АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1622/6732/12
Номер провадження 22-ц/786/2099/14
Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М.
Доповідач Корнієнко В. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засідання в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського
районного суду м. Полтави від 01 квітня
2013 року

у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Демарк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач 15 травня 2012 року звернувся до
суду шляхом направлення 07.05.2012 року
засобами поштового зв'язку позову до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 49994,05 грн. та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що
ОСОБА_1 згідно з укладеним з ПАТ
«Банк «Демарк» кредитним договором №
61-059 від 02.07.2008 року отримала кредитні
кошти в розмірі 18000,00 грн. під 24 % на
рік та щомісячної комісії в розмірі
90,00грн. з кінцевим терміном повернення
до 01.07.2010 року. На забезпечення
виконання умов кредитного договору
між банком та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №61-059/1 від 02.07.2008 року; та
між банком і ОСОБА_3 був укладений
договір поруки №61-059/2 від 02.07.2008 року.
Відповідачі порушили умови даного
договору, не вносили своєчасно коштів
на погашення кредиту, внаслідок чого
утворилась заборгованість за кредитом
в сумі 49 994, 05 грн., яку позивач просив
стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Октябрського
районного суду м. Полтави від 01 квітня
2013 року позов Публічного акціонерного
товариства «Банк «Демарк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства «Банк«Демарк»
суму заборгованості по кредитному
договору 49 994, 05 грн., судовий збір в
сумі 499, 94 грн., а всього 50493, 99 грн.

Роз'яснено порядок перегляду заочного
рішення.

26 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
місцевого суду із заявою про перегляд
заочного рішення, в якій зазначала, що
розгляд справи було проведено у її
відсутність незважаючи на подачу нею
до канцелярії суду заяви про
відкладення слухання справи, а тому
вона була позбавлена можливості
звернутися із заявою про застосування
строків позовної давності. Зазначала,
що строк позовної давності Банком було
пропущено, оскільки сплата чергових
платежів була припинена з жовтня 2008
року. Просила скасувати заочне рішення
та застосувати строк позовної
давності.

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтави від 28 серпня 2013 року в
задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення від 01 квітня 2013 року
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм матеріального
та процесуального права, просила
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову, в зв'язку
з пропуском строку позовної давності.
Вважає, що банк звернувся до суду із
пропуском строку позовної давності,
оскільки сплата чергових платежів була
припинена з жовтня 2008 року, а тому саме
з цього періоду у позивача виникло
право звернення до суду, однак місцевий
суд безпідставно не застосував
відповідні правові наслідки, хоча нею
вказане клопотання було висвітлено в
заяві про перегляд заочного рішення.

Колегія суддів, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, приходить до
висновку про задоволення апеляційної
скарги частково з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1 згідно з укладеним з ПАТ
«Банк «Демарк» кредитним договором №
61-059 від 02.07.2008 року отримала кредитні
кошти в розмірі 18000,00 грн. під 24 % на
рік та щомісячної комісії в розмірі
90,00грн. з кінцевим терміном повернення
до 01.07.2010 року. На забезпечення
виконання умов кредитного договору
між банком та ОСОБА_2 було укладено
договір поруки №61-059/1 від 02.07.2008 року; та
між банком і ОСОБА_3 був укладений
договір поруки №61-059/2 від 02.07.2008 року.

Відповідно до умов кредитного договору
погашення заборгованості за кредитом,
відсотками та комісією здійснюється
щомісячно не пізніше 10-го числа місяця,
починаючи з місяця наступного за
місяцем надання кредиту в сумі 1041,00 грн.
(п.3.7.1.).

Якщо виникла і триває Подія
невиконання зобов'язання, то у Банка
виникло право вимоги дострокового
розірвання договору та дострокового
задоволення вимог Банку, що випливають
з кредитного договору (п. 5.2.).

Згідно наданого Банком розрахунку
заборгованості по кредиту станом на 04
травня 2012 року, проплати на погашення
кредиту були здійснені з 02 липня 2008
року по 11 вересня 2008 року (а.с.4).

Внаслідок неналежного виконання умов
договору ОСОБА_1 утворилась
заборгованість в сумі 49994,05 грн., яка
складається з: 16814,89 грн. -
заборгованість за кредитом; 14858,08 грн. -
заборгованість за відсотками; 2605,44 грн.
- пеня за несвоєчасну сплату відсотків
за користування кредитом; 3545,64 грн. -
пеня за порушення строків користування
кредитом; 8300,00 грн. - штраф за
несвоєчасну сплату відсотків за
кредитом; 3870,00 грн. - несплачена
щомісячна комісія.

Відповідні розрахунки проведені
Банком, містяться в матеріалах справи
та надані на підтвердження заявлених
позовних вимог.

Далі, з матеріалів справи вбачається,
що відповідач ОСОБА_1 звернулася до
суду першої інстанції з заявою про
перегляд заочного рішення, в якій
просила переглянути заочне рішення та
застосувати строки позовної давності,
доводи якої місцевим судом належним
чином не були перевірені.

