документу 24.06.2014
Cправа №517/1159/13-ц
24 червня 2014 року
Фрунзівський районний суд Одеської
у складі: головуючого-судді Гончар
при секретарі Заболотної
за участю: представника позивача ПАТ
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення,
виселення, суд
ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення
стягнення. Свій позов обґрунтовує тим,
що 24.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір № ODКTGA00000033, за умовами якого
відповідач отримав кредит у розмірі
8340,67(доларів США), зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 15.00%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 24.06.2015 року.
Згідно умов зазначеного договору
погашення заборгованості повинно
здійснюватися в наступному порядку:
щомісяця в період сплати, Позичальник
повинен надати Банку грошові кошти
для погашення заборгованості за
кредитом, яка складалась із
заборгованості за кредитом, за
відсотками, комісією, а також інші
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог. У
порушення зазначених норм закону та
умов договору Відповідач зобов'язання
за вказаним договором належним чином
не виконав. У зв'язку з чим відповідач
ОСОБА_1 станом на 09.08.2013 року має
заборгованість - 11 132, 33(долар США), що за
курсом 7,99 відповідно до службового
розпорядження НБУ від 09.08.2013 року
складає 88 947,32 грн.,яка складається з:
- 7351,28(дол. США) - заборгованість за
- 1491,54 (дол. США) - заборгованість по
процентам за користування кредитом;
- 342(дол. США)- заборгованість по
комісії за користуванням кредитом;
- 1387,60 (дол. США) - пеня за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором, а також штрафи відповідно до
- 31,29 (дол. США) - штраф(фіксована
- 528,62 (дол. США) - штраф(процентна
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить їх
Відповідач позов не визнає
пояснив, що у нього дійсно у звязку із
важким матеріальним становищем
виникла заборгованість за кредитним
договором. Але він по мірі можливості
частково сплачує, що підтверджується
квитанціями. Також у нього на утриманні
двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, якому згідно історії
хвороби було поставлено діагноз
«Болезнь Дауна» та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
У судовому засіданні
представник органу опіки та піклування
проти позову заперечує. Пояснив, що
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей під час вчинення
правочинів щодо нерухомого майна.
Згідно Конвенції по правам дитини, в
усіх діях щодо дітей, незалежно від
того, здійснюються вони державними чи
приватними установами, що займаються
питаннями соціального забезпечення,
судами, адміністративними чи
законодавчими органами, першочергова
увага приділяється як найкращому
забезпеченню інтересів дитини. А також
жодна дитина не може бути об'єктом
свавільного або незаконного втручання
в здійснення її права на особисте і
сімейне життя, недоторканність житла,
таємницю кореспонденції або
незаконного посягання на її честь і
гідність. Дитина має право на захист
закону від такого втручання або
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши сторони, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що
24.06.2008 року сторони уклали кредитний
договір № ODКTGA00000033.
24.06.2014 року, в забезпечення
виконання зобов'язань за кредитним
договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та
ОСОБА_1 було укладений договір іпотеки,
відповідно якого відповідач надав в
іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок
загальною площею 112,60 кв.м., житловою
площею 24,90 кв.м., який розташований за
адресою:АДРЕСА_1, який належить йому на
У зв'язку з невиконанням
відповідачем умов кредитної угоди
виникла заборгованість, яка складає 88
947,32 гривень, у зв'язку з чим позивач
звернувся до суду, вибравши спосіб
захисту своїх порушених прав звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
Зобов'язання, згідно ст. 526 ЦК
України, має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Статтею 589 ЦК України встановлено,
що у разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент настання
терміну виконання зобов'язання,
забезпеченого заставою, воно не буде
виконано, якщо інше не передбачено
законом чи договором.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
іпотеку" у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що в разі
порушення основного зобов'язання та
(або) умов іпотечного договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцю та боржнику, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмову
вимогу про усунення порушення. В цьому
документі зазначається стислий зміст
порушених зобов'язань, вимога про
виконання порушеного зобов'язання у не
менш ніж тридцятиденний строк та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
цієї вимоги. Якщо протягом
встановленого строку вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки відповідно до цього
Закону. Недотримання цих правил є
перешкодою для звернення стягнення на
предмет іпотеки, але не перешкоджає
зверненню з позовом до боржника про
виконання забезпеченого іпотекою
зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 35
Закону України "Про іпотеку".
В порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону
України "Про іпотеку" позивачем не
надано доказів про отримання
відповідачем письмової вимоги про
усунення порушень з виплати кредиту та
попередження про звернення стягнення
на предмет іпотеки, у зв'язку з чим
неможливо встановити момент початку
перебігу тридцятиденного строку
добровільного виконання зобов'язань.
Крім того, в порушення ст. 37, 39
Закону України "Про іпотеку", позивачем
не надано доказів щодо опису
нерухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
іпотекодержателя, та оцінки предмета
іпотеки суб'єктом оціночної
Виселення осіб з квартири, що є
предметом іпотеки, заявлене позивачем
як позовна вимога, проводитися в
порядку, передбаченому законом.
Відповідно до довідок Фрунзівської
селищної ради та Фрунзівського РСГУ
ДМС України в Одеській області ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3 значиться зареєстрованим
за адресою АДРЕСА_1 з 05 лютого 2002 року , а
також за даною адресою з 21.11.2008 року
зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5,
разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
Відповідно до ст..12 ЗУ»Про основи
соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей»
держава охороняє і захищає права та
інтереси дітей під час вчинення
правочинів щодо нерухомого майна.
