Справа № 583/1534/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Охтирський
міськрайонний суд Сумської області в
складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

з участю секретаря судового засідання
Марченко О.Ю.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача Потьомкіної
Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в Охтирка
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану по місту Охтирка
Охтирського міськрайоного управління
юстиції Сумської області, треті особи
ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним
та анулювання актового запису та
свідоцтва про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

24.04.2014 року позивач звернулась до суду
із зазначеним позовом. Свої вимоги
мотивує тим, що їй було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом після смерті ОСОБА_7 на ?
частину двокімнатної квартири у
АДРЕСА_1.

Посилаючись, на ст.. 1218 ЦК України,
позивач зазначає, що до складу спадщини
входять усі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті.

Під час розгляду іншої справи, позивачу
стало відомо, що 15 червня 2010 року
Відділом РАЦС було видано свідоцтво
про розірвання шлюбу між ОСОБА_7, який
все своє майно заповідав позивачці, та
ОСОБА_8

Позивачка вважає, що свідоцтво про
розірвання шлюбу є недійсним, таким, що
винесено незаконно, оскільки шлюб між
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не розривався.

ОСОБА_7 16 квітня 2008 року був засуджений
Охтирським міськрайонним судом до 6
років позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК
України та відбував покарання у
виправній колонії № 116. З цього часу
ОСОБА_8 мала можливість розірвати шлюб
з ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 107 СК
України, яка була чинною до 01.07.2010 року.

Проте після засудження чоловіка,
ОСОБА_8 відвідувала його у в'язниці та
ним було видано на її ім'я довіреність
на представлення його інтересів, після
отримує у спільну часткову власність в
порядку приватизації разом з чоловіком
кв. АДРЕСА_1.

Позивач вважає, що ОСОБА_8 не мала
наміру розлучатися, оскільки на той час
тяжко хворіла, ходити практично не
могла, весь час лежала у ліжку та
потребувала стороннього догляду. У
паспорті ОСОБА_8 відсутня відмітка про
розірвання шлюбу.

Крім цього, посилаючись на Правила
реєстрації актів громадянського стану
в Україні, затверджених наказом
Міністерства юстиції № 719/4940 від 18.10.2000
року, зазначає про те, що відділ
реєстрації актів громадянського стану
повідомляє другого з подружжя, який
перебуває у виправно-трудовій установі
і встановлює строк, протягом якого слід
сповістити, чи є спір про дітей, поділ
майна або сплату аліментів.

Під час спілкування з ОСОБА_7 після його
звільнення з місць позбавлення волі,
останній вважав померлу ОСОБА_8 своєю
дружиною, що свідчить про те, що йому
невідомо було про одностороннє
розлучення.

Тому позивач звернулась до суду та
просить визнати недійсним та анулювати
актовий запис № 70 від 15.06.2010 року,
вчинений в книзі реєстрації актів про
розірвання шлюбу Відділом реєстрації
актів цивільного стану по місту
Охтирка Охтирського міськрайонного
управління юстиції Сумської області,
визнати недійсним та анулювати
Свідоцтво про розірвання шлюбу Серія
НОМЕР_1 від 15.06.2010 року, виданого
Відділом реєстрації актів цивільного
стану по місту Охтирка Охтирського
міськрайонного управління юстиції
Сумської області.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, про час і місце слухання
справи була повідомлена належним
чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги
підтримала, крім цього пояснила, що
неозброєним оком видно, що у заяві про
розірвання шлюбу та у книзі видачі
свідоцтв про розірвання шлюбу різні
підписи.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги в повному
обсязі з підстав, викладених у позові.
Крім цього пояснив, що ОСОБА_8 не мала
наміру розривати шлюб. Так, вона
відвідувала колонію після засудження
чоловіка, зробила приватизацію, в тому
числі і на померлого, в період з 07.06.2010
року по 14.06.2010 року знаходилась на
лікуванні, у заяві на розірвання шлюбу,
як встановлено експертом, не її підпис,
у заяві не зазначено дату народження
місце проживання та паспортні дані, у
заяві було зазначено, що надано рішення
суду, тоді як був вирок, у паспорті
відсутній штамп, у квитанції за
розірвання шлюбу не зазначено її
ідентифікаційного коду, все це
свідчить про те, що розірвання шлюбу
оформляла інша особа, якій ці дані
відомі не були. Крім цього, в той період
ОСОБА_8 проживала у с. В.Чернеччина
Сумського району.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечувала,
зазначивши, що реєстрація розірвання
шлюбу була виконана у повній
відповідності до Сімейного кодексу
України та Правил реєстрації актів
цивільного стану в Україні,
затверджених Міністерством юстиції
України № 1154/5 від 22.11.2007 року, які діяли
на той час, а не у відповідності до тих,
на які позивач посилається у позові.

Треті особи в судове засідання не
з'явились. Проте їх представник надав
суду заяву про застосування позовної
давності, в якій крім цього зазначено
наступне. Спір стосується померлих
батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Ніякі права
позивача в зв'язку з розірванням шлюбу
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не є порушеними. Про
розірвання шлюбу позивачці було відомо
ще в 2010 році після смерті ОСОБА_8,
оскільки ОСОБА_1 (мати позивача) була
опікуном неповнолітньої ОСОБА_5
оформляла спадщину в інтересах
останньої, таким чином строк позовної
давності сплив.

В зв'язку з наведеним, просив відмовити
у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у справі
докази, судом встановлені наступні
факти та відповідні їм правовідносини.

14.12.2013 року позивач ОСОБА_4 отримала
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, посвідченого 04.07.2012 року на ?
частину квартири у АДРЕСА_1, після
смерті ОСОБА_7 (а.с. 21).

29.07.1989 року Великочерниччанською
сільською радою Сумського району був
зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 та
ОСОБА_8, актовий запис № 13, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу НОМЕР_2., після шлюбу
остання взяла прізвище «ОСОБА_8» (а.с. 10).

Від шлюбу народилося двоє дітей:
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво НОМЕР_3
а.с. 12), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво
НОМЕР_4 а.с. 13) - треті особи у справі.

Відповідно до ст. 105 СК
України, шлюб припиняється внаслідок
його розірвання за спільною заявою
подружжя відповідно до ст.. 106 або
одного з них відповідно до ст.. 107 СК
України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 СК України,
яка була чинною на час розірвання
шлюбу, шлюб розривається державним
органом реєстрації актів цивільного
стану за заявою одного із подружжя,
якщо другий із подружжя засуджений за
вчинення злочину до позбавлення волі
на строк не менш як три роки.

Як вбачається з довідки Охтирського
міськрайонного суду № 1-116 від 13.05.2008 р.
(а.с. 14) ОСОБА_7 був засуджений 16.04.2008 року
за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років
позбавлення волі.

Як вбачається з довідки Сумської
виправної колонії управління ДДУПВПВ в
Сумській області № 116 (а.с. 15) ОСОБА_7
утримувався в цій колонії.

Як вбачається з довідки Охтирського МВ
УМВС України в Сумській області (а.с. 16)
ОСОБА_7 звільнився з місць позбавлення
волі та став на облік Охтирського МВ
07.10.2011 року.

Як вбачається з довіреності (а.с. 17) та
документів на приватизацію (а.с. 18-20)
ОСОБА_8 дійсно під час відбування
покарання ОСОБА_7 отримала від нього
довіреність на представництво з питань
приватизації на його частину майна та
оформила таку приватизацію, проте це
ніяким чином не доводить, що вони
продовжували підтримувати сімейні
стосунки.

Ст.. 107 СК не пов'язує розірвання шлюбу
органом реєстрації актів цивільного
стану із наявністю будь-якого спору,
тому посилання позивача на те, що
відділом реєстрації цивільного стану
не було надано строк ОСОБА_7, протягом
якого він мав сповістити, чи є спір, є
недоцільним, оскільки такі вимоги
містились у ст.. ст.. 42, 182 КпШС України,
який на момент розірвання шлюбу не
діяв, як і не діяли Правила реєстрації
актів громадянського стану в Україні,
затверджені наказом Міністерства
юстиції № 719/4940 від 18.10.2000 року, на які
також посилається позивач у своєму
позові.