Задовольняючи позовні вимоги та
відмовляючи в перегляді заочного
рішення, місцевий суд не звернув уваги
на вказані обставини, вважаючи, що
Банком строк звернення до суду не був
пропущений.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується, виходячи з наступного.

При розгляді справи в заочному порядку,
відповідач ОСОБА_1 фактично була
позбавлена права заявляти будь-які
клопотання, в тому числі й щодо подачі
заяви про застосування наслідків
спливу строку позовної давності.
Вказана заява була подана в порядку
перегляду заочного рішення, однак в
задоволенні заяви про перегляд
заочного рішення судом було
відмовлено.

Вирішуючи спірні правовідносини по
суті, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Задовольняючи позовні вимоги банку,
суд першої інстанції виходив з
доведеності факту неповного виконання
договірних зобов'язань зі сторони
відповідача.

Проте, колегія суддів не може
погодитися з таким висновком у повному
обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду , якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до норм статей 629, 610, 612, 625 ЦК
України - договір є обов'язковим до
виконання; порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання; боржник вважається таким,
що прострочив, якщо не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором та
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору у
встановлений договором строк, як
закріплено нормами статей 526, 530 ЦК
України.

Згідно з нормою ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2
ст.1050 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами
кредитора, які випливають з порушення
боржником умов договору (графіка
погашення кредиту) про погашення боргу
частинами (щомісячними платежами)
починається стосовно кожної окремої
частини, від дня, коли відбулося це
порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

З матеріалів справи встановлено, що
кінцевим строком повернення кредиту
визначено 01 липня 2010 року ( а.с 12). Із
наданих позивачем розрахунків
заборгованості встановлено, що плата
позичальником на погашення тіла
кредиту здійснювалася з 02 липня 2008 року
по 11 вересня 2008 року. Вказане свідчить
про те, що з 11 жовтня 2008 року
позичальник порушила умови кредитного
договору.

З урахуванням викладеного з дати
подання позовної заяви у банку виникло
право стягнути з божника
заборгованість зі сплати кожного
щомісячного простроченого платежу в
сумі 1041 грн., які мали бути сплачені,
починаючи не пізніше 10-го числа кожного
місяця до закінчення строку погашення
кредиту. За таких обставин, стягненню з
боржника підлягає заборгованість в
межах загального строку позовної
давності, а саме у період з 11 квітня 2009
року по травень 2012 року, що становить:
заборгованість по сплаті щомісячних
платежів - 16814 грн. 89 коп. та
заборгованість по сплаті відсотків - 4484
гривні, а всього 21298 грн. 89 коп., та
комісія в сумі 3870 гривень.

До вимог про стягнення неустойки
застосовується позовна давність в один
рік ( ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається
з моменту настання строку виконання
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки ( штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Нормами статті 253 ЦК України визначено,
що перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За правилами ст.. 549 ЦК неустойкою (
штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасного виконання грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК дає
підстави для висновку про те, що
стягнення неустойки ( пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, а
починається з дня ( місяця ), з якого
вона нараховується, у межах загального
строку позовної давності за основною
вимогою.

В силу цього, несплачені до моменту
звернення кредитора до суду платежі
підлягають стягненню з боржника у
межах позовної давності по кожному із
платежів, а саме: пеня за відсотками - 1873
грн. 83 коп., пеня за користування
кредитом - 2467 грн. 43 коп. та штраф в
розмірі 1200 гривень.

Так, всього з боржника на користь
позивача підлягає стягненню
заборгованість в розмірі 30710 гривень 15
коп.

Вирішуючи питання щодо солідарної
відповідальності поручителів ОСОБА_2
та ОСОБА_3, колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до норм ст. 553 ЦК за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до п. 4.2. договорів поруки
зобов'язання поручителів залишається
чинним до дати повної сплати
позивальником Банку заборгованості за
кредитом та інших платежів відповідно
до умов договору або зо сплати
поручителем всієї суми заборгованості
банку.

З урахуванням цього, беручи до уваги
також той факт, що сторони у справі не
порушували питання щодо припинення дії
договорів поруки № 61-059/01 та № 61-059/02 від
02 липня 2008 року, колегія суддів
приходить до висновку про солідарну
відповідальність боржника та
поручителів..

Судові витрати підлягають компенсації
з урахуванням норм ст. 88 ЦПК України,
враховуючи часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314,
316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Октябрського районного
суду м. Полтави від 01 квітня 2013 року -
скасувати. Ухвалити нове рішення

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Банк
«Демарк» - задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Банк «Демарк» заборгованість за
кредитним договором 30710 ( тридцять
тисяч сімсот десять ) гривень 15 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Банк «Демарк» понесені
позивачем судові витрати у справі в
розмірі по 104 гривні 15 копійок з
кожного.

Рішення апеляційного суду набирає
чинності з моменту проголошення та
може бути оскаржено протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/
В.І. Корнієнко

Судді: /підпис/ Ю.М.
Винниченко /підпис/ П.С.
Абрамов

З оригіналом згідно: Суддя
апеляційного суду

Полтавської
області _______ В.І. Корнієнко