Справа № 2/487/1321/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у
складі головуючого судді Павлової
Ж.П., секретаря Сочивко І.О. ,
представників сторін ОСОБА_1, та
ОСОБА_2, розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ
спільного майна подружжя та визнання
права власності на 1/2 частину квартири,

В С
Т А Н О В И В

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом
до ОСОБА_4 про поділ спільного майна,
придбаного ними в період
шлюбу.Так,позивач просила розділити
між нею та відповідачем квартиру
АДРЕСА_1, визнавши за нею право
власності на 1/2 частину вказаної
квартири.

В заяві позивача посилався на те , що
вищезгадане майно придбано нею та
відповідачем за час перебування в
шлюбі, а тому є об єктом права спільної
сумісної власності, але добровільно
розділити майно відповідач
відмовляється. Тому просила визнати за
нею право влансості на 1/2 квартиру
АДРЕСА_1, яка придбана 05.10.2004 року.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав.

Відповідач та його представник в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнали. Посилались на те, що
вищезгадане майно придбано за кошти
матері відповідача, котра позичила їх
йому 05.10.2004 року для придбання квартири
на її ім*я та на ім*я брата. Тому,
посилаючись на положення п.3 ч.1 ст. 57 СК
України просив відмовити в задоволені
позову, оскільки вказана квартира є
його особистою власністю.

Вислухавши пояснення сторін , їх
представників, дослідивши матеріали
справи суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні,позивач та відповідачка
знаходились в зареєстрованому шлюбі з
14.08.1998 року.

Від шлюбу в них дітей не має.

В період перебування в щлюбі , 05.10.2004
року сторони придбали квартиру
АДРЕСА_1, що підтверджується договором
купівлі-продажу від 05.10.2004р,
посвідченого приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу.

Відповідно до вищезазначене договору,
квартира зареєстрована за ім*я ОСОБА_4

Згідно ст.60 Сімейного Кодексу
України, майно, придбане подружжям в
період шлюбу належить їм на праві
спільної сумісної власності.

Згідно вимог ст. 69 та ст. 70 Сімейного
Кодексу України , в разі поділу майна,
що належить подружжю на праві спільної
сумісної власності частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю.

Пленум Верховного Суду України в
Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» зазначив у
п.22, що поділ спільного майна подружжя
здійснюється за правилами,
встановленими статтями 69-72 СК України
та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що
підлягає поділу, визначається за
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
його вартості на час розгляду справи.

Статтею 372 ЦК України визначено, що
майно, яке є у спільній сумісній
власності, може бути поділене між
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними або законом.

Тобто, суд вважає , що при розподілі
вищевказаної спірної квартири АДРЕСА_1,
що є об*єктом права спільної сумісної
власності сторін, їх частки повинні
бути рівними, тобто по частині за
кожним.

Доводи відповідача та його
представника є безпідставними,
оскільки належних та допустимих
доказів , відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України на підтвердження того, що
вказане спірне майно належить лише
відповідачу вони суду не надали.

Надані відповідачем та його
представником письмові розписки про
отримання грошових коштів від матері
відповідача такими доказами ,
встановленими ст. 60 ЦПК України не
являються.

На підставі вищевикладеного, суд
вважає, що позовні вимоги

ОСОБА_3 підлягають повному
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України,
суд-

В И
Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
245 грн. судового збору та на користь
держави 31 грн.97 коп. судового збору.

Рішення вступає в законну силу через 10
днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Миколаївського
апеляційного суду через Заводський
районний суд м.Миколаєва в порядку,
визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя:
ПАВЛОВА Ж.П