Згідно з відомостями актового запису, з
відповідною заявою (а.с. 51) щодо
державної реєстрації акту цивільного
стану про розірвання шлюбу звернулася
ОСОБА_8, про що свідчить підпис вказаної
особи у заяві. На посвідчення особи,
ОСОБА_8 надано паспорт НОМЕР_5, виданий
Охтирським МРВ УМВС України в Сумській
області 17.04.1998 р.

Посилання представників позивача
на те, що у заяві вказані тільки
прізвище ім'я по-батькові ОСОБА_7, а не
вказані інші дані свідчить про те, що
заяву подавала інша особа, якій такі
відомості відомі не були, судом не
беруться до уваги, оскільки це
суперечить п. 8 розділу 4 глави ІІІ
діючих на той час Правил реєстрації
актів цивільного стану в Україні,
затверджених Міністерством юстиції
України № 1154/5 від 22.11.2007 р., в яких
зазначено, що якщо розірвання шлюбу
реєструється одним з подружжя, то при
складанні актового запису до нього
вносяться всі необхідні відомості
щодо цієї особи. Щодо другого з
подружжя зазначаються лише прізвище до
розірвання шлюбу, власне ім'я, по
батькові.

До заяви було додано квитанцію про
сплату державного мита за розірвання
шлюбу (а.с. 51), в якій вказано, що
платником є ОСОБА_8 Посилання
представників позивача на те, що
відсутність ідентифікаційного коду
підтверджує те, що гроші сплачувала
інша особа, не заслуговують на увагу,
оскільки при обов'язковій наявності
такого коду при сплаті коштів, інша
особа також не могла б сплатити гроші
за відсутністю такого коду.

До заяви було надано вирок суду,
відповідно до якого ОСОБА_7 було
засуджено до 6 років позбавлення волі
за нанесення умисного тяжкого
тілесного ушкодження потерпілій
ОСОБА_8, тому остання мала всі підстави
розірвати шлюб з особою, яка завдала їй
тяжких тілесних ушкоджень.

Після отримання такої заяви, працівник
відповідача у відповідності з п. 5
розділу 4 глави ІІІ діючих на той час
Правил реєстрації актів цивільного
стану в Україні, затверджених
Міністерством юстиції України № 1154/5
від 22.11.2007 р. зробив запит до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем складання актового
запису про шлюб ( а.с. 54), згідно з п. 6
Правил з відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Сумського
районного управління юстиції Сумської
області було отримано повідомлення про
відсутність відмітки про розірвання
шлюбу (а.с. 55).

Після цього, 15.06.2010 року ОСОБА_8
звернулась до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану та
провідним спеціалістом було оформлено
розірвання шлюбу, прийнято постанову №
11-02-51 про припинення шлюбу (а.с. 56).

На підтвердження проведеної
реєстрації юридичного факту заявником
отримано свідоцтво про розірвання
шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Про отримання такого свідоцтва
свідчить підпис у Книзі обліку
оприбуткування й витрачення бланків
свідоцтв про розірвання шлюбу, про
отримання свідоцтва про розірвання
шлюбу № з/п 141 (а.с. 59-60).

Згідно з п. 18, 21 Правил до відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем складання актового
запису про шлюб та до Сумської
виправної колонії № 116 було надіслано
повідомлення про реєстрацію
розірвання шлюбу (а.с. 57-58).

Як вбачається з надісланого
повідомлення (а.с. 126), Сумською
виправною колонією № 116 таке
повідомлення було отримано 22.06.2010 року,
а тому ОСОБА_7 було відомо про
розірвання шлюбу.

Як вбачається з медичної документації
(а.с. 44-45, 72, 80, 81,), оглянутої в судовому
засіданні медичної карти
стаціонарного хворого № 550 та повного
витягу з Державного реєстру актів
цивільного стану громадян щодо
актового запису про смерть (а.с. 69-70)
ОСОБА_8 дійсно тяжко хворіла на
злоякісне новоутворення центральної
частки лівої молочної залози гр.. ІІІ
ст.. ІІ з 28.01.2010 року, що і стало причиною
її смерті.

