Справа №216/4192/14-ц
Провадження 6/216/281/14
У Х В А Л А

23 липня 2014 року

Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді -
Мясоєдової О.М.,

при секретарі -
Кулагіній І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі подання
державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції про
примусове проникнення до володіння,
суд -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Криворізького
міського управління юстиції до суду з
поданням про примусове проникнення до
житла боржника, посилаючись на те, що на
виконанні знаходиться виконавче
провадження з виконання виконавчого
листа № 216/4192/13-ц від 17.04.2014 року,
виданого Центрально-Міським районним
судом м. Кривого Рогу про стягнення
боргу у розмірі 13 821,69 грн. з ОСОБА_1 на
користь ТОВ «Агенство по збору боргів».

11.03.2014 року було відкрито виконавче
провадження та копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
були направлені сторонам для відома та
виконання рекомендованою
кореспонденцією. Примусовими заходами,
вжитими по його виконанню, на адресу
боржника державним виконавцем
неодноразово надсилались виклики, але
всі вони були проігноровані. Боржником
в строк, наданий для добровільного
виконання вимог виконавчого документа
не виконано, з боку боржника не було
надано жодних доказів щодо виконання
судового рішення. Неодноразово ОСОБА_1
викликався та неодноразово йому
направлялись виклики та вимоги
з'явитись на прийом до державного
виконавця на які боржник не реагував.

19.03.2014 року, 22.04.2014 року державним
виконавцем здійснено виходи за місцем
мешкання боржника: АДРЕСА_1, для
перевірки майнового стану, але
провести виконавчі дії не виявилось
можливим у зв'язку з відсутністю
боржника вдома. Державний виконавець
звертає особливу увагу суду, що майно
для покриття вимог стягувача за
боржником не значиться, про що свідчить
інформаційна довідка з Реєстру прав
власності, відповідь ДПС України,
інформація щодо джерел отримання
доходу відсутня, розрахункові рахунки
за боржником також не зареєстровані,
відповідь з відділу Персоніфікованого
обліку інформаційних систем та мереж
УПФ України станом на 24.04.2014 року
боржник як пенсіонер на обліку в
управлінні не перебуває та пенсійних
виплат не отримує, інформація щодо
офіційного працевлаштування відсутня.

На підставі викладеного просить суд
винести ухвалу щодо примусового
проникнення до володіння боржника
ОСОБА_1, з усуненням всіх можливих
перешкод та забезпечити примусове,
безперешкодне входження до будинку
АДРЕСА_1.

В судове засідання державний
виконавець Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції не з'явився, до початку
слухання справи, через канцелярію суду
начальник Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції надав заяву про розгляд
подання без присутності державного
виконавця.

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦПК України, суд
негайно розглядає подання, зазначене в
частині першій цієї статті, без виклику
чи повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Дослідивши письмові матеріали справи
та подання, суд дійшов висновку, що
подання задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що на виконанні у Центрально-Міському
відділі державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції знаходиться виконавчий лист №
216/4192/13-ц від 17.04.2014 року, виданий
Центрально-Міським районним судом м.
Кривого Рогу про стягнення боргу у
розмірі 13 821,69 грн. з ОСОБА_1 на користь
ТОВ «Агенство по збору боргів». 11.03.2014
року було відкрито виконавче
провадження.

Згідно наданих актів державного
виконавця від 19.03.2014 року, 22.04.2014р.,
доступ до житла боржника за адресою:
будинок АДРЕСА_1 є неможливим, оскільки
на вимогу державного виконавця двері
ніхто не відчинив.

Згідно відомостей з реєстру прав
власності на нерухоме майно з приводу
нерухомого майна за ОСОБА_1 не
зареєстровано.

Відповідно до відповіді Начальника
Криворізького гірничопромислового
територіального управління,
технологічні транспортні засоби
ОСОБА_1 не реєструвались.

З листа УПФ України в
Центрально-Міському районі м. Кривого
Рогу від 22.05.2014 року, вбачається, що
ОСОБА_1 як пенсіонер на обліку в
управлінні не перебуває, пенсійних
виплат не отримує.

Також, у відповіді Державної
податкової служби України від 13.03.2014,
інформація щодо ОСОБА_1 - відсутня.

Відповідно до рапорту ДІМ Ц-Міського РВ
КМУ ГУМВС України від 05.04.2014 року щодо
виконання вимог постанови від 18.03.2014
року про примусовий привід боржника,
встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1,
мешкають: ОСОБА_2, його дружина та двоє
дітей з 2010 року, а ОСОБА_1 за вказаною
адресою не проживає.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті
11 Закону України "Про виконавче
провадження", державний виконавець має
право безперешкодно входити до
приміщень та сховищ, що належать
боржникам або зайняті ними, проводити
огляд зазначених приміщень і сховищ,
при необхідності примусово відкривати
їх в установленому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК
України, питання про примусове
проникнення до житла чи іншого
володіння особи при виконання судових
рішень вирішується судом за поданням
державного виконавця.

Відповідно до Рішення
Конституційного Суду України у справі
№ 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення
положень частини першої статті 376 у
взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК
України, роз'яснено, що Конституція
України проголосила Україну правовою
державою (стаття 1). Права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави;
утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави (частина друга статті 3
Конституції України). Конституційні
права і свободи людини і громадянина не
можуть бути обмежені, крім випадків,
передбачених Конституцією України
(частина перша статті 64 Основного
Закону України).

Кожному гарантується недоторканність
житла; не допускається проникнення до
житла чи до іншого володіння особи,
проведення в них огляду чи обшуку
інакше як за вмотивованим рішенням
суду (частини перша, друга статті 30
Конституції України).

Гарантування кожному прав на
повагу та недоторканність житла є не
тільки конституційно-правовим
обов'язком держави, а й дотриманням
взятих Україною міжнародно-правових
зобов'язань відповідно до положень
Загальної декларації прав людини 1948
року, Конвенції про захист прав людини
і основоположних свобод 1950 року,
Міжнародного пакту про громадянські та
політичні права 1966 року. Зазначені
міжнародні акти згідно з частиною
першою статті 9 Конституції України є
частиною національного законодавства
України.

Відповідно до статті 12 Загальної
декларації прав людини 1948 року, статті 8
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року, пункту 1
статті 17 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права 1966
року ніхто не може зазнавати
безпідставного посягання на
недоторканність свого житла. При
здійсненні своїх прав і свобод кожна
людина може зазнавати тільки таких
обмежень, які встановлені законом
виключно з метою забезпечення
належного визнання і поваги до прав і
свобод інших та забезпечення
справедливих вимог моралі,
громадського порядку і загального
добробуту в демократичному
суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної
декларації прав людини 1948 року, стаття
18 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія
недоторканності житла не поширюється
на випадки, коли суспільні інтереси
вимагають правомірного обмеження прав
людини, зокрема для захисту прав і
законних інтересів інших членів
суспільства. Обмеження права особи на
недоторканність житла, яке визначено в
Конституції України і
міжнародно-правових актах, визнається
легітимним втручанням держави в права
людини з метою забезпечення загального
блага.

В Україні як правовій державі
визнається і діє принцип верховенства
права (стаття 1, частина перша статті 8
Конституції України), який передбачає
панування права в суспільстві і
вимагає від держави його втілення у
правотворчу та правозастосовну
діяльність.

Права і свободи людини і громадянина
захищаються судом, завданням якого є,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечити
кожному право на справедливий суд та
повагу до інших прав і свобод,
гарантованих Конституцієюі законами
України (частина перша статті 55
Конституції України, стаття 2 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»).

Відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених Законом, неупереджено,
своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Однак, судом встановлено те, що
державний виконавець просить дати
дозвіл на примусове проникнення за
адресою по АДРЕСА_1, проте не надає
жодного підтвердження про вручення
вимоги державного виконавця і навіть
її відправку. Оглядаючи копії конверту
з поштовою позначкою 24.06.2014, надану до
суду разом з поданням, неможливо
встановити, що саме відправлялось на
адресу боржника.

Щодо перешкоди проникнення до житла
надано два акти про неможливість
перевірки майнового стану боржника,
але жоден не складений за участю
понятих і в жодному з них не зазначено
часу (години, хвилини) складання, і не
виключено, що боржник не знаходився за
місцем мешкання з поважних причин
(робочий час тощо).

Крім того, суду на надано доказів того,
що боржнику належить на праві
власності домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1, а навпаки, відповідно до
інформаційної довідки з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1
нерухоме майно - відсутнє.

До того ж, держвиконавець зазначає, що
розрахункові рахунки за боржником
також не зареєстровані, проте доказів
на підтвердження даної обставини чи
хоча б звернення з відповідним запитом
до суду не надано.

Крім того, відсутні зверення
держвиконавця до органів ДАІ щодо
реєстрації за боржником транспортних
засобів.

Таким чином достатніх правових підстав
для примусового проникнення в житлове
приміщення згідно вимог статті 376 ЦПК
України не доведено, тому подання є
необґрунтованим та передчасним, а тому
подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись
статтею 376 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного
виконавця Центрально-Міського відділу
державної виконавчої служби
Криворізького міського управління
юстиції про примусове проникнення до
володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
суд першої інстанції шляхом подачі в
5-деннний строк з дня проголошення
ухвали, апеляційної скарги, а особами
які не були присутніми при оголошенні
ухвали - в той же строк з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
О.М. Мясоєдова