справа № 2/489/2094/14
рішення

Іменем україни

24 липня 2014 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

при секретарі Коденко К.В.

за участю:

позивача
ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року позивач звернулася до
суду з позовом в якому просила
стягнути з відповідача 3033,53 грн.
матеріальної шкоди та 18000,00 грн.
моральної шкоди.

У обґрунтування позову вказала, що
03.07.2013 ОСОБА_3 біля будинку № 5 по
провулку 10 Лінія в м.Миколаєві в ході
конфлікту, діючи умисно, нанесла їй
тілесні ушкодження. Вироком суду
відповідача визнано винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого частиною першою статті
122 КК України.

Через отриманні тілесні пошкодження
вимушена була лікуватися. Крім того, в
ході конфлікту було пошкоджено одяг і
золотий ланцюжок. У зв'язку із цим
понесла витрати в сумі 3033,53 грн. Також,
через заподіянні душевні страждання та
фізичний біль заподіяно моральну шкоду
в розмірі 18000,00 грн.

У судовому засіданні позивач і її
представник позов підтримали та
просили задовольнити.

Відповідач та її представник проти
позову заперечувала через
недоведеність вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і оцінивши
зібрані у справі докази, вважає позов
таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Із матеріалів справи, встановлено, що
03.07.2013 приблизно о 16 годині біля будинку
№ 5 по провулку 10 Лінія в м.Миколаєві в
ході конфлікту, діючи умисно, ОСОБА_3
нанесла ОСОБА_1 удар металевим кінцем
сапки в область зап'ястя, чим
спричинила тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

Вироком Ленінського районного суду
м.Миколаєва від 15.01.2014 ОСОБА_3 визнано
винною у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною першою статті 122 КК України, та
призначено покарання у вигляді одного
року обмеження волі. На підставі статті
75 КК України ОСОБА_3 від відбуття
покарання звільнено з випробувальним
строком один рік.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 1105 від 09.07.2013, проведеної у
рамках кримінального провадження, у
ОСОБА_5 виявлено ушкодження у вигляді
крововиливів на лівому плечі, в області
лівого колінного суглобу, лівого
стегна, саден в попередній області по
центру і ліворуч, лівого колінного
суглобу, крововиливів на внутрішній
поверхні стегна, перелому шиловидного
відростку лівої променевої кістки без
зміщення, які утворилися від дії тупих
твердих предметів, з терміном дії
приблизно 5-7 діб до часу освідування. За
ступенем тяжкості дані ушкодження
відносяться до категорії: синці та
садни - легких тілесних ушкоджень;
перелом шиловидного відростку лівої
променевої кістки без зміщення -
середнього ступеню тяжкості, за
ознакою тривалого розладу здоров'я.
Утворення ушкоджень при падінні тіла
на плоскість з положення, стоячи на
плоскості - виключається.

Із матеріалів кримінальної справи
встановлено, що при її вирішенні
цивільний позов ОСОБА_1 не заявлявся.

У судовому засіданні обставини
заподіяння позивачу тілесних
ушкоджень відповідач не визнала.

Відповідно до частини першої статті 60
ЦПК України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків
встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За положеннями частини четвертої
статті 61 ЦПК України вирок у
кримінальній справі, що набрав
законної сили, обов'язковий для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, обставини щодо заподіяння
позивачу тілесних ушкоджень
відповідачем, які встановлено виром
суду, при розгляді цивільно-правового
спору про наслідки таких дій доведенню
не підлягають. За такого, доводи
відповідача про не заподіяння
позивачу тілесних ушкоджень є
безпідставними.

Відповідно до частини першої статті 1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної чи юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

У підтвердження розміру заподіяної
матеріальної шкоди за період після
отримання травми (починаючи з 05.07.2013)
позивач надала квитанції та товарні
чеки на придбання лікарських засобів в
кількості 27 шт. на суму 1934,71 грн.

Не підтвердженими є витрати позивача
на оплату вартості двох УЗД,
рентгенівського знімку, а також
вартості пошкодженого халату і витрат,
понесених на ремонт золотого ланцюжку.

За таких обставин, враховуючи часткове
підтвердження позивачем розміру
матеріальної шкоди, вимоги в цій
частині підлягають частковому
задоволенню в розмірі 1934,71 грн.

Частинами третьою, четвертою статті 23
ЦК України передбачено, що розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Як на підставу для відшкодування
моральної шкоди позивач вказала на
тривалий час перебування в стресі і
постійний біль лівої руки, постійні
переживання, відсутність здорового
сну, як наслідок звільнення з роботи,
та неможливість повноцінно вести
звичний спосіб життя.

За змістом частини першої статті 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичної або юридичної особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно частини першої статті 1168 ЦК
України моральна шкода, завдана
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, може бути відшкодована
одноразово або шляхом щомісячних
платежів.

Враховуючи вину відповідача в
заподіянні тілесних ушкоджень, суд, з
огляду на характер заподіяних тілесних
ушкоджень та їхні насідки для позивача,
включаючи фізичний біль та глибину
душевних страждань, вважає достатнім
розміром компенсації моральної шкоди
1500,00 грн.

Посилання позивача на вимушене
звільнення з роботи суд до уваги не
приймає так як згідно наказу від 18.06.2014
№ 279-П позивач звільнена за власним
бажанням по статті 38 КЗпП України. При
цьому, наказ не містить посилання на
причину неможливості продовжити
роботу (наприклад, через стан здоров'я),
як це передбачено частиною статті 38
КЗпП України.

Так як згідно статті 5 Закону України
«Про судовий збір» позивач звільнена
від сплати судового збору на підставі
статті 88 ЦПК України з відповідача
пропорційно задоволеному позову (16,32 %)
підлягає стягненню 39,75 грн. судового
збору.

Керуючись статтями 10, 11, 14, 60 - 62, 88, 212-214
ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_1 1934, 71 грн. (одна тисяча
дев'ятсот тридцять матеріальної шкоди
та в рахунок компенсації моральної
шкоди 1500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот грн.
00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (іден.номер НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
39,75 грн. (тридцять дев'ять гривні 75
коп.).

У іншій частині вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Ленінський районний суд м. Миколаєва
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

Повний текст рішення

підписано 25.07.2014.