Ксерокопія паспорта (а.с. 11) не містить
відомостей про розірвання шлюбу, проте
з неї неможливо визначити коли саме
ксерокопія була зроблена, а таким чином
і не можна беззаперечно стверджувати,
що ОСОБА_8 після отримання свідоцтва
про розірвання шлюбу не було
поставлено штампу до паспорта.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла, відповідно
до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6
(а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_7, відповідно
до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7
(а.с.9).

У висновку експерта № 69 від 14.07.2014року
(а.с. 105-115) зазначено, що вирішити
питання, чи виконаний підпис від імені
ОСОБА_8 в графі № 141 в колонці «Розписка
про одержання свідоцтва або назва
відділу реєстрації актів цивільного
стану, в який надіслано свідоцтво»
Книги обліку оприбуткування й
витрачення бланків свідоцтв про
розірвання шлюбу Відділу державної
реєстрації актів цивільного стану по
м.Охтирка Охтирського МРУЮ Сумської
області (аркуш 53) не видається за
можливе через малий обсяг графічної
інформації, що міститься в підписі,
обумовлений стислістю і простотою його
будови; Підпис від імені ОСОБА_8,
зображення якого міститься в графі
«Підпис заявника» на другій сторінці
аркуша (а.с. 51) копії заяви про
розірвання шлюбу від 05.05.2010 р., що
завірена 23.05.2014 р. підписом провідного
спеціаліста відділу С.В.Степаненко та
скріплена відбитком гербової печатки,
виконаний не ОСОБА_8, зразки підпису
якої надані, а іншою особою.

Проте, висновок експерта викликає у
суду глибокі сумніви, оскільки
досліджувались 2 майже ідентичні
підписи і у другому випадку (ксерокопія
підпису) графічної інформації було
достатньо, а у першому ( оригінал
підпису) - недостатньо. Експерт,
вийшовши за межі питань, які перед ним
ставились судом, сам собі поставив
питання, та сам на нього відповів,
дослідив ксерокопію підпису, порушивши
Інструкцію про призначення та
проведення судових експертиз та
експертних досліджень,
Науково-методичні рекомендації з
питань підготовки та призначення
судових експертиз та експертних
досліджень, затверджених Наказом
Міністерства юстиції України 08.01.1998 р.
№ 53/5(у редакції наказу Міністерства
юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), оскільки
в п. 1.1. Рекомендацій зазначено, що для
проведення почеркознавчих досліджень
рукописних записів та підписів
надаються оригінали документів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Звертаючись до суду позивач та її
представники вказували, що ОСОБА_8 не
мала наміру розривати шлюб.

Згідно з ст. 108 Сімейного Кодексу
України, в редакції на момент
розірвання шлюбу, за заявою
заінтересованої особи розірвання
шлюбу, здійснене органами РАЦС може
бути визнане судом фіктивним, якщо буде
встановлено, що жінка та чоловік
продовжували проживати однією сім'єю і
не мали наміру припиняти шлюбні
відносини.

В даному випадку позивачем таких
обставин доведено не було.

Крім цього, право на звернення до суду з
таким позовом має заінтересована
особа, якщо розірванням шлюбу були
порушені, невизнані або оспорені її
права, свободи чи інтереси.

Шлюб було розірвано 15 червня 2010 року.
Колишнє подружжя розірвання шлюбу не
оспорювало.

Позивач зазначає, що вона є
спадкоємицею ОСОБА_7 Таким чином,
визнання розірвання шлюбу недійсним їй
необхідне для отримання більшої
кількості спадкового майна.

Позивачка одержала свідоцтво про право
на спадщину 14 грудня 2013 року, на
підставі заповіту від 04.07.2012 року, тобто
через тривалий час після розірвання
шлюбу ОСОБА_8 і ОСОБА_7

Отже, жодне право позивачки не
порушено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
права позивача не є порушеними, а
обставини, на які посилається позивач,
як на підставу для задоволення позову,
не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Враховуючи наведене, розгляд питання
про застосування строків позовної
давності є недоцільним.

В зв'язку з відмовою у позові, судові
витрати не підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218
ЦПК України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану по місту Охтирка Охтирського
міськрайоного управління юстиції
Сумської області, треті особи ОСОБА_5,
ОСОБА_6, про визнання недійним та
анулювання актового запису та
свідоцтва про розірвання шлюбу -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Сумської області
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасували, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області
Н.О.Соколова