Справа № 335/7697/14-ц 2-п/335/60/2014
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

при секретарі
Замуруєвій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м. Запоріжжя
заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення від 14 квітня 2014 року,
ухваленого у цивільній справі за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 14
квітня 2014 року позовні вимоги
Моторного (транспортного) страхового
бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування - задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь
Моторного (транспортного) страхового
бюро України в порядку регресу суму у
розмірі 31 529 грн. 34 коп., витрати на
оплату судового збору в розмірі 316 грн.
00 коп., а всього стягнуто суму у розмірі
31 845 грн. 34 коп. В іншій частині позовних
вимог про стягнення витрат на правову
допомогу - відмовлено.

07 липня 2014 року відповідач ОСОБА_1
звернувся до суду із заявою про
перегляд заочного рішення, в якій
вказав, що на час ухвалення судом
рішення відповідач перебував за межами
України, а тому не мав можливості
приймати участь у розгляді справи. Про
прийняте судом рішення дізнався 02
червня 2014 року, коли поштою отримав
постанову ВДВС у Орджонікідзевському
районі м. Запоріжжя про стягнення з
нього суми страхового відшкодування в
порядку регресу.

Проти вимог позивача заперечує,
оскільки його не було повідомлено
позивачем про час та місце проведення
огляду пошкодженого транспортного
засобу, позивач самостійно визначив
суму відшкодування власнику
пошкодженого транспортного засобу, а
тому відповідач не може бути
достовірно обізнаним про реальний
розмір вартості відновлювальних робіт.
Тому, на думку відповідача, вказана
сума позивачем може вважатися
доведеною лише після її перевірки
належним судовим експертом.

В судовому засіданні по розгляду заяви
відповідач та його представник
підтримали заяву про скасування
заочного рішення у справі.

В судовому засіданні представник
позивача заперечував проти вимог
заяви.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
приймали участь у розгляді справи,
перевіривши матеріали справи, вважає,
що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 ЦПК України
право на вчинення процесуальної дії
втрачається із закінченням строку,
встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення
процесуальних строків, залишаються без
розгляду, якщо суд за клопотанням
особи, що їх подала, не знайде підстав
для поновлення або продовження строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
відомості про отримання відповідачем
судового рішення від 14 квітня 2014 року
відсутні, оскільки поштове
відправлення повернуто до суду
поштовим відділенням з відміткою „за
закінченням терміну зберігання", тому
суд вважає за можливе заяву
відповідача про поновлення строків на
подачу заяви про перегляд заочного
рішення задовольнити, поновити строк
на подачу заяви про перегляд заочного
рішення.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне
рішення може бути переглянуто судом, що
його ухвалив, за письмовою заявою
відповідача, протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК
України суд може своєю ухвалою за
результатами розгляду заяви про
перегляд заочного рішення залишити
заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, в
судові засідання, у тому числі і в
судове засідання 14 квітня 2014 року о 11-30,
відповідач не з'являвся, причини неявки
суду не повідомляв, про день та час
слухання справи повідомлявся у
встановленому законом порядку, шляхом
направлення судових повісток про
виклик відповідача у судове засідання
за місцем реєстрації відповідача, про
що у матеріалах справи є докази (а.с. 35,
38).

За змістом ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд
відкладає розгляд справи в межах
строків, встановлених ст. 157 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у
разі повторної неявки в судове
засідання відповідача, повідомленого
належним чином, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи доказів
(постановляє заочне рішення).

Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони
зобов'язані повідомляти суд про зміну
свого місця проживання або місця
знаходження. У разі відсутності заяви
про зміну місця проживання або місця
знаходження судова повістка
надсилається на останню відому судові
адресу і вважається доставленою.

Таким чином, судом вжиті всі заходи,
щодо своєчасного вручення судових
повісток відповідачу, проте останній
до суду не з'явився, не повідомив суд
про причини своєї неявки, тому на
підставі ст. 77 ЦПК України судова
повістка вважається доставленою.

Таким чином, законодавцем встановлено,
що при повторній неявці відповідача в
судове засідання, суд вирішує справу на
підставі наявних у ній даних та
доказів.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

По суті доводів, зазначених
відповідачем в обґрунтування
наявності підстав для скасування
заочного рішення суду, слід зазначити
про їх необґрунтованість, оскільки
заперечення відповідача про
неналежність розміру стягнутої з нього
суми страхового відшкодування в
порядку регресу жодним чином
відповідачем не обґрунтовуються,
об'єктивно нічим не підтверджуються, а
тому не мають значення для вирішення
даної справи.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що позивачем з метою
врегулювання спору в позасудовому
порядку на адресу відповідача
надсилалися повідомлення щодо
необхідності сплати витрат позивача на
відшкодування потерпілому суми
страхового відшкодування в порядку
регресу (а.с. 18, 19). Вказані факти
відповідачем не оспорювалися, на їх
спростування відповідачем суду не
надано даних щодо його звернення до
позивача з приводу непогодження з
визначеною сумою страхового
відшкодування.

До заяви про перегляд заочного рішення
не додано доказів, якими відповідач
обґрунтовує свої заперечення проти
вимог позивача по суті поданого позову,
та з яких вбачалось би, що при їх
врахуванні судом можливо ухвалити
інше рішення по справі.

Судом повно і всебічно з'ясовані
обставини справи, що мають для неї
значення, висновки відповідають цим
обставинам і набутим доказам.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України
підставою для скасування заочного
рішення є встановлення наявності
одночасно двох обставин, зокрема
неявка в судове засідання та не
повідомлення про причини неявки з
поважних причин і наявність доказів, що
мають істотне значення для
правильного вирішення справи, суд
вважає, що в даному випадку відсутні
підстави для скасування заочного
рішення.

Відтак, суд вважає відсутніми правові
підстави згідно ст. 232 ЦПК України для
скасування заочного рішення суду у
даній справі від 14 квітня 2014 року, а
тому заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 228, 231, 232 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ :

Поновити строк на подачу заяви про
перегляд заочного рішення від 14 квітня
2014 року ухваленого у цивільній справі
за позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення від 14 квітня 2014 року
ухваленого у цивільній справі за
позовом Моторного (транспортного)
страхового бюро України до ОСОБА_1 про
відшкодування в порядку регресу
витрат, пов'язаних з виплатою
страхового відшкодування - залишити
без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Відповідно до ч. 2 ст. 231 ЦПК у разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення, заочне
рішення може бути оскаржене в
загальному порядку.

Суддя

Ю.В.Геєць