У х в а л а

28 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Дем'яносова М.В.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 квітня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про припинення права власності
на частку у спільному майні,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним
позовом, посилаючись на те, що з вони та
ОСОБА_6 є співвласниками житлового
будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 після
смерті ОСОБА_7 прийняли спадщину на 58/300
часток в даного житлового будинку,
однак спадщину не оформили. ОСОБА_3 в
спірному будинку проживає сама, з
відповідачем склалися неприязні
відносини, які виключають спільне
володіння та користування житловим
будинком. Оскільки, частки в даному
будинку виділити в натурі неможливо,
спільне використання цього майна з
відповідачем є неможливим й він
забезпечений житлом, позивачі просили
суд припинити право власності ОСОБА_6
на 21/100 частки житлового будинку
АДРЕСА_1.

Рішенням Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 9 серпня 2013 року,
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Волинської області
від 12 березня 2014 року, в задоволенні
позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 22 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження в
указаній справі за касаційною скаргою
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 9 серпня 2013 року
та ухвалу апеляційного суду Волинської
області від 12 березня 2014 року
відмовлено.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 квітня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, а саме ст. ст.
392, 1258, 1261, 1262 ЦК України, ст. 365 ЦПК
України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Верховного Суду України від 16 березня
2011 року у справі про припинення права
на частку у спільному майні, постанови
Верховного Суду України від 12 вересня
2011 року у справі про виділення
частки із спільного майна, постанови
Верховного Суду України від 16 січня 2012
року у справі про припинення права
власності на частку у спільному майні.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

З копії ухвали Верховного Суду України
від 16 березня 2011 року на яку
здійснюється посилання як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права вбачається, що
судові рішення у справі скасовано, а
справу передано на новий судовий
розгляд. Посилання на ухвалу суду
касаційної інстанції, якою справу
передано на новий судовий розгляд, не є
підставою для допуску справи для
перегляду Верховним Судом України
оскільки у ній не висловлено правові
позиції щодо застосування норм
матеріального права, а стосується
процесу доказування, встановлення
фактичних обставин, що є застосуванням
норм процесуального права.

У п. 5 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що встановлений
ст. 355 ЦПК перелік підстав для подання
заяви про перегляд Верховним Судом
України судових рішень у цивільних
справах є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає. Неоднакове
застосування норм процесуального
права не може бути підставою для
подання заяви про перегляд судових
рішень Верховним Судом України згідно
з п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК.

У п. 9 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 Цивільного процесуального кодексу
України» роз'яснено, що судовими
рішеннями, на які заявник посилається
на підтвердження підстави,
передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України,
можуть бути рішення:

- Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ;

- Вищого адміністративного суду
України;

- Вищого господарського суду України;

- Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України, ухвалені як
судом касаційної інстанції;

- апеляційних судів загальної
юрисдикції, як судів касаційної
інстанції в цивільних справах, яким
право на перегляд у касаційному
порядку цивільних справ було надано
Законом "Про внесення змін до Закону
України "Про судоустрій України щодо
забезпечення касаційного розгляду
цивільних справ" від 22 лютого 2007 року N
697-V.

Зазначений перелік таких судових
рішень є вичерпним. Обов'язковою є
умова, щоб цими рішеннями, які набрали
законної сили, вирішено спір по суті, та
в них судом (судами) касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
й ті самі норми матеріального права.

Постанови Верховного Суду України від
12 вересня 2011 року та від 16 січня 2012
року ухвалені не як судом касаційної
інстанції, а, відтак, не є судовими
рішеннями, на які заявник може
посилатися на підтвердження підстави
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення
права власності на частку у спільному
майні, за заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 22 квітня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

М.В. Дем'яносов

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська