ун. № 759/7687/14-ц
пр. № 2/759/3452/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
П»ятничук
І.В.,

при секретарі -
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

3-я особа: Служба у справах дітей
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації,

про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та просила суд постановити
рішення, яким позбавити ОСОБА_2
батьківських прав відносно малолітніх
дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2, та позбавити ОСОБА_3
батьківських прав відносно
малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування заявлених
позовних вимог вказуючи на те, що вона
позивача є матір»ю відповідачки
ОСОБА_2, вказувала, що її донька - ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку ОСОБА_4
запис про батька дитини зроблений в
порядку положень ч.1 ст.135 СК України, в
подальшому 18 червня 2010 р. було
зареєстровано шлюб між відповідачами і
ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_5.
Як вказує позивачка неповнолітні діти
проживають разом з нею, оскільки з 2012 р.
відповідач ОСОБА_3 залишив сім»ю,
жодним чином кошти на утримання дитини
не надавав, відповідачка ОСОБА_2 в своє
чергу також існуванням, вихованням,
утриманням дітей не цікавиться і
залишивши дітей повністю та виховання
та утримання її - позивачки, як бабусі з
2013 р. Як зазначає позивачка вона мешкає
разом з дітьми в АДРЕСА_1 обоє
відповідачів повністю самоухилились
від виконання батьківських обов»язків,
проживають окремо від дітей, не надають
коштів на їх утримання, не займаються
їх вихованням, зокрема, відповідачі не
турбуються про духовний та фізичний
розвиток дітей, не цікавляться їх
станом здоров'я, не вітають зі святами
та не проводять часу, не надають жодної
матеріальної допомоги на утримання
дітей, тому вона - позивачка вимушена
звернутись до суду з заявленими
вимогами та посилаючись на ст.ст. 150, 164,
180 СК України просила позовні вимоги
задовольнити.

Позивачка в судовому засіданні
підтримала заявлені позовні вимоги та
просила їх задовольнити посилаючись на
обставини справи викладені в позовній
заяві, вказувала, що відповідачі, це її
донька і зять, зазначала, що останні
взагалі не опікуються дітьми залишивши
їх повністю на її утримання та
виховання.

Відповідачі будучи належним
чином повідомленими про розгляд
справи, свого права на участь у
судовому засіданні не використали, про
причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Враховуючи наведене та те, що
позивач не заперечує проти ухвалення
заочного рішення суду, суд вважає
можливим розглянути справу в
відсутності відповідачів та
постановити по справі заочне рішення.

Представник третьої особи Служби
в справах дітей Святошинської
районної в м. Києві державної
адміністрації в судове засідання не
з»явилась надала суду заяву в якій
вказувала на те, що третя особа
підтримує заявлені позивачем позовні
вимоги та наполягає на позбавленні
відповідачів батьківських прав
відносно неповнолітніх сина і доньки
вказуючи на висновок засідання
комісії з питань захисту прав дитини
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації, з врахуванням
даних обставин, думки учасників
судового розгляду суд вважає можливим
розглянути справу в відсутності
представника.

Суд, вислухавши пояснення
позивача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню в повному
обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України
підставами для позбавлення
батьківських прав батьків є: якщо мати,
батько не забрали дитину з полового
будинку або з іншого закладу охорони
здоров'я без поважної причини і
протягом шести місяців не виявляли
щодо неї батьківського піклування;
ухиляються від виконання своїх
обов'язків з виховання дитини; жорстоко
поводяться з дитиною; є хронічними
алкоголіками або наркоманами; вдаються
до будь-яких видів експлуатації дитини;
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 30 березня
2007 р. N 3 «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про усиновлення і про
позбавлення та поновлення
батьківських прав» зазначається, що
особи можуть бути позбавлені
батьківських прав лише щодо дитини, яка
не досягла вісімнадцяти років, і тільки
з підстав, передбачених ст. 164 СК
України.

Ухилення батьків від виконання
своїх обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 150
Сімейного кодексу України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний стан, духовний та
моральний розвиток.

За змістом Преамбули Конвенції
про права дитини від 20 листопада 1989
року (далі -Конвенції), ратифікованої
Верховною Радою Української РСР 27
лютого 1991 року, Організація Об'єднаних
Націй в Загальній декларації прав
людини проголосила, що діти мають право
на особливе піклування і допомогу,
дитині для повного і гармонійного
розвитку її особи необхідно зростати в
сімейному оточенні, в атмосфері щастя,
любові і розуміння.

Як зазначено у ст.13 Сімейного
кодексу України (далі СК України)
частиною національного сімейного
законодавства України є міжнародні
договори, що регулюють сімейні
відносини, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Якщо в
міжнародному договорі України,
укладеному в установленому порядку,
містяться інші правила, ніж ті, що
встановлені відповідним актом
сімейного законодавства,
застосовуються правила відповідного
міжнародного договору України.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції
про права дитини (далі Конвенція), яку
було ратифіковано Постановою
Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 )
від 27.02.91 та яка набула чинності для
України 27 вересня 1991 року, в усіх діях
щодо дітей, незалежно від того,
здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов'язуються
забезпечити дитині такий захист і
піклування, які необхідні для її
благополуччя, беручи до уваги права й
обов'язки її батьків, опікунів чи інших
осіб, які відповідають за неї за
законом, і з цією метою вживають всіх
відповідних законодавчих і
адміністративних заходів.

Згідно зі ст. 18 Конвенції
держави-учасниці докладають всіх
можливих зусиль до того, щоб
забезпечити визнання принципу
загальної та однакової
відповідальності обох батьків за
виховання і розвиток дитини. Батьки або
у відповідних випадках законні опікуни
несуть основну відповідальність за
виховання і розвиток дитини. Найкращі
інтереси дитини є предметом їх
основного піклування.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 18 червня 2010 р. було
зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2, після реєстрації шлюбу
прізвище дружини було змінено на
ОСОБА_2 ( а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів
справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_4,
матір»ю дитини вказано ОСОБА_2, батько
дитини вказаний відповідно до ст..135 СК
України ( а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2. народився ОСОБА_5,
його батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_2
( а.с. 8).

Відповідно до довідки за формою
№3 від 16.04.2014 р. в АДРЕСА_1 зареєстровано
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 ( а.с. 13),
згідно до акту обстеження
житлово-побутових умов сім»ї
неповнолітнього від 07.04.2014 р. за даною
адресою комісією проведено обстеження
житлово-побутових умов і встановили, що
відповідачка ОСОБА_2 на час обстеження
в квартирі не проживає, санітарний стан
квартири задовільний ( а.с. 15).

Відповідно до характеристики СШ
№200 м.Києва відносно дитини ОСОБА_4
вбачається, що дитина навчається в 1
класі даної школи, вихованням дитини
займаються бабуся яка відвідує
батьківські збори, забирає дитину зі
шкли ( а.с. 11).

Відповідно до характеристики від
22.04.2014 р ОСОБА_5 2010 р.н. відвідує дитячий
садок №463 з грудня 2013 р. батьки дитини в
дитячий садок не приходять, свята не
відвідують, дитиною опікується бабуся
( а.с. 12).

Відповідно до висновку засідання
комісії з питань захисту прав дитини
Святошинської районної у м.Києві
державної адміністрації від 11.07.2014 р.
вирішено що є доцільним позбавлення
ОСОБА_2 батьківських прав відносно
малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, та позбавити
ОСОБА_3 батьківських праві відносно
малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до листа
Святошинського РУ ГУ МВС України в
м.Києві від 04.07.2014 р. вбачається, що
ОСОБА_1 зверталась з заявами щодо
зникнення доньки ОСОБА_2 яка 19.12.2013 р.
вийшла з дому і до теперішнього часу
додому не повернулась.

Допитані судом в якості свідків
ОСОБА_6 вказувала суду на те, що є
сусідкою позивачки, знає що з жовтня 2013
р. донька позивачки ОСОБА_2 з дітьми не
проживає, дітьми займається тільки
бабуся - позивачка, свідок ОСОБА_7
вказував суду на те, що позивачку знає
дуже давно, знав і її доньку і зятя, зять
зловживав спиртними напоями і дуже
давно до дітей жодного відношення не
має, а донька позивачки восени 2013 р.
їздила в Молдавію, спочатку на три дні,
однак повернулась через тиждень, а
потім поїхала і взагалі не повернулась.
Дітьми займається тільки позивачка.

Таким чином, судом встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
відповідачі тривалий час ухиляються
від виконання своїх батьківських
(материнських) обов'язків стосовно
неповнолітніх дітей, дітьми взагалі не
цікавляться, вихованням не займаються,
матеріальної допомоги на їх утримання
не надавали та не надають, не приймають
участі у житті дітей, що є підставою
для позбавлення їх батьківських (
материнських) прав.

Керуючись ст.ст. 141, п.2 ч. 1 ст. 164,
ст.165 Сімейного кодексу України, ст.ст.
60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4
батьківських прав відносно
неповнолітніх дітей ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ст.367 ЦПК України допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою
відповідачів, заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення може бути
оскаржено позивачем до Апеляційного
суду м.Києва через районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

ун. № 759/7687/14-ц

пр. № 2/759/3452/14

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2014 року Святошинський
районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді -
П»ятничук
І.В.,

при секретарі -
Іванові К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3

3-я особа: Служба у справах дітей
Святошинської районної в м. Києві
державної адміністрації,

про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Керуючись ст.ст. 209, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4
батьківських прав відносно
неповнолітніх дітей ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5
батьківських прав відносно
неповнолітнього сина ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно ст.367 ЦПК України допустити
негайне виконання рішення суду в
частині стягнення аліментів у межах
суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою
відповідачів, заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Заочне рішення може бути
оскаржено позивачем до Апеляційного
суду м.Києва через районний суд, шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: