Виноградівський районний суд
Закарпатської області
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 299/2229/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2014 року
м.Виноградів

Виноградівський районний суд
Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Левко
Т.Ю.,

при секретарі - Роман К.С.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду м. Виноградів цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про визнання права власності на
спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна баба
позивачки-ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилась спадщини,
зокрема, на житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку, площею 0,79 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, земельна ділянка .

Бабою позивачки за життя заповітного
розпорядження залишено не було.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний батько
позивачки-ОСОБА_6, який на день смерті
баби позивачки постійно проживав у
спадковому будинку, розташованому в
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями до майна померлого за
законом є - позивачка ОСОБА_1 та
відповідачі по справі- ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Інших спадкоємців, передбачених ст.1241
ЦК України, немає.

Так, позивачка звернувся до нотаріуса
для видачі їй Свідоцтва про право на
спадщину за законом на
будинковолодіння, що розташоване в в
АДРЕСА_1, але нотаріусом позивачці було
відмовлено із-за відсутності
правовстановлюючого документа на
спадковий будинок і реєстрації права
власності за спадкодавцем та
роз'яснено про необхідність звернутися
з даним питанням до Виноградівського
районного суду.

Позивачка ОСОБА_1 про день, час і місце
розгляду справи в судове засідання не
з"явилася, однак до суду надійшла
письмова заява її представника ОСОБА_7
про розгляд справи за його відсутності,
та про те, що заявлені позовні вимоги
підтримує повністю та просить суд такі
задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
день, час та місце розгляду справи
будучи належним чином повідомлені
належним чином своєчасно, в судове
засідання не з'явилися, однак до суду
подали письмову заяву про розгляд
справи за їх відсутності та про те, що
не заперечують проти задоволення
позову.

Обстеживши матеріали справи та
клопотання сторін, визнаючи в порядку
ст.169 ЦПК України необов'язковим
відібрання особистих пояснень від
учасників процесу, і, враховуючи, що

у справі наявні достатні матеріали про
права і взаємовідносини сторін, суд
вважає за можливе провести розгляд
справи на підставі наявних у ній
матеріалів та доказів і приходить до
висновку, що позовні вимоги є
підставними та підлягають
задоволенню, оскільки в судовому
засіданні встановлені ті обставини на
які посилається позивач в своїй
позовній заяві, відповідачами позов
визнано повністю, що не суперечить
закону або порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб, тому в порядку
ст.174 ЦПК України визнання ним позову
прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла рідна баба
позивачки-ОСОБА_5.

Після її смерті відкрилась спадщини,
зокрема, на житловий будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_1 та на земельну
ділянку, площею 0,79 га для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, та земельна ділянка,
площею 0,15 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд в
АДРЕСА_1, згідно до довідки виконкому
Чепівської сільської ради
Виноградівського району за №729 від
05.06.2014 року.

Бабою позивачки за життя заповітного
розпорядження залишено не було.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер рідний батько
позивачки-ОСОБА_6, який на день смерті
баби позивачки, постійно проживав у
спадковому будинку, розташованому в
АДРЕСА_1.

Спадкоємцями до майна померлого за
законом є - позивачка ОСОБА_1 та
відповідачі по справі- ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4

Інших спадкоємців, передбачених ст.1241
ЦК України, немає.

В п.п.5, 6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від
07.02.2014 року «Про судову практику в
справах про захист права власності та
інших речових прав» зазначено, що
вирішуючи питання про правомірність
набуття права власності, суд має
враховувати, що воно набувається на
підставах, які не заборонені законом.
При цьому діє презумпція правомірності
набуття права власності на певне майно,
яка означає, що право власності на
конкретне майно вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом
(стаття 328 ЦК). Незалежно від часу
прийняття спадщини вона належить
спадкоємцеві з часу відкриття спадщини
(частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право
власності на нерухоме майно у разі
прийняття спадщини виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації речового права на нерухоме
майно (стаття 19 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом
із тим суди повинні розмежовувати
право на спадщину як майнове право
(об'єкт спадкування) та виникнення
права власності на спадкове майно як на
об'єкт нерухомого майна. Якщо право
власності спадкодавця не було
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно,
правовстановлюючими є документи
спадкодавця, що підтверджують
виникнення у нього права власності на
нерухоме майно (стаття 19 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»).

В свою чергу, Верховний суд України в
своїй Постанові від 13 червня 2012 р. № 6-54
цс 12 вказав, що відповідно до статті 2
Закону України від 1 липня 2004 року №
1952-IV «Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень»
в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин (в даному
випадку березень 2010 року), державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень, що
супроводжується внесенням даних до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону
право власності та інші речові права на
нерухоме майно, набуті згідно з діючими
нормативно-правовими актами до
набрання чинності цим Законом,
визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до
набрання чинності Законом України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно набувається в порядку,
який існував на час його спорудження, а
не виникає у зв'язку із здійсненням
державної реєстрації права власності
на нього в порядку, передбаченому цим
законом, яка є лише офіційним визнанням
державою такого прав, а не підставою
його виникнення.

Державна реєстрація права власності на
житлові будинки, споруди регулювалася
підзаконними нормативними актами,
зокрема такими, як Інструкція про
порядок реєстрації

будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української РСР,
затверджена заступником Міністра
комунального господарства Української
РСР 31 січня 1966 року, яка втратила
чинність на підставі наказу
Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995
року № 56, Тимчасове положення про
порядок реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затверджене наказом
Міністерства юстиції України від 07
лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в
Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з
подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали
державну реєстрацію будівель, споруд,
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно, проте виникнення права
власності на будинки, споруди не
залежало від державної реєстрації до
часу набрання чинності ЦК та Законом
України від 01 липня 2004 року «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, позивач звернулася до нотаріуса
для видачі їй Свідоцтва про право на
спадщину за законом на
будинковолодіння, що розташоване в
АДРЕСА_1, але нотаріусом позивачці було
відмовлено із-за відсутності
правовстановлюючого документа на
спадковий будинок і реєстрації права
власності за спадкодавцем та
роз'яснено про необхідність звернутися
з даним питанням до Виноградівського
районного суду.

Спадковий будинок був побудований в 1971
році, у відповідності до будівельних
норм, що підтверджується Технічним
паспортом, виданим КП «Виноградівське
РБТІ».

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є
перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу до Конвеціїї про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред"явити позов про визнання його
права власності, зокрема, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

З урахуванням всього вищевикладеного,
суд приходить до переконання, що
існують обставини, які є підставою для
визнання за позивачкою ОСОБА_1 права
власності на вище вказане нерухоме
майно.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 60, 61, 169, 174, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_1, право власності в
цілому на житловий будинок, (загальною
корисною площею 78,6 кв.метрів в тому
числі 40,9 кв.метрів житлової площі), який
розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
мешканкою АДРЕСА_1, право власності в
цілому на земельну ділянку, площею 0,79
га для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва в
с.Гетиня, Виноградівського району,
згідно до Державного Акту на право
приватної власності на землю серії
ІV-ЗК №026271 від 28.11.2000 року та на
земельну ділянку площею 0,15 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель та споруд в АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його

проголошення до Апеляційного суду
Закарпатської області через суд першої
інстанції. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта