Справа № 2/487/164/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2014 р. Заводський районний суд
м.Миколаєва у складі: головуючого -
судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3, її представника
ОСОБА_4,

третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представників третіх осіб ОСОБА_7,
ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2,

треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

до ОСОБА_3

про зобов'язання не чинити перешкоди в
користуванні сараєм,

за зустрічним позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_1, ОСОБА_2,

треті особи - адміністрація
Заводського району Миколаївської
міської ради, приватне підприємство
«ЖЕК-10»,

про зобов'язання до певних дій,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013р. позивачі звернулись до
суду з позовом, в якому просять
зобов'язати відповідача не чинити
перешкоди в користуванні належного їм
сараю, посилаючись в обґрунтування
вимог на те, що їм на праві власності
належить одноповерхова квартира
АДРЕСА_1, де на земельній ділянці двору
також розташовані сараї, закріплені у
користування за певною квартирою; з
травня 2013р. на двері їх сараю під
літ.«Л» відповідач ОСОБА_3 встановила
свій замок та перешкоджає сараєм
користуватися.

У березні 2014р. відповідач пред'явила
зустрічні вимоги про усунення перешкод
у користуванні спільною власністю
шляхом зобов'язання ОСОБА_2 знести
самовільно побудовану споруду і
привести сараї літ.«Л»,«Н»,«Е» у
первісний стан, посилаючись на
самовільну перебудову позивачами
зазначених сараїв, зайняття цим
спільного двору та створення мешканцям
труднощів пересування у дворі.

У судовому засіданні позивачі свої
вимоги підтримали, просили їх
задовольнити, а у зустрічних -
відмовити, посилаючись на зазначені
обставини; відповідач - проти позову
заперечила, просила про задоволення
зустрічних вимог із зазначених
підстав; треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_6 -
висловилися на підтримку позову
ОСОБА_2, підтвердивши факт знаходження
спірного сараю у користуванні
позивачів та закриття його під замок
відповідачем; представники решти
третіх осіб - вирішення спору віднесли
на розсуд суду, пояснивши, що
відношення надвірних сараїв до квартир
по АДРЕСА_3 визначено фактичним
порядком, що склався під час
користування сараями між мешканцями
квартир, у технічній документації воно
не закріплювалося.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши їх доказами, суд прийшов до
наступного.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1,
ОСОБА_2 тривалий час мешкають в
квартирі АДРЕСА_1, по ? частині якої
належить кожному з них на праві
власності, що підтверджується копією
свідоцтва про право власності від
01.11.2010р.

Відповідач ОСОБА_3 мешкає в квартирі
АДРЕСА_3, яка їй подарована за
нотаріально засвідченим договором від
20.09.2005р.

Квартири сторін мають (разом з іншими
квартирами) спільну прибудинкову
земельну ділянку, на якій розташовані
господарські будівлі - сараї.
Користування сараями мешканці двору
здійснюють згідно порядку, який
фактично склався у часі, і згідно нього
у користуванні позивачів знаходиться
сарай під літ.«Л». Зазначене
підтверджено представниками третіх
осіб компетентних органів, третіми
особами ОСОБА_9, ОСОБА_6 і свідками
ОСОБА_10, ОСОБА_11 - колишніми мешканцями
вказаного двору. Також, поясненнями
останніх та сторін встановлено, що на
даний час використовувати свій сарай
позивачі не можуть, так як відповідач
ОСОБА_3 цьому перешкоджає, встановивши
на двері сараю свій замок.

Відповідно до положень ст.ст.395-400 ЦК
України слідує, що особа, не будучи
власником майна, може мати певні речові
права на нього (право володіння), і воно
вважається правомірним, якщо інше не
випливає із закону або не встановлено
рішенням суду; захист цього права
здійснюється відповідно до положень
гл.29 ЦК України про захист прав
власника.

Відповідно ст.391 ЦК України власник має
право вимагати усунення перешкод у
здійснені ним права користування та
розпорядження своїм майном.

За обставинами справи слідує, що має
місце порушення відповідачем ОСОБА_3
речових прав позивачів щодо спірної
господарської будівлі - сараю під
літ.«Л».

В свою чергу, твердження відповідача
про самовільну побудову(перебудову)
позивачами спірної будівлі із
збільшенням розмірів і порушенням цим
права власності саме відповідача,
дослідженими у суді доказами не
доводиться.

За наведеного, вимоги позивачів є
обґрунтовані та підлягають
задоволенню. Відповідно, у зустрічному
позові слід відмовити.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу
ОСОБА_2 присуджуються з відповідача
понесені і документально підтверджені
судові витрати.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, що проживає по
АДРЕСА_3, не чинити перешкоди ОСОБА_1,
ОСОБА_2 у користуванні надвірної
будівлі - сараю літ.«Л» у жилому дворі
по АДРЕСА_3.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3
- відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на
користь позивача ОСОБА_2 229,40грн судових
витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області шляхом подання через районний
суд апеляційної скарги протягом 10 днів
з дня проголошення рішення та набирає
законної сили після закінчення строку
для подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова