АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2085/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Калієвський І. Д. Доповідач в
апеляційній інстанції Ювшин В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоЮвшина В. І.суддівГончар Н.
І. , Вишні Н. В. при секретаріВолвенко
А.В. адвоката
ОСОБА_6

представника стягувача
Попельнюх Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу представника ОСОБА_8, ОСОБА_6 на
ухвалу Маньківського районного суду
Черкаської області від 02 червня 2014 року
по справі за поданням головного
державного виконавця ВДВС
Маньківського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження
боржника ОСОБА_8 у праві виїзду за межі
України, -

в с т а н о в и л а :

Головний державний виконавець відділу
ДВС Маньківського районного
управління юстиції звернувся до суду з
поданням про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_8 за межі України.

Ухвалою Маньківського районного
суду Черкаської області від 02 червня 2014
року подання головного державного
виконавця відділу ДВС Маньківського
районного управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду
ОСОБА_8 за межі України - задоволено та
тимчасово обмежено виїзд за межі
України ОСОБА_8

Не погоджуючись з ухвалою
Маньківського районного суду
Черкаської області від 02 червня 2014 року
представник ОСОБА_8, ОСОБА_6 подав
апеляційну скаргу, вважаючи що вона
постановлена з порушенням норм
процесуального права та просить
скасувати оскаржувану ухвалу і
постановити нову ухвалу, якою
відмовити у задоволенні подання
головного державного виконавця
відділу ДВС Маньківського районного
управління юстиції про тимчасове
обмеження у праві виїзду ОСОБА_8 за межі
України.

Вислухавши сторону, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Задовольняючи подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України ОСОБА_8 суд першої інстанції
виходив з того, що боржник
відмовляється добровільно сплачувати
заборгованість.

Однак колегія суддів не
погоджується з даним висновком
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України за винятком
обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" від 21 січня 1994 року регулює
порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, визначає
випадки тимчасового обмеження права
громадян на виїзд з України і
встановлює порядок розв'язання спорів
у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону
передбачено, як підставу для
тимчасового обмеження у праві виїзду
за кордон наявність невиконаних
зобов'язань, але лише до моменту
виконання зобов'язань, або
забезпечення заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Встановлено, що 23.04.2014 року головним
державним виконавцем відділу ДВС
Маньківського районного управління
юстиції відкрито виконавче
провадження за виконавчим листом №
712/10125/13, виданим 27.03.2014 року Соснівським
районним судом Черкаської області на
підставі рішення суду про стягнення з
ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ "Надра"
заборгованість у сумі 71294 грн. 91 коп.

Діючим законодавством передбачено
юридичні санкції у вигляді тимчасового
обмеження у праві виїзду не за
наявності факту невиконання
зобов'язань, а за ухилення від їх
виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК суд
зобов'язаний негайно розглянути
питання про тимчасове обмеження
боржника-фізичної особи або керівника
боржника-юридичної особи у праві
виїзду за межі України.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1
зазначеного вище Кодексу, згадане
подання розглядається судом негайно,
без виклику чи повідомлення сторін та
інших заінтересованих осіб, за участю
державного виконавця, то саме на
останнього покладається тягар
доказування. Тим паче, що особа,
стосовно обмеження права якої внесено
подання, фактично позбавлена
можливості довести суду, що нею було
вжито усіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Але судом першої без участі державного
виконавця, на якого і покладено тягар
доказування ухилення боржника від
виконання судового рішення, ухвалено
судове рішення, яким обмежено ОСОБА_8 в
здійсненні його конституційних прав.

За таких обставин ухвала суду першої
інстанції підлягає до скасування з
направленням справи до суду першої
інстанції для розгляду по суті з участю
державного виконавця.

Керуючись ст. ст. 209, 312, 303, 307, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_8, ОСОБА_6 на ухвалу Маньківського
районного суду Черкаської області від
02 червня 2014 року задовольнити частково,
а ухвалу Маньківського районного суду
Черкаської області від 02 червня 2014 року
скасувати.

Справу за поданням головного
державного виконавця відділу ДВС
Маньківського районного управління
юстиції про тимчасове обмеження у
праві виїзду ОСОБА_8 за межі України
направити до суду першої інстанції для
розгляду по суті.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення та касаційному
оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :