лікаря-онколога ,
на даний час проходить
медико-соціальну реабілітацію
,являється інвалідом другої групи , а
тому потребує відповідних умов для
проживання.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази, суд
вважає,що позов ОСОБА_3 підлягає до
повного задоволення, позов ОСОБА_1 до
часткового задоволення з наступних
підстав.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорювань прав, свобод
чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін, при
цьому кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Ст.57 цього Кодексу передбачено ,що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

У судовому засіданні встановлено,
що сторони перебували в
зареєстрованому шлюбі з 10 листопада 1987
року по 19 березня 2014 року . В період
шлюбу вони придбали за спільні кошти
кооперативну двохкімнатну квартиру
,розташовану за адресою : АДРЕСА_1 ,
повністю сплативши пайові внески .
Відповідно до свідоцтва про право
власності від 10.01.1994 року , виданого
Надвірнянською міською радою , на
підставі рішення виконкому
Надвірнянської міської ради від 24.11.1993
року №311, спірна квартира належить на
праві особистої власності
відповідачу-позивачу ОСОБА_1. Право
власності ОСОБА_1. на дану квартиру
зареєстровано в Івано-Франківському
ОБТІ 11.01.1994 року. Згідно відомостей з
реєстру прав власності на нерухоме
майно у Реєстрі прав власності на
нерухоме майно відомості відсутні про
квартиру ,розташовану за адресою :
АДРЕСА_1

Вказана квартира є двохкімнатною,
має житлову площу 28,0 кв.м., загальну
площу 52,7 кв.м., та складається з:
житлової кімнати 1, площею 11,5 кв.м.,
житлової кімнати 2, площею 16,5 кв.м.,
кухні площею 6,7 кв.м., вбиральні площею
1,4 кв.м., ванної кімнати площею 2,9 кв.м.,
коридору площею 9,4 кв.м., комори площею
0,8 кв.м., балкону площею 0,7 кв.м.,лоджії
площею 2,8 кв.м.

У судовому засіданні сторони дійшли
згоди щодо вартості вказаного майна -
118506 грн. , інвентаризаційна вартість
квартири.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шюб і
сім*ю України , яка діяла на час
придбання сторонами спірної квартири
, ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини / навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо/ самостійного заробітку / доходу/.

Враховуючи, що квартира АДРЕСА_1 була
придбана під час шлюбу, суд вважає, що
вказана квартира є спільною сумісною
власністю подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 65 СК України дружина та
чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності ,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Частина .1 ст.369 ЦК України передбачає,що
співвласники майна, що у у спільній
сумісній власності, володіють і
користуються ним спільно, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними.

У відповідності із ч. 1 ст. 70 СК України
у разі поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

У зв'язку із чим суд приходить до
висновку, що сторони мають рівні права
на володіння спільним майном, яке було
придбано ними в період перебування у
шлюбу, тобто кожний з них має право на 1 /
2 частку квартири АДРЕСА_1

При таких обставинах за
позивачем-відповідачем ОСОБА_3. і
відповідачем позивачем ОСОБА_1. слід
визнати право власності по ? частці
вказаної квартири.

Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійснені лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Ст. 391 ЦК України передбачено ,шо
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

В судовому засіданні встановлено, що
між сторонами склалися неприязні
стосунки, що ними не оспорюється.
Відповідач-позивач ОСОБА_1.
підтвердив,що в зв*язку з цим забрав у
позивача-відповідача ОСОБА_3. ключі від
вхідних дверей квартири АДРЕСА_1, в
якій проживала позивач-відповідач і
чинить їй перешкоди в користуванні
квартирою, що є їхньою спільною
сумісною власністю ,не допускаючи її до
квартири.

Заперечує проти її вселення в спірну
квартиру і надання ключів від вхідних
дверей квартири, мотивуючи тим,що шлюб
між сторонами розірвано, а
позивач-відповідач ОСОБА_3 забрала свої
особисті речі.

Дані обставини встановлені
поясненнями сторін, актом, складеним
депутатом Надвірнянської міської ради
15.04.2014 року, підтвердили в судовому
засіданні свідки ОСОБА_4,
ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7 , визнали сторони
по справі .

Згідно ст..61 ЦПК України
обставини,визнані сторонами та іншими
особами,які беруть участь у справі , не
підлягають доказуванню.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача-відповідача ОСОБА_3 про
усунення перешкод в користуванні
квартирою шляхом її вселення в неї і
надання ключів від вхідних дверей
підлягають задоволенню.

Ст.ст. 383, 358 ЦК України передбачено,що
власник (співвласник) житлового
будинку, квартири має право
використовувати помешкання для
власного проживання, проживання членів
своєї сім'ї, інших осіб; право спільної
часткової власності здійснюється
співвласниками за їхньою згодою.
Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю, кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у спільній частковій власності.

Відповідно до роз»яснень, що містяться
у п. 14 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про
судову практику у справах за позовами
про захист прав приватної власності»
квартира, яка є спільною сумісною
власністю чи спільною частковою
власністю, на вимогу учасника цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення із
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартири, якщо про це
заявлено позов.

