АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/1918/14
Головуючий в суді І інстанції:
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 15 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової
Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 14 травня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, який діє від свого імені та в
інтересах малолітнього ОСОБА_5, третя
особа: орган опіки та піклування
Комсомольського району м. Херсона, про
стягнення компенсації вартості майна,
що не підлягає поділу,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_4, який діє від
свого імені та в інтересах
малолітнього ОСОБА_5, про стягнення
компенсації вартості майна, що не
підлягає поділу, посилаючись на те, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її донька
ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася
спадщина до складу якої входить
автомобіль Волга, НОМЕР_2.

Спадкоємцями першої черги за законом є
ОСОБА_3, мати померлої, ОСОБА_4, чоловік
померлої та малолітній син ОСОБА_5.

Позивач зазначала, що вона звернулася
до нотаріальної контори в межах
визначеного законом шестимісячного
строку, проте державний нотаріус
відмовив у видачі свідоцтва на
спадщину, через відсутність оцінки
транспортного засобу.

У ході судового розгляду справи,
позивач неодноразово уточнювала
позовні вимоги, зазначаючи про те, що
вона отримала свідоцтво на спадщину за
законом, що складається із 1/3 частини
автомобіля марки ГАЗ, модель 31105 120, 2005
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1, а тому просила суд стягнути із
ОСОБА_4 на її користь грошову суму в
розмірі 1/3 частини від оцінки спірного
транспортного засобу, а саме 8755 грн.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 14 травня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
у повному обсязі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

У письмових запереченнях на подану
апеляційну скаргу ОСОБА_4 її доводів не
визнав, просив скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність і обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що подана
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року
померла ОСОБА_6, після смерті якої
відкрилася спадщина на майно, а саме
автомобіль марки ГАЗ, модель 31105 120, 2005
року випуску, реєстраційний номер
НОМЕР_1.

Спадкоємцями першої черги за законом є
ОСОБА_3, мати померлої, ОСОБА_4, чоловік
померлої та малолітній син ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину за законом від 28.02.2014 року,
спадкоємці прийняли спадкове майно у
рівних частинах, а саме: по 1/3 частці у
спадщині, кожний (а.с. 20).

Відповідно до звіту №41 оцінки
транспортного засобу складеного 25
лютого 2014 року ринкова вартість
автомобіля ГАЗ 31105, ідентифікаційний
номер НОМЕР_3, реєстраційний номер
НОМЕР_1, становить 26266 грн. 94 коп. (а.с. 21 -
32).

Відповідно до вимог ч.ч.2,3
ст.358 ЦК України співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має
право на надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.3 ст. 1267 ЦК України, якщо
спадщина складається з нерухомості або
транспортних засобів, то розподіл
здійснюється за спеціальною
процедурою. Спадкоємці за письмовою
угодою між собою, посвідченого
нотаріусом, якщо це стосується
нерухомого майна або транспортних
засобів, можуть змінити розмір частки у
спадщині когось з них.

Якщо спадкоємці не досягли згоди щодо
розміру власних часток у спадковому
майні, то його розподіл може
відбуватися в судовому порядку.

Статтею 1278 ЦК України встановлено, що
якщо не можливо виділити частку
спадкоємця в натурі, то спадкове майно
передається одному із спадкоємців, а
іншим - відповідна грошова компенсація.
Такий виділ чи поділ спадкового майна
може бути здійснений у нотаріуса
відразу, під час отримання кожним із
спадкоємців свідоцтва про право на
спадщину, шляхом укладення
відповідного договору між
спадкоємцями. А якщо між ними не
досягнуто згоди, то виділ чи поділ
спадкового майна відбувається за
рішенням суду з урахуванням правил ЦК
про право спільної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина друга
статті 183 цього кодексу), співвласник,
який бажає виділу, має право на
одержання від інших співвласників
грошової або іншої матеріальної
компенсації вартості його частки.

Згідно ч.2 ст. 183 ЦК України, неподільною
є річ, яку не можна поділити без втрати
її цільового призначення.

Оскільки автомобіль є неподільним
майном, знаходиться у користуванні
ОСОБА_4, а ОСОБА_7, як спадкоємець, бажає
виділу та згодна на грошову
компенсацію, тому вона має право на
одержання від відповідача грошової
компенсації вартості належної їй
частки автомобіля, а саме: 8755 грн. (26266
грн. 94 коп. : 3).

У ході розгляду справи в апеляційному
порядку, сторонам надавався строк для
досягнення згоди на спільне відчуження
спірного автомобіля, проте, такої згоди
між ними досягнуто не було.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
вирішуючи спір по суті, не звернув
уваги на те, що спірний автомобіль є
неподільною річчю, а тому вимоги про
перехід права власності цілого об'єкта
до іншого зі сплатою відповідної
грошової компенсації є обґрунтованими,
оскільки в іншому випадку буде
порушено право всіх співвласників на
належне здійснення своїх прав, тому
дійшов помилкового висновку про
відсутність правових підстав для
примусового стягнення з відповідача на
користь позивача грошової компенсації
вартості належної їй частки
автомобіля.

Виходячи із викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
суду, як таке, що ухвалено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права слід скасувати і ухвалити нове
рішення про задоволення позовних вимог
з викладених вище підстав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

За таких обставин, сплачені апелянтом
судові витрати у розмірі 366 грн.,
підлягають стягненню з ОСОБА_4

На підставі викладеного, ст.ст. 364, 392 ЦК
України, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 14 травня 2014 року
скасувати і ухвалити нове.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
грошові кошти за 13 частину спадкового
майна в сумі 8755 грн., а також судові
витрати в сумі 366 грн.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 13
частину автомобіля марки ГАЗ, модель
31105 120, 2005 року випуску, шасі НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 23
частини автомобіля марки ГАЗ модель 31105
120, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з дня
його проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: