У Х В А Л А

04 серпня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І.,
Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Парінової І.К.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд
ухвалу Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк»), мотивуючи вимиги тим, що
14 грудня 2007 року між нею та ПАТ КБ
«ПриватБанк») укладено кредитний
договір в розмірі 50 000 грн на
строк до 14 грудня 2017 року зі сплатою 15 %
річних на суму залишку заборгованості
за кредитом. Посилаючись на те, що
банком безпідставно підвищено
процентну ставку, починаючи з 14 жовтня
2008 року до 25,08 % річних, а з 01 лютого 2009
року - до 30% річних, просила визнати
неправомірними дії відповідача щодо
підвищення розміру процентної ставки
за користування кредитом за договором
про іпотечний кредит
№ KRKOGI від 14 грудня 2007 року: з 14
серпня 2008 року до 25,08% річних та з 01
лютого 2009 року до 30% річних; визнати
недійсним односторонній правочин ПАТ
КБ «ПриватБанк» щодо зміни процентної
ставки за договором про іпотечний
кредит № KRKOGI від 14 грудня 2007
року до 25,08 %, здійсненого шляхом
надсилання їй листа від 11 вересня 2008
року; визнати недійсним односторонній
правочин ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо
зміни процентної ставки за договором
про іпотечний кредит №
KRKOGI від 14 грудня 2007 року до 30%,
здійсненого шляхом надсилання їй листа
від 25 грудня 2008 року; визнати недійсним
п. 8.9. зазначеного договору в частині
зміни розміру процентної ставки в
сторону її збільшення; зобов'язати
відповідача залишити незміною
процентну ставку за користування
кредитом у розмірі 15% річних за
договором про іпотечний кредит №
KRKOGI від 14 грудня 2007 року,
укладеним між ПАТ КБ
«ПриватБанк» та нею; зобов'язати
відповідача скасувати усі штрафні
санкції, нараховані за період
користування кредитом, які виникли
через неправомірні дії банку по
збільшенню процентної ставки;
зобов'язати ПАТ КБ
«ПриватБанк» в особі Криворізької
філії зробити перерахунок за
зазначеним договором, врахувавши
отриману від неї з 14 серпня 2008 року
різницю за процентами; стягнути з ПАТ
КБ «ПриватБанк» на її користь у
відшкодування моральної шкоди 1 700 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської
області від 21 травня 2013 року позов
задоволено частково. Визнано
неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк»
стосовно підвищення розміру
процентної ставки за користування
кредитом з 14 жовтня 2008 року до 25,08 %
річних, з 1 лютого 2009 року до 30 % річних;
визнано недійсним односторонній
правочин ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо
зміни процентної ставки за договором
про іпотечний кредит від 14 грудня 2007
року до 25,08 %, здійсненого шляхом
надсилання їй листа від 11 вересня 2008
року; визнано недійсним односторонній
правочин ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо
зміни процентної ставки за договором
про іпотечний кредит від 14 грудня 2007
року до 30,00 %, здійсненого шляхом
надсилання їй листа від 25 грудня 2008
року; визнано недійсним п. 8.9. договору
про іпотечний кредит від 14 грудня
2007 року в частині зміни розміру
процентної ставки в сторону її
збільшення; зобов'язано відповідача
залишити незміною процентну ставку за
користування кредитом у розмірі 15 %
річних та скасувати усі штрафні
санкції (включаючи штрафи, пеню,
комісії, винагороди та інше),
нараховані за період користування
кредитом, які виникли через
неправомірні дії банку по збільшенню
процентної ставки за користування
кредитними коштами з 14 серпня 2008 року;
зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі
Криворізької філії зробити
перерахунок за договором про іпотечний
кредит, зарахувавши отриману від неї з
14 серпня 2008 року різницю за процентами
від односторонніх збільшень
процентної ставки за кредитом у
рахунок сплати заборгованості за
основною сумою кредиту. У задоволенні
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди відмовлено. Вирішено
питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Дніпропетровської області від 05
березня 2014 року рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 21 травня
2013 року скасовано. Ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 квітня 2014 року
у відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 березня 2014 року
відмовлено на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК
України.

До Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ надійшла заява
ОСОБА_3 про перегляд зазначеної ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ з підстав неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
зокрема, ч. 1 ст. 212, ст. 526, ст. 627, ч. 1
ст. 651 ЦК України, ч. 4 ст. 11 Закону
України «Про захист прав споживачів»

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції вказаних норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах, заявник посилається
на ухвалу колегії суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 12 грудня 2012 року в
справі № 6-25947св12 за позовом про
визнання неправомірними змін до умов
кредитного договору.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11
«Про судову практику застосування
статей 353 - 360 ЦПК України» неоднакове
застосування одних і тих самих норм
матеріального права полягає зокрема: у
різному тлумаченні судами змісту і
сутності правових норм, що призвело до
різних висновків про наявність чи
відсутність суб'єктивних прав та
обов'язків учасників відповідних
правовідносин; у різному застосуванні
правил конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням юридичної сили цих
правових норм, а також їх дії у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню; у різному визначенні
предмета регулювання правових норм,
зокрема застосуванні різних правових
норм для регулювання одних і тих самих
правовідносин або поширенні дії норми
на певні правовідносини в одних
випадках і незастосуванні цієї самої
норми до аналогічних відносин в інших
випадках, тобто різне застосування
закону, який не підлягав застосуванню;
у різному застосуванні правил аналогії
права чи закону у подібних
правовідносинах.

Постановляючи ухвалу, щодо якої
ставиться питання про її перегляд, суд
касаційної інстанції погодився із
правовою позицією апеляційного суду
про відмову в задоволенні позову з тих
підстав, що банк правомірно
скористався своїм правом, передбаченим
умовами кредитного договору, на зміну
процентної ставки, оскільки зміна в
односторонньому порядку умов
кредитного договору відповідає
вимогам чинного на той час
законодавства.

Із змісту доданої до заяви ухвали
колегії суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ 12 грудня 2012 року в справі №
6-25947св12 за позовом про визнання
неправомірними змін до умов кредитного
договору вбачається, що суд касаційної
інстанції погодився з правовою
позицією судів попередніх інстанцій,
які за аналогічних, у справі, що
переглядається, обставин дійшли
протилежного висновку, а саме: про
задоволення позову.

Оскільки зі змісту заяви та доданого до
неї судового рішення вбачається, що
справи стосуються спорів, які виникли з
подібних правовідносин та вбачається
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, справу слід
допустити до провадження Верховного
Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» про
визнання дій неправомірними,
зобов'язання вчинити певні дії та
відшкодування моральної шкоди, за
заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвалу
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 квітня 2014 року.

Ухвалу про допуск справи до
провадження разом із заявою про
перегляд судового рішення та доданими
до неї документами надіслати до
Верховного Суду України, а копію ухвали
разом із копією заяви - особам, які
беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
П.О. Гвоздик

Судді:
В.І. Амелін

І.М.
Завгородня

Ю.Г. Іваненко

І.К. Парінова