Справа № 379/973/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2014 року
Таращанський районний суд Київської
області в складі:

головуючого: Бойка М.Г.

при секретарі: Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Тараща

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
вищеназваним позовом.

В судовому засіданні позивач та його
представник підтримали позовні вимоги
і просять суд розірвати шлюб позивача з
відповідачкою, який було зареєстровано
12 липня 1980 року райвідділом ЗАГС в м.
Тараща Київської області, актовий
запис № 35. Від даного шлюбу вони
неповнолітніх дітей не мають. Причиною
розірвання шлюбу є те, що у нього з
відповідачкою різні погляди на сімейне
життя, внаслідок чого між ними почали
виникати сварки та непорозуміння щодо
використання коштів спільного
сімейного бюджету, що й привело до
розпаду їхньої сім'ї, а тому вони з 01
червня 2010 року остаточно припинили
сімейно-шлюбні стосунки, хоча і
продовжують до цього часу проживати у
одному будинку за адресою АДРЕСА_1,
однак із вказаної дати спільного
господарства не ведуть, не піклуються
один про одного та не мають спільного
бюджету. Він на примирення не згідний,
наполягає на розірванні шлюбу. Спір про
поділ майна вирішується в іншому
позові.

Відповідачка позов визнала і суду
пояснила, що вони з позивачем
зареєстрували шлюб 12 липня 1980 року у
райвідділі ЗАГС в м. Тараща Київської
області, про що було складено актовий
запис № 35. Від даного шлюбу вони
неповнолітніх дітей не мають. Крім того
зазначила, що на її погляд основною
причиною того, що їхня сім'я розпалася
були постійні сварки та непорозуміння,
і останньою краплею, що переповнила
чашу терпіння була та обставина, що
відповідач 19.05.2013 року наніс їй умисні
тілесні ушкодження, за що пізніше був
притягнений до кримінальної
відповідальності, а тому проти
розірвання шлюбу вона не заперечує,
однак не погоджується з тією
обставиною на яку посилається позивач,
а саме на те, що остаточно вони
припинили сімейно-шлюбні стосунки з 01
червня 2010 року, оскільки це трапилося з
19.05.2013 року, тобто з дати її побиття
позивачем. Після розірвання шлюбу
просить залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Представник відповідачки підтримав
позицію відповідачки.

Судом встановлено, що сторони
зареєстрували шлюб 12 липня 1980 року у
райвідділі ЗАГС м. Тараща Київської
області, актовий запис № 35.

Від даного шлюбу сторони по справі
неповнолітніх дітей не мають.

Причиною розірвання шлюбу стало те, що
у сторін різні погляди на сімейне
життя, внаслідок чого між ними почали
виникати сварки та непорозуміння,
зокрема і щодо використання коштів
спільного сімейного бюджету, що й
привело до розпаду їхньої сім'ї, а тому
сторони припинили сімейно-шлюбні
стосунки і хоча продовжують до цього
часу проживати у одному будинку за
адресою АДРЕСА_1, однак спільного
господарства не ведуть, не піклуються
один про одного та не мають спільного
бюджету. Спір про поділ майна
вирішується в іншому позові. Сторони
заперечують проти надання строку на
примирення та наполягають на
розірванні шлюбу, вважаючи, що
збереження шлюбу суперечить їхнім
інтересам.

Указані обставини встановлено з
пояснень сторін та матеріалів справи,
вивчених в судовому засіданні.

Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу
України передбачено, що кожен з
подружжя має право припинити шлюбні
відносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24
Сімейного кодексу України, шлюбом є
сімейний союз жінки та чоловіка,
зареєстрований у органі державної
реєстрації актів цивільного стану.
Шлюб ґрунтується на вільній згоді
жінки та чоловіка. Примушування жінки
та чоловіка до шлюбу не допускається.

З'ясувавши фактичні взаємини подружжя,
дійсні причини подання позову про
розірвання шлюбу, взявши до уваги
обставини життя подружжя наведені в
позовній заяві, судом встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам подружжя, а тому даний позов
підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного
кодексу України документом, що
засвідчує факт розірвання шлюбу судом,
є рішення суду про розірвання шлюбу,
яке набрало законної сили. А тому щодо
встановлення факту припинення шлюбних
стосунків, зважаючи на те що сторони не
надали належних доказів своїх
тверджень щодо конкретної дати
остаточного припинення
сімейно-шлюбних стосунків, суд
позбавлений можливості вказати у
рішенні цю дату.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 88, 184, 208, 209, 213-215
ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України
суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12
липня 1980 року у райвідділі ЗАГС м.
Тараща Київської області, актовий
запис № 35 - розірвати.

Прізвище відповідачки після
реєстрації розірвання шлюбу залишити
«ОСОБА_2».

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Київської області через
Таращанський районний суд шляхом
подачі в десятиденний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги, а особи, які не були присутні
під час проголошення рішення - протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:
Бойко М. Г.