Справа № 204/3070/2014-ц
Провадження № 2/204/1597/2014 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2014 року Красногвардійський
районний суд м. Дніпропетровська в
складі:

головуючої судді
Самсонової В.В.

при секретарі
Калініченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську справу
за позовом ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТМ МАШ»
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки заробітної плати і
морального відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2014 року позивачка звернулася
до суду з позовною заявою, в якій
просила ухвалити рішення, яким
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» на її
користь середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
в сумі 8063,19 грн. та моральну шкоду в сумі
5000,00 грн. В обґрунтуванні своїх вимог
позивачка вказала на те, що вона з 17.09.2012
року працювала у відповідача на посаді
головного бухгалтера. 31 грудня 2013 року
вона звільнилась за угодою сторін, на
підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, у
зв'язку з тим, що на підприємстві не
виплачувалась заробітна плата за
вересень, жовтень, листопад та грудень
2013 року. Наказ про звільнення № 5-ОК від
31.12.2013 року. На момент її звільнення
заборгованість по заробітній платі
відповідача перед нею склала 5095,92 грн. З
16 січня 2014 року вона набула статус
безробітної та знаходиться на обліку в
Кіровському районному Центрі
зайнятості м. Дніпропетровська і
отримує матеріальну допомогу. Увесь
цей час, а саме з січня по квітень 2014
року позивачка телефонувала директору
відповідача із проханням
розраховуватись з нею хоча б частинами,
бо вона взагалі не мала коштів до
існування. Але на усі її прохання він
відповідав відмовою. Позивачка
попереджала його, що буде вимушена
вирішувати це питання згідно чинного
законодавства України, але ніяких дій з
його боку щодо врегулювання цього
питання так і не було здійснено. 04
квітня 2014 року вона була вимушена
звернутися до Дніпропетровського
ГУМВС У країни в Дніпропетровській
області з метою перевірки
безпідставності невиплати заробітної
плати. Тільки після цього, відповідач
одразу ж знайшов потрібну суму, а саме
5095,92 грн. і 18 квітня 2014 року на очній
ставці виплатив їй в присутності
слідчого та свого адвоката зазначену
суму. Також, позивачкою була написана
розписка про отримання цих коштів.
Після цього, кримінальне провадження
проти директора ТОВ «СТМ МАШ» Швець
Сергія Григоровича було закрито на
підставі п. 3 ст. 175 КК України. Виходячи
з того, що строки розрахунку, вказані в
ст. 116 КЗпП України були
порушені,позивачка вважає, що на
підставі ст. 117 КЗпП України відповідач
має виплатити на її користь середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку в сумі 8063,19 грн.
Крім цього, дії відповідача, а саме
невиплата позивачці заробітної плати
впродовж семи з половиною місяців (з
вересня 2013 року по квітень 2014 року)
спричинили низку проблем, які в даний
момент відображаються на позивачці та
її родині. Увесь цей час щоб хоч якось
прогодуватись та заплатити за
комунальні послуги, позивачка вимушена
була брати в борг гроші у знайомих. Час
повернення боргів спливав, але у
зв'язку з тим, що відповідач не
розраховувався з нею, вона не могла
повернути кошти. Із-за цієї ситуації
позивачка знаходилась у постійному
стресовому стані, що відобразилось на
загальному стані здоров'я - швидка
втомленість, апатичність та
дратливість. Від цього страждає
позивачка, її родина та близькі. Тому,
вона просить стягнути з відповідача
моральне відшкодування в розмірі 5000,00
грн.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, про час та місце слухання
справи була повідомлена належним
чином, раніше надала суду заяву, в якій
свої позовні вимоги підтримала та
просила задовольнити в повному обсязі.
Справу просила розглянути без її
участі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, причину своєї неявки суду не
повідомив. Раніше в попередньому
судовому засіданні представники
відповідача Швець С.Г. та Васюхин Є.Ю.
заперечували проти задоволення
позовних вимог позивачки та просили
відмовити їй в задоволенні в повному
обсязі. При цьому, пояснювали, що дійсно
позивачка працювала у відповідача з
17.09.2012 року по 31.12.2013 року на посаді
головного бухгалтера. Коли на
підприємстві настали не найкращі часи,
на період жовтня, листопаду та грудня
2013 року фактично вже доходів не було, а
усі господарські операції були такі
незначні, що ледь хватало сум грошей
для погашення податків державі. На
цьому фоні у головного бухгалтера
ОСОБА_1 стали проявляться неприязні
відносини та постійно виникати сварки.
Так продовжувалось до кінця грудня 2013
року, коли 30 грудня 2013 року ОСОБА_1
подала заяву про звільнення. 31 грудня
2013 року був виданий Наказ про
звільнення її з посади головного
бухгалтера. На той час на рахунку
підприємства було 133 грн. Про стан
рахунку ОСОБА_1 знала набагато краще
інших робітників і знала також ту
обставину що за вересень, жовтень,
листопад та грудень немає доходів.
Позивачку завірили при звільненні що
заборгованість в сумі 5095,92 грн. їй
виплатять чи відшкодують у найближчий
термін. Позивачка погрожувала, що у
разі невиплати на її користь подвійної
зарплати - вона подасть заяву в міліцію
та посадить керівника відповідача у
в'язницю. Дійсно 04 квітня 2014 року
позивачка звернулася до міліції із
заявою про скоєння відповідачем
злочину передбаченого ст. 175 КК України.
За цією заявою було порушено
кримінальне провадження, однак 21
квітня 2014 року Дніпропетровським
міським управлінням ГУМВС України в
Дніпропетровській області було
Постановлено про закриття
кримінального провадження за ознаками
ст. 110, п. 2 ч. 1. ст. 284 КПК України ,що
означає про повну відсутність складу
злочину в діях відповідача. В
приміщенні Дніпропетровського
міського управління ГУМВС України в
Дніпропетровській області позивачка
отримала зарплату в сумі 5095,92 грн., про
що вона написала розписку слідчому,
однак позивачка замовчує факт
отримання фактично компенсації ще 5100
грн., яку відповідач добровільно, не
зважаючи на свою невинність в
порушенні її права, виплатив їй
особисто, про що вона написала йому
власноруч ще розписку. Таким чином,
фактично, позивачка на цей час вже
отримала приблизно 10200 гривень, як
зарплати так і компенсації. Також,
представники відповідача не
погодилися з розрахунками середнього
заробітку позивачки.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає,
що позовні вимоги позивачки підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 згідно наказу № 3-ОК від 17.09.2012
року з 17 вересня 2012 року була прийнята
на роботу в Товариство з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» на посаду
головного бухгалтера (а.с.49
кримінального провадження № 0000154
за заявою ОСОБА_1 від 04.04.2014 року, за
ознаками ч. 1 ст. 175 КК України, яке було
оглянуто в судовому засіданні).

