22-ц/773/1023/14 Головуючий у 1 інстанції:
Олексюк А.В. Категорія: 2 Доповідач: Киці
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

при секретарі Захаровій Н.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
збільшення частки у праві спільної
часткової власності за апеляційними
скаргами відповідача ОСОБА_3 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 24
квітня 2014 року та додаткове рішення
Луцького міськрайонного суду від 10
червня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_1 27 червня 2013 року
звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про
збільшення частки у праві спільної
часткової власності. Позов мотивує тим,
що 08.12.2004 року він купив у ОСОБА_5 1/3
частину житлового будинку з
відповідною частиною господарських та
побутових будівель та споруд по
АДРЕСА_1. 2/3 частини цього будинку
належать ОСОБА_3. В період з листопада
2005 року по квітень 2008 року за власний
рахунок зі згоди ОСОБА_3 провів
добудову житлового будинку. 30.10.2008р.
прийнято в експлуатацію добудований
ним жилий будинок. Рішенням
Підгайцівської сільської ради №8 від 23
лютого 2012р. оформлено право власності
на індивідуальний житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
за ОСОБА_1 74% житлового будинку, за
ОСОБА_3 - 26% житлового будинку в АДРЕСА_1.
ОСОБА_3 відмовляється від подання заяви
в бюро технічної інвентаризації щодо
згоди на перерахунок розміру часток
співвласників будинку. Просив
збільшити його частку у праві спільної
часткової власності на будинок,
визначивши її в розмірі 74/100 частин.
Визначити, що частка у праві спільної
часткової власності на будинок по
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 становить 26/100 частин.

25 березня 2014 року представник позивача
ОСОБА_2 в інтересах позивача ОСОБА_1
подав заяву, у якій просив вважати
відповідачем за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_3.
Визначити, які реальні частки у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок з відповідною
частиною господарських та побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1 з
урахуванням проведеної добудови
належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 24 квітня 2014 року позов задоволено.
Визначено, що реальні частки у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок з відповідною
частиною господарських, побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1 з
урахуванням проведеної добудови
становлять: співвласника ОСОБА_1 74/100,
співвласника ОСОБА_3 26/100.

Додатковим рішенням Луцького
міськрайонного суду від 10 червня 2014
року замінено первісного відповідача
ОСОБА_5 на належного відповідача
ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь
держави 243грн. 60коп. судового збору.

ОСОБА_3 05 травня 2014 року подав
апеляційну скаргу на рішення Луцького
міськрайонного суду від 24.04.2014р. в даній
справі. Вважає, що при ухваленні
рішення судом порушено норми
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове, яким в позові відмовити.

В апеляційній скарзі на додаткове
рішення в цій справі ОСОБА_3
посилається на те, що заміна
неналежного відповідача на належного
оформлена рішенням, а не ухвалою та
після подачі ним апеляційної скарги на
рішення суду. Про розгляд справи він
судом не був повідомлений належним
чином. Просив скасувати додаткове
рішення та ухвалити нове про відмову у
позові.

Апеляційні скарги підлягають до
задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ч.1-2 ст.10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач за
власний кошт та відповідної згоди
ОСОБА_3 провів добудову до даного
будинку та визначив, що реальні частки
у праві спільної часткової власності
на житловий будинок з відповідною
частиною господарських, побутових
будівель та споруд по АДРЕСА_1 з
урахуванням проведеної добудови
становлять: співвласника ОСОБА_1 74/100,
співвласника ОСОБА_3 26/100.

Однак, з таким висновком суду
погодитися не можна.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач ОСОБА_1 відповідно до договору
купівлі-продажу від 19 липня 2004 року
купив у ОСОБА_5 1/3 частину житлового
будинку з відповідною частиною
господарських, побутових будівель та
споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 -
кімнату 1-4, пл.18,8кв.м, кімнату 1-5,
пл.15,6кв.м., 1/3 частину сараю-літньої
кухні Б-1.

Відповідно до матеріалів
інвентаризаційної справи на
домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_3 є
власником 2/3 частин житлового будинку
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом від 28 січня 2000 року,
договору дарування частини житлового
будинку від 21 лютого 2000 року.

24 квітня 2001 року між співвласниками
будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено
договір конкретного користування
житловим будинком, який нотаріально
посвідчений, та визначено ідеальні
долі між співвласниками.

Рішенням виконавчого комітету
Підгайцівської сільської ради №33 від 26
травня 2006 року надано дозвіл ОСОБА_1 на
добудову підвального приміщення,
житлової кімнати, кухні, коридору та
санвузла до належної йому частини
індивідуального житлового будинку в
АДРЕСА_1. 10 листопада 2005 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю надано дозвіл ОСОБА_1 на
виконання будівельних робіт з добудови
до житлового будинку в с.Підгайці.

26 червня 2008 року рішенням виконавчого
комітету Підгаєцької сільської ради
№50 надано дозвіл ОСОБА_3 на
переобладнання одноквартирного
житлового будинку в АДРЕСА_1 під
двохквартирний. ОСОБА_3 - АДРЕСА_2,
ОСОБА_1- АДРЕСА_3.

30 жовтня 2008 року побудований ОСОБА_1,
ОСОБА_3 житловий будинок в АДРЕСА_1
прийнятий в експлуатацію, що
підтверджується відповідним актом
приймальної комісії та рішенням
виконавчого комітету Підгайцівської
сільської ради. Рішенням виконавчого
комітету Підгайцівської сільської
ради №8 від 23 лютого 2012 року оформлено
право власності на індивідуальний
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами за ОСОБА_1 74%
житлового будинку та ОСОБА_3 26%
житлового будинку в АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_5, у якому
просив визначити, які реальні частки у
праві спільної часткової власності
належать йому та ОСОБА_3. Визначення
часток у праві спільної часткової
власності не є способом захисту
цивільних прав та інтересів в
розумінні ст.16 ЦК України, а суд першої
інстанції не уточнив позовні вимоги.

Нормами ст.33 ЦПК України визначено, що
суд за клопотанням позивача, не
припиняючи розгляду справи, замінює
первісного відповідача належним
відповідачем, якщо позов пред'явлено не
до тієї особи, яка має відповідати за
позовом, або залучає до участі у справі
іншу особу як співвідповідача. Після
заміни відповідача або залучення до
участі у справі співвідповідача справа
за клопотанням нового відповідача або
залученого співвідповідача
розглядається спочатку.

26 липня 2013 року Луцьким міськрайонним
судом було відкрито провадження по
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
збільшення частки у праві спільної
часткової власності. 27 вересня 2013 року
в даній справі призначена судова
будівельно-технічна експертиза.
Клопотання про заміну первісного
відповідача від позивача не надходило,
а 25 березня 2014 року подана заява про те,
щоб відповідачем вважати ОСОБА_3
ОСОБА_3 не був судом залучений до участі
у справі як відповідач. Заміна
первісного відповідача ОСОБА_5 на
належного - ОСОБА_3 відбулася лише після
ухвалення судом рішення від 24 квітня 2014
року по суті додатковим рішенням від 10
червня 2014 року.

ОСОБА_3 не був у встановленому законом
порядку залучений до участі у справі в
якості відповідача, був позбавлений
права на участь в судовому засіданні як
відповідач і не міг скористатись
своїми правами, передбаченими ст.ст.27,31
ЦПК України в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України
власність двох чи більше осіб із
визначенням часток кожного з них у
праві власності є спільною частковою
власністю.

Згідно з ч.3 ст.357 ЦК України співвласник
має право на відповідне збільшення
своєї частки у праві спільної
часткової власності, якщо поліпшення
спільного майна, які не можна
відокремити, зроблені ним своїм коштом
за згодою всіх співвласників, з
додержанням встановленого порядку
використання спільного майна.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що
співвласник житлового будинку, іншої
будівлі, споруди може зробити у
встановленому законом порядку за свій
рахунок добудову (прибудову) без згоди
інших співвласників, якщо це не порушує
їхніх прав. Така добудова (прибудова) є
власністю співвласника, який її зробив,
і не змінює розміру часток
співвласників у праві спільної
часткової власності.

Таким чином, збільшення частки
співвласника у праві спільної
часткової власності можливе лише за
сукупності певних умов, а саме в тому
разі, якщо один із співвласників зробив
поліпшення майна власним коштом, такі
поліпшення не можна відокремити, й вони
зроблені за згодою всіх співвласників.

З огляду на положення ч.4 ст.357 ЦК
України співвласник житлового будинку,
який із додержанням установленого
законом порядку та за власний кошт
зробив добудову (прибудову) до будинку,
але без згоди інших співвласників
цього будинку, не має права на зміну
розміру часток.

При задоволенні позову суд першої
інстанції керувався положеннями ч.3
ст.357 ЦК України. Разом з тим, належним
чином не перевірив чи дійсно позивачу
була надана згода іншого співвласника
на відповідне збільшення своєї частки
у праві спільної часткової власності
та якими доказами це підтверджується. В
письмових поясненнях ОСОБА_3, в
апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначено,
що такої згоди він не надавав. В
матеріалах справи відсутні докази, які
б підтверджували даний факт.

Згідно висновку №8417-8418 судової
будівельно-технічної експертизи від 21
січня 2014 Волинського відділення
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз реальні
частки (у пропорції до 100) частка у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок з відповідною
частиною господарських, побутових
будівель та споруд, який розташований в
АДРЕСА_1 з урахуванням проведеної
добудови становлять співвласника
ОСОБА_1 74/100, ОСОБА_5 26/100. Будь-яких
доказів про належність на даний час
ОСОБА_3 26/100 частин спірного житлового
будинку в матеріалах справи немає.

Крім того, суд першої інстанції не
вирішив позовні вимоги до ОСОБА_5, при
цьому позивач ОСОБА_1 не відмовлявся до
нього від свого позову і не просив
залишити його без розгляду.
Додаткового рішення щодо вказаних
позовних вимог судом не постановлено.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
рішення від 24 квітня 2014 року та
додаткове рішення від 10 червня 2014 судом
ухвалені з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, підлягають скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_3
задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 24 квітня 2014 року
та додаткове рішення Луцького
міськрайонного суду від 10 червня 2014
року в даній справі скасувати та
ухвалити нове.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про
збільшення частки у праві спільної
часткової власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді