Справа № 127/1183/14-ц Провадження №
22-ц/772/2084/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Бессараб Н. М.Категорія:
52Доповідач: Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області в складі:

головуючого: Луценка В.В.,

суддів: Денишенко Т.О., Зайцева А.Ю.,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору - Служби у справах дітей
Вінницької міської ради, про
позбавлення батьківських прав, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 05 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_3, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору - Служби у справах
дітей Вінницької міської ради, про
позбавлення батьківських прав.

У своєму позові ОСОБА_2 зазначив, що
сторони, в період з 1998 року по 2007 рік,
перебували у зареєстрованому шлюбі від
якого мають двох доньок ОСОБА_4 та
ОСОБА_5

Вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 15.01.2014 року
відповідачку ОСОБА_3 було засуджено за
скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.125
КК України та було призначено
покарання за сукупністю вироків у виді
5 років та 25 днів позбавлення волі.
Зазначений злочин було скоєно відносно
власної дитини ОСОБА_4

Крім того, відповідачка не займається
вихованням та утриманням дітей.

Враховуючи наведене, просив позбавити
ОСОБА_3 батьківських прав відносно
ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області від 05 червня 2014 року
позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_3 батьківських прав
відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі зазначає, що
рішення не відповідає вимогам
матеріального та процесуального права,
а тому просила його скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову.

Заслухавши доповідача, пояснення і
заперечення сторін, дослідивши
матеріали справи і доводи апеляційної
скарги у межах вимог ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 1998 року, який було розорано 30
жовтня 2007 року.

Від зазначеного шлюбу сторони мають
двох дочок: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується свідоцтвами про
народження серії НОМЕР_1 та серії
НОМЕР_2 (а.с. 7-8). Відповідно до
зазначених свідоцтв про народження
батьками дітей є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 15 січня 2014 року
ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні
злочину передбаченого ч.1 ст.125КК
України та призначено їй покарання у
вигляді двохсот годин громадських
робіт.

На підставі ст.71 КК України визначено
ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків
шляхом повного приєднання невідбутої
частини покарання, призначеного
постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 23.01.2013 року, до
призначеного судом покарання у виді
двохсот годин громадських робіт, яке
відповідно до положень ст.72 КК України
еквівалентно двадцяти п'яти дням
позбавлення волі, та остаточно
призначено покарання у виді п'яти років
двадцяти п'яти днів позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок
у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Так зазначеним рішенням встановлено,
що 22.07.2013 року ОСОБА_3 під час сімейної
сварки з своєю неповнолітньою донькою
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, взяла останню за
волосся та виштовхнула в коридор під
час чого ОСОБА_4 вдарилась головою об
одвірок дверей, після чого ОСОБА_3 взяла
із шафи шкіряний ремінь, яким нанесла
доньці біля 10 ударів по тулубу та руках,
чим спричинила ОСОБА_4 легких тілесних
ушкоджень.

Крім того, з зазначеного вироку
вбачається, що ОСОБА_3 була судима 06.08.2012
року Замостянським районним судом м.
Вінниці та 27.11.2012 року Староміським
районним судом м. Вінниці за вчинення
корисливих злочинів, передбачених ч.1
ст.185 та ч.2 ст.186 КК України.

Висновком виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 25.03.2014 року
№01-00-011-12836 визнано доцільним позбавити
батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню
до дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.56-58).

Згідно з ст.164 СК України мати, батько
можуть бути позбавлені судом
батьківських прав, якщо вона, він: 1) не
забрали дитину з пологового будинку
або з іншого закладу охорони здоров'я
без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї
батьківського піклування; 2) ухиляються
від виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини; 3) жорстоко
поводяться з дитиною; 4) є хронічними
алкоголіками або наркоманами; 5)
вдаються до будь-яких видів
експлуатації дитини, примушують її до
жебракування та бродяжництва; 6)
засуджені за вчинення умисного злочину
щодо дитини.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму
Верховного Суду України №3 від 30.03.2007
року «Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення і про позбавлення та
поновлення батьківських прав»
ухилення батьків від виконання своїх
обов'язків має місце, коли вони не
піклуються про фізичний і духовний
розвиток дитини, її навчання,
підготовку до самостійного життя,
зокрема: не забезпечують необхідного
харчування, медичного догляду,
лікування дитини, що негативно впливає
на її фізичний розвиток як складову
виховання; не спілкуються з дитиною в
обсязі, необхідному для її нормального
самоусвідомлення; не надають дитині
доступу до культурних та інших
духовних цінностей; не сприяють
засвоєнню нею загальновизнаних норм
моралі; не виявляють інтересу до її
внутрішнього світу; не створюють умов
для отримання нею освіти. Зазначені
фактори, як кожен окремо, так і в
сукупності, можна розцінювати як
ухилення від виховання дитини лише за
умови винної поведінки батьків,
свідомого нехтування ними своїми
обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у
фізичному або психічному насильстві,
застосуванні недопустимих методів
виховання, приниженні людської
гідності дитини тощо.

Якщо позов про позбавлення
батьківських прав заявлений із
декількох підстав, суди повинні
перевіряти та обґрунтовувати в рішенні
кожну з них.

Матеріалами справи також встановлено,
що ОСОБА_3 тривалий час не працює,
матеріальної допомоги дочкам не надає,
не приймає участі у їх вихованні, веде
антисоціальний спосіб життя, зловживає
алкоголем.

Встановлено, що ОСОБА_3 також не
займається вихованням малолітньої
доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що
відповідно до правил ч.2 ст.164 СК України
є підставою позбавлення батьківських
прав.

Так відповідно до ч.3 ст.164 СК України
ОСОБА_3 жорстко поводилась з власними
дочками, що підтверджується як
показами батька ОСОБА_2, свідків, що
були допитані судом першої інстанції,
так і показами самої дочки ОСОБА_4, та
підтверджується вироком Вінницького
міського суду Вінницької області.

Крім того, згідно з ч.6 ст.164 СК України
ОСОБА_3 було засуджено за вчинення
умисного злочину проти власної дитини
ОСОБА_4

Таким чином, враховуючи антисоціальну,
аморальну та агресивну поведінку
ОСОБА_3, неналежне виконання
відповідачкою своїх обов'язків як
матері, інші встановлені обставини,
судова колегія приходить до висновку
про доцільність позбавлення ОСОБА_3
батьківських прав щодо дітей.

При винесені зазначеного рішення судом
першої інстанції було враховані покази
свідків, в тому числі класних
керівників дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які
зазначили що вихованням дітей
займається лише батько.

Враховуюче наведене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
прийняте судом першої інстанції
рішення ґрунтується на обставинах та
матеріалах справи, відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 05 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту
її проголошення, однак може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ на протязі 20 днів.

Головуючий суддя: _______
Луценко В.В.

Судді: _______
Денишенко Т.О.

_______
Зайцев А.Ю.