Згідно наказу № 5-ОК від 31.12.2013 року про
припинення трудових відносин -
позивачку звільнено з 31.12.2013 року з
посади головного бухгалтера
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ», за угодою
сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП
України (а.с.51 кримінального
провадження № 0000154 за заявою
ОСОБА_1 від 04.04.2014 року, за ознаками ч. 1
ст. 175 КК України, яке було оглянуто в
судовому засіданні).

Згідно довідки Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» від 08.04.2014
року за вих. № 08/04-2014 позивачці при
звільненні була нарахована зарплата за
період вересень-грудень 2013 року в сумі
5095,92 грн., яка позивачці не видавалася,
про що зроблена помітка відповідачем
та затверджена печаткою підприємства
(а.с.54 кримінального провадження №
0000154 за заявою ОСОБА_1 від 04.04.2014
року, за ознаками ч. 1 ст. 175 КК України,
яке було оглянуто в судовому
засіданні).

18 квітня 2014 року позивачка отримала від
директора Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» Швець С.Г.
заборгованість по заробітній платі за
період вересень-грудень 2013 року в сумі
5095,92 грн., на підтвердження чого
позивачка написала розписку, яка
знаходиться в матеріалах
кримінального провадження № 0000154
за заявою ОСОБА_1 від 04.04.2014 року, за
ознаками ч. 1 ст. 175 КК України, яке було
оглянуто в судовому засіданні на
аркуші справі 110.

При цьому, в судовому засіданні було
встановлено, що місячний посадовий
оклад позивачки складав 1400,00 грн., що
підтверджується довідкою Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТМ МАШ»
від 08.04.2014 року за вих. № 08/04-2014 та
додатком до штатного розпису
підприємства (а.с.48,54 кримінального
провадження № 0000154 за заявою
ОСОБА_1 від 04.04.2014 року, за ознаками ч. 1
ст. 175 КК України, яке було оглянуто в
судовому засіданні).

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України,
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Так, вищевказані обставини визнані
сторонами в судовому засіданні та не
оспорюються, а тому доказуванню
вищевказані обставини не підлягають.

При цьому, представники відповідача
Швець С.Г. та Васюхин Є.Ю. в судовому
засіданні вказували, що позивачці була
також ще виплачена сума в розмірі 5095,92
грн., що підтверджується розпискою
позивачки від 18.04.2014 року, окрім
заборгованості по заробітній платі в
сумі 5095,92 грн., у зв'язку з чим позивачка
фактично отримала майже 10200,00 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60
ЦПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Так, в судовому засіданні було оглянуто
кримінальне провадження № 0000154 за
заявою ОСОБА_1 від 04.04.2014 року, за
ознаками ч. 1 ст. 175 КК України, в якому
міститься оригінал розписки позивачки
від 18.04.2014 року про отримання нею
заборгованості по зарплаті за період
вересень-грудень 2013 року в сумі 5095,92
грн. та було встановлено, що оригінал
розписки в матеріалах кримінального
провадження № 0000154 та розписка
надана відповідачем, на підтвердження
його тверджень про отримання
позивачкою додаткових виплат, є
ідентичними.

Сама позивачка в судовому засіданні
пояснила, що ці розписки є ідентичними
та написані нею, у зв'язку з тим, що в
приміщенні Дніпропетровського
міського управління ГУМВС України в
Дніпропетровській області не було
копіювального апарату, для чого її
поросили написати дві ідентичні
розписку, а саме одну в матеріали
кримінального провадження, а іншу
відповідачу про отримання нею
заборгованості по зарплаті за період
вересень-грудень 2013 року в сумі 5095,92
грн.

Таким чином, твердження представників
відповідача не знайшли свого
підтвердження під час судового
розгляду даної справи, а тому їх
твердження не беруться судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України,
при звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення.

Позивачка була звільнена з місця своєї
роботи в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» 31.12.2013 року,
а фактичний розрахунок з нею
відповідач провів лише 18.04.2014 року.
Таким чином, період з наступного дня
після звільнення позивачки по день
остаточного розрахунку з нею складає 75
робочих днів.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

За змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України за
своєю сутністю середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
не належить до неустойки та не є
санкцією за невиконання грошового
зобов'язання. Це компенсаційна виплата
за порушення права на оплату праці, яка
нараховується у розмірі середнього
заробітку.

А тому середній заробіток за час
затримки розрахунку позивачці
підлягає нарахуванню та виплаті в
порядку ст. 117 КЗпП України.

В силу абз. 3, 4 п. 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
середньомісячна заробітна плата
обчислюється виходячи з виплат за
останні два календарні місяці роботи,
які передували події, з якою пов'язана
відповідна виплата.

Згідно з абз. 1 п. 8 Порядку обчислення
середньої заробітної плати, обчислення
виплат провадиться шляхом множення
середньоденного (погодинного)
заробітку на число робочих днів/годин .
Середньоденна (погодинна) заробітна
плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочих днів на число відпрацьованих
робочих днів.

Таким чином, обчислення середньої
заробітної плати судом буде
здійснюватися відповідно до абз. 4 п. 2
Порядку обчислення середньої
заробітної плати. Виходячи з
вищенаведеного, попередніми
відпрацьованими місяцями роботи
позивачки є листопад та грудень 2013
року, середній заробіток за вказаний
період становить: 2800 грн. 00 коп. (без
урахування відпусток позивачки).

Кількість робочих днів в листопаді та
грудні 2013 року становить 43 дні. Таким
чином, середньоденна заробітна плата
позивачки складає: 2800 грн. 00 коп. : 43 дні =
65 грн. 12 коп. в день.

Таким чином, розмір середнього
заробітку позивачки за весь час
затримки складає 43586 грн. 20 коп., яка
вирахувана наступним чином:
середньоденна заробітна плата у
розмірі 65 грн. 12 коп. х кількість
робочих днів затримки розрахунку 75 = 4884
грн. 00 коп.

За таких обставин, суд вважає
необхідним стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТМ МАШ»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за весь час затримки по день фактичного
розрахунку в сумі 4884 грн. 00 коп.

Разом з тим, згідно ст. 237-1 КЗпП України
позовні вимоги позивачки в частині
відшкодування моральної шкоди також
підлягають частковому задоволенню,
оскільки позивачці незаконно не
виплачувалася протягом тривалого часу
заробітна плата за відпрацьовані нею
місяці, у зв'язку з чим змінився її
життєвий уклад. З урахуванням
матеріалів справи, встановлених
обставин по справі та наслідків, які
наступили, вимог розумності та
справедливості, суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
про відшкодування моральної шкоди
частково в розмірі 700 грн.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88
ЦПК України, з відповідача в дохід
держави повинно бути стягнено судовий
збір по справі в сумі 487 грн. 20 коп., з
яких судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за
позовні вимоги майнового характеру та
судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за
позовні вимоги немайнового характеру,
оскільки позивачка звільнена від
сплати судового збору при зверненні до
суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 47, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 526, 527,
625 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209,
212-215ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СТМ МАШ»
про стягнення середнього заробітку за
весь час затримки заробітної плати і
морального відшкодування -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» на користь
ОСОБА_1 середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного розрахунку
в сумі 4884 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» на користь
ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в
сумі 700 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СТМ МАШ» на користь
держави судовий збір в сумі 487 грн. 20
коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Красногвардійський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
В.В.
Самсонова