Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати
з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Рівненської області
в складі суддів: Малько О.С., Василевича
В.С., Собіни І.М.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
заступника прокурора м. Рівне на заочне
рішення Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2013
року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу Державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції про
визнання права власності на автомобіль
та звільнення його з-під арешту.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися у судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського
міського суду від 12 червня 2013 року
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
повністю: визнано договір
купівлі-продажу автомобіля Марки "FIAT
DOBLO", 2001 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, укладений
03 листопада 2009 року між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - дійсним; визнано право
власності на вказаний автомобіль за
ОСОБА_1; зобов'язано відділ Державної
виконавчої служби Рівненського
міського управління юстиції зняти
арешт із автомобіля.

В поданій апеляційній скарзі
заступник прокурора м. Рівне вказує, що
судом першої інстанції не взято до
уваги те, що сторонами не дотримано
спеціального порядку набуття права
власності на спірний автомобіль та не
враховано положень ч.2 ст.220 ЦК України.

Суд першої інстанції не вірно
застосував положення ст.219 ЦК України,
положення якої поширюються лише на
односторонні правочини.

Вказує, що за довіреністю право
власності на спірне майно до
повіреного, який діє від імені
довірителя, не переходить, оскільки
довіреність не є правовим оформленням
переходу права власності на
автомобіль.

Позивач не набув у встановленому
законом порядку права власності на
спірний автомобіль, то він не набув й
права на звернення до суду з позовом
про звільнення майна з-під арешту,
оскільки таким правом наділений тільки
власник такого майна.

Згідно положень ст.392 ЦК України
про визнання права власності може
пред'являти власник майна лише у
випадках, коли його право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати документа, який засвідчує
його право власності, проте у позові не
наведеного жодного доказу в
обґрунтування вимоги щодо визнання
права власності, ОСОБА_1 не довів, що
ОСОБА_2 своїми діями оспорює або не
визнає права власності на автомобіль.

Зазначає, що захист інтересів
держави в особі Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне та підрозділу
державної автомобільної інспекції
управління Міністерства внутрішніх
справ України у Рівненській області є
доцільним з огляду на те, що при
ухваленні рішення Рівненським міським
судом неправильно застосовано норми
матеріального права, що призвело до
порушення встановленого державою
порядку набуття права власності та
державної реєстрації автомобілів та
ненадходження до бюджету
встановленого п.7 ч.1 ст.1 Закону України
"Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування" збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, а також платежів за огляд
транспортного засобу, реєстрацію та
перереєстрацію.

Просить скасувати заочне рішення
Рівненського міського суду від 12
червня 2013 року та ухвалити нове
рішення, яким у позові відмовити.

Апеляційна скарга заступника
прокурора м. Рівне підлягає до
задоволення, а рішення суду -
скасуванню з ухваленням нового рішення
з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і
це встановлено в судовому засіданні, що
03 листопада 2009 року між ОСОБА_1
(покупець) та ОСОБА_2 (продавець)
укладено у простій письмовій формі
договір купівлі-продажу автомобіля,
предметом якого згідно п.1.2. є
автомобіль марки (моделі) FIAT DOBLO, 2001 року
випуску, номер кузова: НОМЕР_4,
реєстраційний номер НОМЕР_3, об'єм
двигуна: 1910 куб.см.

Згідно довіреності від 03
листопада 2009 року, посвідченої
приватним нотаріусом ОСОБА_3, ОСОБА_2
уповноважив ОСОБА_1 бути його
представником в органах ДАІ та всіх
інших установах, підприємствах,
організаціях незалежно від їх
підпорядкування і форм власності з
питань, пов'язаних зі вчиненням
правочинів щодо користування,
експлуатації та продажу належного
ОСОБА_2 на праві власності автомобіля
(FIAT DOBLO, 2001 року випуску, номер кузова:
НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_3).

Спірний автомобіль належить
ОСОБА_2 на праві приватної власності
згідно свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серія НОМЕР_5 від
17 листопада 2004 року.

При вирішенні спору, суд першої
інстанції невірно визначився з
характером спірних правовідносин та не
з'ясував, яка правова норма підлягала
застосуванню до цих правовідносин.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про визнання договору
купівлі-продажу від 03 листопада 2009 року
дійсним, застосував ст.219 ЦК України,
положення якої регулюють правові
наслідки недодержання вимог закону про
нотаріальне посвідчення
одностороннього правочину, проте
оспорюваний договір купівлі-продажу є
двостороннім правочином, оскільки
обидві сторони договору наділені
правами та обов'язками відповідно до
положень ст.ст. 202 та 626 ЦК України, а
тому положення ст.219 ЦК України не
підлягають застосуванню до даних
правовідносин.

Покликання в рішенні суду на
положення ст.220 ЦК України (правові
наслідки недодержання вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору)
теж є безпідставними, оскільки
цивільне законодавство не передбачає
обов'язкового нотаріального
посвідчення договорів купівлі-продажу
автомобіля.

Відповідно до положень ст. 655 ЦК України
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Договір є укладеним, якщо сторони
в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі ті
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди
(ст.638 ЦК України).

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти
правочини фізичних осіб між собою на
суму, що перевищує у двадцять і більше
разів розмір неоподатковуваного
мінімуму доходів громадян, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу

Відповідно до ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України
довіреність - це письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами, ґрунтується на договорі та
визначає правовідношення, в якому одна
сторона (представник) зобов'язана або
має право вчинити правочин від імені
другої сторони, яку вона представляє.

При оформленні довіреності перехід
права власності не відбувається.

В порушення вимог Порядку
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07 вересня 1998 року, спірний
автомобіль не був знятий з обліку в ДАІ
та залишився зареєстрований за ОСОБА_2,
заяв від якого про зняття з обліку
автомобіля не надавалося.

За наведеного, видача довіреності
чи передоручення повноважень на
транспортний засіб без укладення
договору купівлі-продажу не є
договором, який допускає перехід права
власності на майно до третіх осіб.

Відповідно до статті 3 ЦПК України,
статті 15 Цивільного кодексу України
кожна особа має право на захист свого
цивільного права лише у разі його
порушення, невизнання або оспорювання,
а в даному випадку позивачем не
доведено порушення його прав і
заявлені позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора міста Рівне задовольнити.

Скасувати заочне рішення
Рівненського міського суду
Рівненської області від 12 червня 2013
року.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2, Відділу
Державної виконавчої служби
Рівненського міського управління
юстиції про визнання права власності
на автомобіль та звільнення його з-під
арешту.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене у
касаційному порядку сторонами та
особами, які беруть участь у справі,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ним законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: Малько О.С.
Василевич В.С. Собіна
І.М.