Зменшення або обмеження прав та
інтересів дітей під час вчинення
будь-яких правочинів щодо жилих
Право дитини на майно на житло є
одним з основним прав, адже без
мінімальної забезпеченості житлом і
майном нормальне існування дитини
Відповідно до Конвенції ООН про
права дитини, яка ґрунтується на
пріоритеті інтересів дитини у
суспільстві, зобов"язує Україну
привести всі нормативні документи
стосовно дитинства у відповідність
із сучасними міжнародними
стандартами, забезпечити суворе
додержання статей Конвенції . Тож
завдання нашої держави полягає у
розробленні національного захисту
прав, інтересів та потреб дітей
відповідно до міжнародних
стандартів, вирішенні організаційних
питань, забезпеченні галузі
висококваліфікованими кадрами та
належним фінансуванням.
Конвенція ООН про права
дитини не містить окремої статті
щодо захисту майнових та житлових
прав дітей. Однак принципові позиції
відстежуються в положеннях :
- поважання і забезпечення всіх прав
дитини без будь - якої дискримінації
незалежно від багатьох позицій, у
тому числі, і від майнового стану (
- забезпечення інтересів дитини,
такого захисту і піклування, які
необхідні для її благополуччя ( ст.. 3) ;
- забезпечення у максимально
можливій мірі виживання та здорового
розвитку дитини ( ст.. 6) ;
- жодна дитина не може бути об"єктом
свавільного або незаконного
втручання в здійснення її права на
недоторканість житла ( ст.. 16 ) ;
- закріплення " за кожною дитиною
право користуватися благами
соціального забезпечення " ( ст.. 26 ) ;
- визнання права кожної дитини на
рівень життя, необхідний для
фізичного, розумового, духовного,
морального та соціального розвитку,
для чого держава " в межах своїх
можливостей вживає необхідних
заходів щодо надання допомоги
батькам та іншим особам , які
виховують дітей, у здійсненні цього
права та у випадку необхідності
надає матеріальну допомогу і
підтримує програми, особливо щодо
забезпечення дитини харчуванням,
одягом і житлом" ( ст.. 27 ).
Згідно виписки з історії хвороби
від 23.07.2002 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
перебував на обстеженні у відділенні
нейрохірургії з 28.07.2002 р. по 19.08.2002 року
та йому було поставлено діагноз
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України "Про
іпотеку" одночасно з рішенням про
звернення стягнення на предмет іпотеки
суд за заявою іпотекодержателя вправі
винести рішення про виселення
мешканців, якщо предметом іпотеки є
житловий будинок або житлове
приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40
Закону України "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК
України - звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто
не може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування жилим приміщенням
інакше, як з підстав і порядку,
передбачених законом.
У частинах 2, 3 статті 40 Закону України
"Про іпотеку" законодавець встановив
певний порядок дій банку: після
прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
всі мешканці зобов'язані на письмову
вимогу іпотекодержателя або нового
власника добровільно звільнити
житловий будинок чи житлове приміщення
протягом одного місяця з дня отримання
цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять
житловий будинок у встановлений або
інший погоджений сторонами строк
добровільно, їх примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду.
Законом передбачено проведення
процедури виселення мешканців
житлового будинку чи житлового
приміщення і під час задоволення
позову про звернення стягнення на
предмет іпотеки, так і в подальшому, але
з дотриманням обов'язкової процедури
письмового попередження про
звільнення житлового приміщення
протягом одного місяця.
Позивач не дотримався цієї процедури,
та не надав доказів отримання
іпотекодавцям та мешканцям спірного
житлового будинку письмової вимоги, що
є підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог про виселення осіб з
квартири, що є предметом іпотеки.
Оскільки, на час звернення до суду
імперативно-диспозитивних приписів,
встановлених ч. 1 ст. 35, ст. 37, ст. 39, ч. 2 ст.
40 Закону України "Про іпотеку" та ч. 3 ст.
109 ЖК України, щодо примусового
виселення з квартири, на яку
здійснюється звернення як на предмет
іпотеки, то такі позовні вимоги на цій
стадії не можуть бути задоволені.
Згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення
майна громадян України, наданого як
забезпечення кредитів в іноземній
валюті», не може бути примусово
стягнуте нерухоме житлове майно, яке
вважається предметом застави, іпотеки,
якщо таке майно виступає як
забезпечення зобов'язань громадянина
України за споживчими кредитами,
наданими йому кредитними установами -
резидентами України в іноземній
валюті, та за умови, що: таке нерухоме
житлове майно використовується як
місце постійного проживання
позичальника поручителя або є об'єктом
незавершеного будівництва нерухомого
житлового майна, яке перебуває в
іпотеці, за умови, що у позичальника
або майнового поручителя у власності
не знаходиться інше нерухоме житлове
майно; загальна площа такого
нерухомого житлового майна не
перевищує 140 кв.м. для квартири та 250
кв.м. для житлового будинку.
Керуючись ст.ст.33,35,37,39,40 ЗУ «Про
іпотеку», ст.9 ЖК України, ст.ст. 10,11, 57, 60,
209,212,214-215 ЦПК України суд
У позові ПАТ КБ "ПриватБанк» до ОСОБА_1
про звернення стягнення, виселення -
Рішення може бути оскаржене
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції в десятиденний строк з дня
його проголошення.

СУДДЯ:підпис

Копія вірна. Суддя Фрунзівського
районного суду
І.В.Гончар