унікальний номер 728/1606/14
Номер провадження 2/728/536/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 липня 2014 року
місто Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської
області в складі:

головуючого судді Пархоменко П.І.

за участі секретаря Горбач Н.Д.

сторони не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Бахмачі
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2014 року позивач Публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк „ПриватБанк" (далі ПАТ КБ
„ПриватБанк") звернувся з позовом до
ОСОБА_2 (далі відповідач) з вимогою про
стягнення заборгованості за кредитним
договором б/н від 29 травня 2006 року в
розмірі 32602 грн. 41 коп. (тридцять дві
тисячі шістсот дві гривні 41 копійка) та
326 грн. 02 коп. (триста двадцять шість
гривень 02 копійки) в повернення
судового збору. Свої вимоги
обґрунтовує невиконанням
відповідачем, належним чином взятих на
себе зобов'язань визначених
вищевказаним кредитним договором.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
заяву про розгляд справи без його
участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіслав до суду заяву в якій
просив відмовити в задоволенні позову
у зв'язку із перебігом строку позовної
давності.

Судом на підставі частини другої
статті 197 Цивільно процесуального
кодексу України (далі ЦПК України), у
зв'язку із неявкою в судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено такі обставини та
визначені відповідно до них
правовідносини.

29 травня 2006 року між Закритим
акціонерним товариством комерційний
банк „Приват Банк" (далі ЗАТ „КБ
„ПриватБанк") та ОСОБА_2 було укладено
кредитний договір б/н (а.с.12-20), за яким
відповідач отримав кредит у сумі 2000
грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00
копійок) у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач взяв на себе зобов'язання
повернути суму кредиту, відсотків,
винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Укладений між сторонами договір
складається з Заяви позичальника, Умов
надання банківських послуг та Правил
користування платіжною карткою. За
своєю правовою природою вказаний
договір є одним із видів кредитного
договору.

Відповідно до розрахунку позивача
(а.с.8-11) станом на 31 грудня 2013 року у
відповідача утворилась
заборгованість, що складається із
заборгованості за кредитом в сумі 4586
грн. 45 коп. (чотири тисячі п'ятсот
вісімдесят шість гривень 45 копійок),
заборгованості за процентами в сумі 19129
грн. 60 коп. (дев'ятнадцять тисяч сто
двадцять дев'ять гривень 60 копійок),
всього 23716 грн. 05 коп. (двадцять три
тисячі сімсот шістнадцять гривень 05
копійок).

Судовим наказом Бахмацького районного
суду Чернігівської області від 27
вересня 2008 року (а.с.6-7) з відповідача на
користь ЗАТ КБ „ПриватБанк було
стягнуто 6857 грн. 67 коп. (шість тисяч
вісімсот п'ятдесят сім гривень 67
копійок) заборгованості за
вищевказаним кредитним договором.

А також штраф (фіксована частина) 500 грн.
00 коп. (п'ятсот гривень 00 копійок) та
штраф (процентна складова) 1528 грн. 69 коп.
(одна тисяча п'ятсот двадцять вісім
гривень 69 копійок).

Таким чином, загальна сума
заборгованості складає 32602 грн. 41 коп.
(тридцять дві тисячі шістсот дві гривні
41 копійка).

Відповідачем подано письмову заяву про
застосування строку позовної давності
(а.с.37).

Згідно витягу із статуту (а.с.27) ПАТ КБ
„Приватбанк" є правонаступником ЗАТ КБ
„ПриватБанк".

З встановленого випливають наступні
висновки.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України (далі ЦК України) за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (частина
перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання
міститься у частині першій статті 509 ЦК
України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання -
це правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: зміна
умов зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

При цьому в законодавстві визначаються
різні поняття як „строк дії договору",
так і „строк (термін) виконання
зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню в цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у статті
1050 ЦК України. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу (частина друга
статті 1050 ЦК України).

Про правові наслідки порушення
зобов'язання боржником йдеться також у
частині першій статті 611, частині
другій - четвертій статті 612 ЦК України,
які передбачають відповідальність
боржника.

Строк виконання кожного щомісячного
зобов'язання згідно із частиною
третьою статті 254 ЦК України спливає у
відповідне число останнього місяця
строку. Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (стаття 253
ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови в позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (частина п'ята статті 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
статтях 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
скільки з певними моментами (фактами),
які свідчать про порушення прав особи
(стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення в зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

В даних конкретних правовідносинах
судом встановлено, що відповідно до
заяви (а.с.13) порядок погашення
заборгованості встановлений
щомісячними платежами в розмірі 7
відсотків від суми заборгованості, при
цьому, останній платіж згідно
розрахунку позивача (а.с.8-11) здійснено 29
грудня 2007 року.

Отже умовами договору передбачені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, а тому право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу, у
зв'язку із чим і початок перебігу
позовної давності за кожний черговий
платіж починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником
частинами, в даному випадку початок
перебігу позовної давності для
стягнення цих платежів необхідно
обчислювати з моменту (місяця, дня)
невиконання позичальником кожного із
цих зобов'язань.

Виходячи з чого та враховуючи
встановлені судом обставини, проте, що
відповідач перестав виконувати
щомісячні зобов'язання з погашення
кредиту та процентів за користування
кредитом з 27 грудня 2007 року, а банк
звернувся до суду з позовом до нього в
2014 році, наявні всі підстави, які
свідчать про пропуск строку позовної
давності.

Аналогічну позицію висловив Верховний
Суд України у постановах від 16 березня
2014 року по справах № 6-14цс14 та № 6-20цс14,
висновки якого відповідно до статті 360-7
ЦПК України є обов'язковими.

Крім того, згідно з роз'ясненнями,
викладеними в пункті 11 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року №14 „Про судове рішення
у цивільній справі", суд у рішенні
зазначає про відмову в позові з цих
підстав, якщо про застосування
позовної давності заявлено стороною у
спорі, зробленою до ухвалення ним
рішення.

Дотримання строку звернення з позовом
є однією з умов для реалізації права на
позов. Вона дисциплінує учасників
правовідносин у випадку, якщо вони
стали спірними, запобігає зловживанням
і можливості регулярно погрожувати
зверненням до суду, сприяє
стабільності діяльності суб'єктів
правовідносин. Відсутність цієї умови
приводила б до постійного збереження
стану невизначеності у
правовідносинах.

При цьому, позивач не заявляв
клопотання і не порушував питання про
поновлення чи продовження
процесуальних строків, тоді як
відповідач до вирішення справи по суті
звернувся до суду з письмовим
клопотанням (в порядку передбаченому
частиною третьою статті 267 ЦК), про
застосування строку позовної давності,
що є підставою для відмови в
задоволенні позову.

Керуючись статтями 10, 60, 209, 212-215
Цивільно процесуального кодексу
України, статтями 257, 261, 267, 1050, 1054
Цивільного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Чернігівської
області через Бахмацький районний суд
Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Бахмацького районного суду

Чернігівської області
П.І. Пархоменко