Провадження №2/748/476/14
Єдиний унікальний № 748/1586/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року
м. Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого судді Козак В.І.,

при секретарі Шаргородській М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Чернігові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
будинком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, в якому просить визнати
відповідача такою, що втратила право
користування житловим будинком
АДРЕСА_1. В обгрунтування позову
зазначено, що позивач є власником
житлового будинку АДРЕСА_1. Рішенням
Чернігівського районного суду в 1996
році був розірваний шлюб з ОСОБА_2, але
свідоцтво про розірвання шлюбу він
отримав тільки в 2011 році. Восени 2009 року
колишня дружина виїхала з будинку
разом з усіма речами до свого нового
чоловіка і з цього часу вона в будинку
не проживає, хоч і продовжує бути в
ньому зареєстрованою.

У судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги та просив їх
задовольнити з вказаних у позові
підстав.

Відповідачка у судовому засіданні
позов не визнала, заперечуючи проти
його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є
власником будинку АДРЕСА_1 згідно
свідоцтва про право власності на
житловий будинок від 23 лютого 1989 року.

Сторони перебували в шлюбі, котрий
відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1
було розірвано 25 листопада 2011 року.

Згідно довідки Іванівської сільської
ради Чернігівського району та області
від 06 травня 2014 року в будинку АДРЕСА_1
зареєстровані та проживають ОСОБА_1,
дочка останнього ОСОБА_3 та онук
позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 зареєстрована
за цією адресою, але не проживає.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до
членів сім'ї власника будинку
(квартири) належать особи, зазначені в
частині другій ст. 64 цього Кодексу,
відповідно до якої до членів сім'ї
наймача належать дружина наймача, їх
діти і батьки. Членами сім'ї наймача
може бути визнано й інших осіб, якщо
вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Припинення сімейних
відносин з власником будинку (квартири)
не позбавляє їх права користування
займаним приміщенням.

Як зазначає позивач, його колишня
дружина не проживає у належному йому
будинку з 2009 року, у зв"язку з тим, що
вона переїхала на інше місце
проживання зі своїм співмешканцем.

Свідок ОСОБА_3, дочка сторін, суду
пояснила, що вона разом з позивачем та
її сином проживають за спірною адресою.
Її мати не мешкає за зареєстрованим
місцем проживання близько чотирьох
років. Останній рік вона навіть не
навідувалася до їх помешкання.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні
зазначила, що вона проживає по
сусідству з позивачем, вони є куми.
Приблизно у 2009 році відповідачка
виїхала зі своїм співмешканцем з місця
реєстрації. Згодом вона з"являлася
періодично, а вже понад рік її взагалі
не було видно.

Факт не проживання відповідачки в
будинку з 2009 року до даного часу
підтвердила і сама ОСОБА_2 у судовому
засіданні, зазначивши, що вона проживає
в с.Іванівка зі співмешканцем у будинку
матері останнього.

Відповідно до ст.ст. 2 та 3 Закону
України „Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні" № 1382-ІУ від 11.12.2003 року
громадяни України вправі вільно
обирати місце свого проживання чи
перебування.

За таких обстваин, судом встановлено,
що ОСОБА_2 добровільно покинула місце
реєстрації, втративши інтерес до
спірного будинку, не брала участі у
його обслуговувавнні та сплаті
комунальних послуг близько чотирьох
років. До правоохоронних органів з
метою усунення перешкод у користуванні
спірним житлом вона не зверталася і
наявність таких перешкод суду не
доведено.

З приводу тверджень відповідачки щодо
того, що вона вважала спірний будинок
спільною власністю з позивачем, то суду
не було надано доказів на
підтвердження права відповідачки на
спірний будинок.

Цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін
відповідно до вимог ч.1 ст.10 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
вимоги ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
житловим будинком, знайшли своє
підтвердження у судовому засіданні та
підлягають задоволенню, оскільки
відповідач не проживає в спірному
жилому приміщенні без поважних причин
понад 1 рік.

Враховуючи, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, судовий збір
слід стягнути з відповідача на користь
позивача, як того вимагає ст.88 ЦПК
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим будинком,
задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням - будинком АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243
грн 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.І. Козак