Встановлення порядку користування
житлом з виділенням конкретних
приміщень, не припиняє право спільної
часткової власності, оскільки такі
частини не перетворюються в об'єкт
самостійної власності кожного з
співвласників. Оскільки сторони не
досягли згоди щодо порядку володіння
та користування квартирою, а тому
вимоги щодо визначення порядку
користування квартирою з урахуванням
часток кожного з співвласників є
обґрунтованими.

Запропонований
позивачкою-відповідачкою варіант
порядку користування житлом
відповідає вимогам закону та інтересам
сторін, враховує стан їхнього здоров*я
те,що вони хворіють,перебувають на
обліку в лікаря онколога: ОСОБА_3 з 2000
року, ОСОБА_1 з 2012 року, що
підтверджується виписками з історії
хвороби , медичними картами
стаціонарних хворих ,
позивач-відповідач ОСОБА_1. являється
інвалідом третьої групи довічно ,
відповідач-позивач ОСОБА_1. інвалідом
другої групи,група йому встановлена до
30.09.2016 року , а тому суд визнав даний
варіант прийнятним та правомірним і
виділив в користування : ОСОБА_3
ізольовану кімнату житловою площею 16.5
кв.м. згідно технічної документації ,
ОСОБА_1 ізольовану кімнату житловою
площею 11.5 кв.м. згідно технічної
документації.

Кухню, вбиральню,ванну
кімнату,коридор,комору,балкон,лоджію
згідно технічної документації
залишити у спільному користуванні.

Доводи відповідача -позивача ОСОБА_1.
в судовому засіданні про те, що він як
інвалід другої групи потребує більшої
житлової площі з метою облаштування її
для проходження реабілітації є
необґрунтованими. Як передбачено ст..7
Закону України «Про реабілітацію
інвалідів в Україні» реабілітація
інвалідів встановлюється висновком
медико-соціально експертної комісії.
Відповідачем-позивачем ОСОБА_1. не
надано суду належних доказів про
встановлення йому індивідуальної
програми реабілітації з необхідністю
надання додаткової житлової площі. .

У відповідності із ст.88 ЦПК України з
відповідача-позивача ОСОБА_1. в користь
позивача-відповідача ОСОБА_3 слід
стягнути 1201,53 грн. судових
витрат,пов*язаних із сплатою судового
збору. Відповідач-позивач ОСОБА_1. не
надав суду доказів про понесені ним
судові витрати ,а тому вимоги про
стягнення в його користь судових
витрат є безпідставними.

На підставі ст..ст. 60,63,70 СК України ,
ст. ст. 310, 316, 317, 319, 361, 391 ЦК України та
керуючись ст. ст. 10, 57-60, 209 , 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задоволити повністю .

Визнати за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
жителькою АДРЕСА_1 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 ,яка
розташована на шостому поверсі
дев*ятиповерхового будинку та
складається з двох кімнат житловою
площею 28.0 кв.м. , у тому числі: 1 кімната
площею 11.5 кв.м., 2 кімната площею 16.5 кв.м.,
кухні площею 6.7 кв.м., вбиральні площею
1.4 кв.м., ванної кімнати площею 2.9
кв.м.,коридору площею 9.4 кв.м. комори
площею 0.8 кв.м.,балкону площею 0.7
кв.м.,лоджією площею 2.8 кв.м., загальною
площею квартири 52.7 кв.м.,
інвентаризаційною вартістю 118506 грн.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2,
жителем АДРЕСА_1 право власності на ?
частку квартири АДРЕСА_1 , яка
розташована на шостому поверсі
дев*ятиповерхового будинку та
складається з двох кімнат житловою
площею 28.0 кв.м. , у тому числі: 1 кімната
площею 11.5 кв.м., 2 кімната площею 16.5 кв.м.,
кухні площею 6.7 кв.м., вбиральні площею
1.4 кв.м., ванної кімнати площею 2.9
кв.м.,коридору площею 9.4 кв.м. комори
площею 0.8 кв.м.,балкону площею 0.7
кв.м.,лоджією площею 2.8 кв.м., загальною
площею квартири 52.7 кв.м.,
інвентаризаційною вартістю 118506 грн.

Зобов*язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3
перешкоди в користуванні житлом,шляхом
вселення її в квартиру АДРЕСА_1 з
передачею ОСОБА_3 ключів від вхідних
дверей.

Встановити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1
виділивши ОСОБА_3 ізольовану кімнату
житловою площею 16.5 кв.м. згідно
технічної документації , ОСОБА_1
ізольовану кімнату житловою площею 11.5
кв.м. згідно технічної документації.

Кухню, вбиральню,ванну
кімнату,коридор,комору,балкон,лоджію
згідно технічної документації
залишити у спільному користуванні
ОСОБА_3 і ОСОБА_1.

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Встановити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_1
виділивши ОСОБА_3 ізольовану кімнату
житловою площею 16.5 кв.м. згідно
технічної документації , ОСОБА_1
ізольовану кімнату житловою площею 11.5
кв.м. згідно технічної документації.

Кухню, вбиральню,ванну
кімнату,коридор,комору,балкон,лоджію
згідно технічної документації
залишити у спільному користуванні
ОСОБА_3 і ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1201,53
грн. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення до апеляційного суду
Івано-Франківської області через
Надвірнянський районний суд .

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги,рішення,якщо його
не скасовано,набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
Вінтоняк М.Б.