АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5078/14
Головуючий 1 інст. -
Справа № 635/8923/13-ц
Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого - Котелевець
А.В,

суддів - Кірсанової Л.І.,
Трішкової І.Ю.,

за участю секретаря -
Костенка Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Харківського районного суду
Харківської області від 1 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про визнання права власності,

в с т а н
о в и л а:

В вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася
у суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання
права власності.

На обґрунтування вказала, що після
смерті її батьків - батька ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, та матері ОСОБА_4,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, відкрилась
спадщина на будинок АДРЕСА_1. Вона є
спадкоємицею першої черги, прийняла
спадщину, оскільки постійно проживала
разом з батьками.

Інший спадкоємець першої черги -
її брат ОСОБА_1 разом з батьками не
проживав, з заявою до нотаріальної
контори про прийняття спадщини не
звертався.

Посилаючись на вказані обставини,
просила визнати за нею право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Харківського районного
суду Харківської області від 1 квітня
2014 року позов задоволено.

За ОСОБА_2 визнано право власності
на житловий будинок АДРЕСА_1 літ. «А-1»
житловою площею 49,50 кв. м. з надвірними
будівлями (сараї «Б», «Е», «Д», дьох «В»,
літня кухня «Г», вбиральня «Ж», душ «З»,
гараж «Д») та спорудами («К», огорожа) по
АДРЕСА_1.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуто 114 грн. 70 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення про часткове
задоволення позову та визнання за
позивачкою права власності на ? частину
спадщини. Зокрема, зазначає, що на час
смерті матері він був зареєстрований
та постійно проживав за адресою
спірного домоволодіння; він, як і
позивачка, є спадкоємцем першої черги;
заяву про визнання позову не писав, у
зв'язку з чим звернувся до
правоохоронних органів.

Позивачка рішення суду першої
інстанції не оскаржила, своїх
заперечень на апеляційну скаргу не
надала.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України - в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції - судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що позивачка
є єдиною спадкоємицею першої черги, яка
прийняла спадщину. Проте погодитись з
таким висновком не можна, оскільки суд
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, порушив норми
процесуального права, неправильно
застосував норми матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

За правилами ст. 1258 ЦК України
спадкоємці за законом одержують право
на спадкування почергово. Кожна
наступна черга спадкоємців за законом
одержує право на спадкування, зокрема,
в разі відсутності спадкоємців
попередньої черги.

Відповідно до ст. 1261 у першу чергу
право на спадкування за законом мають
діти спадкодавця, у тому числі зачаті
за життя спадкодавця та народжені
після його смерті, той з подружжя, який
його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який постійно проживав
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого статтею 1270 цього
Кодексу, він не заявив про відмову від
неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1296
ЦК України спадкоємець, який прийняв
спадщину, може одержати свідоцтво про
право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на
спадщину не позбавляє спадкоємця права
на спадщину.

Спірним є домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про право на
спадщину за законом, виданого 9 грудня
1989 року Першою державною нотаріальною
конторою Харківського району
Харківської області за реєстровим №
3-3578, власником цього домоволодіння був
ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя померлий залишив заповіт
на ім'я своєї дружини ОСОБА_4, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 4-10).

Матеріали справи свідчать, що
після смерті чоловіка ОСОБА_4 до
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
за заповітом не зверталася.

За життя померла ОСОБА_4 заповіт
на спадкове майно не залишила.

Спадкоємцями першої черги за
законом після смерті подружжя ОСОБА_3 є
їх діти - сторони по справі.

Позивака зареєстрована за
адресою спірного домоволодіння з 29
липня 1988 року, від спадщини не
відмовилася.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою
спірного домоволодіння з 4 листопада 2013
року, тобто після смерті батька та до
смерті матері, проживає там на даний
час (а. с. 13-16).

В суді апеляційної інстанції
відповідач пояснив, що після смерті
батька він фактично прийняв спадщину,
оскільки проживав на день смерті
ОСОБА_3 в спірному будинку, утримував
житло.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України в п. 23 постанови від 30
травня 2008 року № 7 «Про судову практику
у справах про спадкування», свідоцтво
про право на спадщину видається за
письмовою заявою спадкоємців, які
прийняли спадщину в порядку,
установленому цивільним
законодавством. За наявності умов для
одержання в нотаріальній конторі
свідоцтва про право на спадщину вимоги
про визнання права на спадщину
судовому розглядові не підлягають.

Доказів того, що нотаріальна
контора відмовила позивачці у видачі
свідоцтва про право власності на
будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за законом, матеріали справи не
містять. Не надано таких доказів і суду
апеляційної інстанції.

З огляду на це, рішення суду першої
інстанції про визнання права власності
в порядку спадкування за законом на
спірне домоволодіння за ОСОБА_2 в
цілому є передчасним.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1
п. п. 1, 4, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України,
судова колегія

в и р і
ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Харківського районного
суду Харківської області від 1 квітня
2014 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили
негайно і може бути оскаржено в
касаційном

порядку протягом двадцяти днів з дня
його проголошення безпосередньо до
Вищого

спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

судді