22-ц/772/2260/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бессараб Н. М.Категорія:
28Доповідач: Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Денишенко Т.О., Голоти Л.О.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розірвання договору підряду
та відшкодування збитків, за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 16 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась в
суд з позовом ОСОБА_3 про розірвання
договору підряду та відшкодування
збитків.

В своєму позові ОСОБА_2 зазначив, що у
травні 2008 року між ним та відповідачем
ОСОБА_3, який на той час працював на
станції технічного обслуговування, в
усній формі було укладено договір
підряду, відповідно до якого останній
зобов'язується провести роботи з
ремонту належного позивачу автомобіля
- ГАЗ 21С, 1966 року випуску.

Через деякий час ОСОБА_3 повідомив
позивача про необхідність покупки
іншого автомобіля, для використання
його в якості «донора» для ремонту
автомобіля позивача.

Відповідач ОСОБА_3 знайшов необхідний
автомобіль «донор» - ГАЗ 21Р, 1969 року
випуску, та купив його за кошти
позивача в сумі 500 доларів США.

ОСОБА_2 маючи намір зняти придбаний
автомобіль з обліку для подальшої
перереєстрації, поїхав до Вінницького
МРЕВ, проте йому було відмовлено в
цьому у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 під час
ремонтних робіт автомобіля ГАЗ 21Р
зірвав панель, на якій зазначається
номер кузова автомобіля. Внаслідок
чого у позивача стався гіпертонічний
криз.

Після одужання позивач ОСОБА_2 мав
намір розірвати договір підряду та
відмовитись від послуг ОСОБА_3, проте
останній повідомив його, що автомобіль
був зданий на металобрухт, а отримані
кошти повертати відмовився.

Враховуючи наведене позивач ОСОБА_2
просив розірвати договір підряду на
ремонт автомобіля, стягнути з ОСОБА_3
збитки в сумі 41500 гривень. Крім того,
позивач вважає, що своїми діями ОСОБА_3
завдав йому моральну шкоду, яку оцінив
у 20000 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 червня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 залишені без
задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_2 оскаржує
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі зазначає, що
рішення не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому просив його скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення і
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги у межах вимог ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції було встановлено, що у травні
2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який на
той час був зареєстрований приватним
підприємцем, була досягнута усна
домовленість про ремонт автомобіля ГАЗ
21С, 1966 року випуску, державний номер
НОМЕР_1, що належав ОСОБА_2

Під час огляду автомобіля ОСОБА_3 було
виявлено пошкодження кузова
автомобіля корозією, необхідність
проведення зварювальних робіт, тому
було запропоновано придбати
автомобіль такої ж марки та
використати його в якості «донора».
Позивач погодився на зазначену
пропозицію, а ОСОБА_3 за кошти ОСОБА_2
придбав автомобіль «донор» ГАЗ 21Р, 1969
року випуску, державний номер НОМЕР_2,
який був зареєстрований за ОСОБА_4

ОСОБА_2 було оплатив ремонтні роботи,
сплативши ОСОБА_3 в загальному 39000
гривень, що підтверджується
розписками.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст.837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Частиною 1 статті 638 ЦК України
встановлено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Так із змісту глави 61 ЦК України
вбачається , що істотними умовами
договору підряду є його предмет, ціна
та строк виконання.

Проте в матеріалах справи відсутній
будь-який письмовий договір підряду,
укладений між сторонами, що містить
зазначені істотні умови договору.

Пояснення, в апеляційній скарзі,
позивача ОСОБА_2 на те що розписка від
23.09.2008 року (а.с. 10) і є договором підряду,
до уваги не приймається, оскільки вона
лише містить перелік ремонтних робіт.

Посилання позивача на укладення усного
договору підряду, також не може бути
прийнятий судовою колегію до уваги.

Так відповідно до ст.208 ЦК України у
письмовій формі належить вчиняти: 1)
правочини між юридичними особами; 2)
правочини між фізичною та юридичною
особою, крім правочинів, передбачених
частиною першою статті 206 цього
Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між
собою на суму, що перевищує у двадцять і
більше разів розмір
неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян, крім правочинів,
передбачених частиною першою статті 206
цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо
яких законом встановлена письмова
форма.

Надані позивачем розписки про
отримання відповідачем коштів в
загальній сумі 39000 гривень,
підтверджують лише факт здійснення
позивачем оплати виконаних
відповідачем робіт, проте не доводять
існування договору підряду.

Крім того, відповідно до ч.1-2 ст.853 ЦК
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Проте в матеріалах відсутній будь-який
підписаний сторонами акт виконаних
робіт, таким чином посилання позивача
не неможливість подальшої реєстрації
придбаного ним автомобіля ГАЗ 21Р, 1969
року випуску, державний номер НОМЕР_2 у
зв'язку з тим, що ОСОБА_3 провів демонтаж
номеронесучої панелі, не можуть бути
прийняти до уваги.

Окрім цього, відповідно до ст.863 ЦК
України До вимог щодо неналежної
якості роботи, виконаної за договором
підряду, застосовується позовна
давність в один рік, а щодо будівель і
споруд - три роки від дня прийняття
роботи замовником.

Судом також було вірно відмовлено у
відшкодування моральної шкоди, так при
визначенні розміру моральної шкоди суд
враховує глибину фізичних і душевних
страждань кожного з позивачів, те, що ці
страждання у них довічні, ступінь вини
відповідача, а також виходить з засад
розумності, виваженості та
справедливості, що узгоджується з
роз'ясненнями, що містяться у п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику в справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4 (зі змінами, внесеними
постановою від 25 травня 2001 року № 5), де
вказано, що розмір відшкодування
моральної (немайнової) шкоди суд
визначає залежно від характеру та
обсягу страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо), яких зазнав позивач,
характеру немайнових втрат (їх
тривалості, можливості відновлення
тощо) та з урахуванням інших обставин.

В ч.3 ст.10 ЦПК України зазначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Проте позивач не надав суду належних та
допустимих доказів того, що ОСОБА_3
завдав йому моральних страждань,
внаслідок своїх неправомірних дій.

Враховуючи наведене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 червня 2014 року
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовує, а тому
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 16 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Денишенко Т.О.

_______
Голота Л.О.