Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року
м. Рівне

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Рівненської області у складі:

Головуючого
судді: Демянчук С.В.

суддів:
Малько О.С., Рожина Ю.М.,

секретаря
судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Гощанського районного суду
Рівненської області від 16 червня 2014
року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору,
орган опіки та піклування Гощанської
районної державної адміністрації про
звернення стягнення та виселення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які з'явилися в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Гощанського районного суду
Рівненської області від 16 червня 2014
року позов АПТ КБ «Приватбанк» до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи, яка не
заявляє самостійні вимоги щодо
предмета спору, органу опіки та
піклування Гощанської районної
державної адміністрації про звернення
стягнення задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки -
житловий будинок АДРЕСА_1, в рахунок
погашення заборгованості ОСОБА_1 перед
ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним
договором № ROGOGA від 16 травня 2008
року в розмір 20 325,72 доларів США, що
включає в себе 8 589,85 доларів США
заборгованість за кредитом, 4 297,03
доларів США заборгованість за
відсотками, 11 166,39 доларів США
заборгованість з комісії, 5 274,76 доларів
США пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, 31,29 доларів
США штрафу (фіксована частина) та 966,40
доларів США штрафу

________________________________________________________________________
_____________________

Провадження № 22ц-787/1613/2014
Головуючий у суді 1
інстанції: Рудик Л.М.

Доповідач : Демянчук С.В.

(процентна складова) шляхом продажу
його на прилюдних торгах у межах
процедури виконавчого провадження,
передбаченої Законом України «Про
виконавче провадження».

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, які
зареєстровані та проживають в
житловому будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1
на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові
витрати по справі в розмірі 1 731,53 грн..

Не погодившись із вказаним рішенням,
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій
вказує, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
є незаконним, необґрунтованим, неповно
та невірно встановлені обставини, які
мають значення для справи, висновки
суду не відповідають фактичним
обставинам справи.

Зазначає, що 16 травня 2008 року між ОСОБА_3
та позивачем було укладено кредитний
договір № ROGOGA на отримання
кредиту в сумі 10535,51 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом в розмірі 15% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення 16 травня
2028 року, про що відповідач не заперечує,
також в забезпечення виконання
забов'язань за кредитним договором
було укладено договір іпотеки з ОСОБА_2

Однак судом не було враховано те, що
ОСОБА_1 - дочка відповідачки, взяті на
себе забов'язання виконувала не в
повному обсязі у зв'язку з тяжким
матеріальним станом, так як на її
утриманні перебуває п'ятеро
неповнолітніх дітей, а іншого жила вони
не мають, також змінились інші суттєві
обставини - під час укладання договору
курс долара був значно нижчим ніж на
теперішній час, помер її чоловік, на
утриманні хвора матір.

Крім того вказує, що рішення суду
першої інстанції винесено без
врахування думки органу опіки та
піклування Гощанської районної
державної адміністрації, що є
неприпустимим, оскільки органом опіки
та піклування проводилось обстеження
будинку по АДРЕСА_2, та було
встановлено, що даний житловий будинок,
який перебуває у власності ОСОБА_8, де
начебто мали проживати відповідачі
після передачі майна іпотекодержателю,
на момент обстеження потребує
капітального ремонту і не придатний
для проживання, так як вже більше ніж 10
років будинок порожній та за ним не
проводився належний догляд,
складається лише з однієї житлової
кімнати, що повністю виключає
можливість проживання в ньому
багатодітної сім'ї з п'ятьма
малолітніми дітьми, а іншого житла вони
не мають і при виселенні з будинку
п'ятеро неповнолітніх дітей залишаться
на вулиці.

Просила скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення, яким в позові
ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити.

У судовому засіданні ОСОБА_1, її
представник, підтримавши апеляційну
скаргу повністю, надали пояснення в
межах її доводів.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк»,
заперечуючи проти задоволення
апеляційної скарги, покликався на
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення.

Представник органу опіки та піклування
заперечила проти виселення
неповнолітніх зі спірного житла.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, а також вимог, заявлених в суді
першої інстанції, правильність
застосування судом норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 303 ЦПК України
під час розгляду справи в апеляційному
порядку суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, і це
встановлено судом, що відповідно до
кредитного договору № ROGOGA від 16
травня 2008 року, укладеного між банком
та відповідачкою ОСОБА_1, останній було
надано кредит у розмірі 10 535,51 доларів
США із сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 15,00 % на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 16 травня 2028 року.

Відповідно до умов договору для
погашення заборгованості боржник
повинен щомісячно в період сплати
надати банку грошові кошти (щомісячний
платіж) для погашення заборгованості
за кредитом, що складається із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
витрати.

В забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором позичальника
ОСОБА_3 16 травня 2008 року між банком та
відповідачкою ОСОБА_2, яка являється
матір'ю позичальника, було укладено
договір іпотеки, посвідчений
нотаріально приватним нотаріусом
Гощанського районного нотаріального
округу ОСОБА_11, зареєстрований в
реєстрі за реєстровим № 575, відповідно
до якого остання надала в іпотеку
нерухоме майно - житловий будинок
загальною площею 59,40 кв.м, що
розташований в АДРЕСА_1, належний їй на
праві власності. Вартість житлового
будинку, переданого в іпотеку,
визначена 70 000 грн..

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Оскільки позичальник свої зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконувала, утворилася прострочена
заборгованість по кредиту, яка станом
на 18 травня 2012 року становить 20 325,72
доларів США, що включає в себе 8 589,85
доларів США заборгованість за
кредитом, 4 297,03 доларів США
заборгованість за відсотками, 1166,39
доларів США заборгованість з комісії
за користування кредитом, 5 274,76 доларів
США пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, 31,29 доларів
США штраф (фіксована частина) та 966,40
доларів США штраф (процентна складова).

З умов кредитного договору вбачається,
що в разі порушення позичальником
зобов'язань, передбачених умовами
договору, банк має право стягнути
кредит до закінчення строку дії
договору, в тому числі шляхом звернення
стягнення на заставлене майно.

Стаття 12 Закону України «Про іпотеку»
передбачає, що у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ст.ЗЗ Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Статтею 35 Закону України «Про іпотеку»
встановлено, що в разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону.

З письмового повідомлення від 26 квітня
2012 року вбачається, що позивач
звертався до боржника та іпотекодавця
з вимогою виконати умови кредитного
договору, а також повідомив їх про
негативні наслідки в разі невиконання
своїх зобов'язань.

Відповідно до положень ст. 40 Закону
України «Про іпотеку» звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
є підставою для виселення всіх
мешканців.

Вимога про добровільне звільнення
житлового приміщення була направлена
банком боржнику та іпотекодавцю разом
з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону
України «Про іпотеку».

З довідки № 1333 від 01 листопада 2013 року,
виданої Гощанським виробничим
управлінням житлово-комунального
господарства, вбачається, що в
житловому будинку, який розташований в
АДРЕСА_1, зареєстровані і проживають
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_1, її
неповнолітні діти ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням опікунської ради № 32 від 25
квітня 2008 року і розпорядженням голови
Гощанської районної державної
адміністрації № 222 від 25 квітня 2008 року
надано згоду на передачу спірного
будинку в іпотеку (а.с.95). А при
зверненні до голови опікунської ради
за дачею дозволу на здійснення
правочину іпотеки житлового будинку
брат відповідачки ОСОБА_1, а син
іпотекодавця ОСОБА_2 ОСОБА_8 надав
письмове зобов'язання про забезпечення
неповнолітніх дітей ОСОБА_3, а його
племінників ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
житлом за адресою АДРЕСА_2 в разі
невиконання умов кредитного договору
позичальником (а.с.94).

Встановлено, що предметом іпотеки є
житловий будинок загальною площею 59,40
кв.м, що розташований в АДРЕСА_1,
використовується як місце постійного
проживання іпотекодавця ОСОБА_2, а
також ОСОБА_1, її неповнолітніх дітей
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_10

У власності ОСОБА_2 іншого житлового
нерухомого майна не перебуває.

ОСОБА_2 згоди на відчуження іпотечного
майна не надала і позичальник не є
особою, на яку поширюється дія Закону
України "Про засади запобігання і
протидії корупції", а тому протягом дії
Закону України "Про мораторій на
стягнення майна громадян України,
наданого як забезпечення кредитів в
іноземній валюті" вказане іпотечне
майно не може бути примусово відчужене.

На час дії Закону України "Про
мораторій на стягнення майна громадян
України, наданого як забезпечення
кредитів в іноземній валюті" вимоги
банку в даній ситуації не можуть бути
задоволені з огляду на те, що вимоги
закону розповсюджуються на ці
правовідносини.

На підставі наведеного, Закону України
"Про мораторій на стягнення майна
громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті", керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313,
314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Рішення Гощанського районного
суду Рівненської області від 16 червня
2014 року змінити.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк" до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору, орган опіки та
піклування Гощанської районної
державної адміністрації про звернення
стягнення та виселення.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним чинності.

Головуючий суддя:
С.В. Демянчук

Судді :
О.С. Малько

Ю.М. Рожин