Єдиний унікальний номер 257/3616/13-ц
Номер провадження 22-ц/775/2073/2014
Головуючий в 1 інстанції - Бурлаченко
Доповідач - Гапонов А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 серпня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області в
складі:

Головуючого судді Гапонова А.В.

суддів Краснощокової Н.С., Безрученко
Ю.О.,

при секретарі Козаку І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського
районного суду м. Донецька від 14 січня
2014 року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ВУСО» про стягнення майнової
і моральної шкоди, страхового
відшкодування шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м.
Донецька від 14 січня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1,
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО» про
стягнення майнової і моральної шкоди,
страхового відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди -
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
відшкодування майнової шкоди у сумі
3124,04 грн. та судові витрати в сумі 604,76
грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. а
всього в загальній сумі 5728,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3
відшкодування моральної шкоди у сумі
1000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія
«ВУСО» на користь ОСОБА_2 страхове
відшкодування у розмірі 10326,96 грн. та
судові витрати 2024,64 грн., а всього у
загальній сумі 12351,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення Київського районного
суду м. Донецька від 14 січня 2014 року
скасувати, та відмовити у задоволені
позову.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги, апелянт зазначив, що оскільки
транспортні засоби по його полосі не
рухалися, то не можливо стверджувати,
що ДТП було здійснено з вени апелянта в
результаті обгону, оскільки згідно
правил дорожнього руху обгін
вважається випередження транспортного
засобу який саме рушить по той же
полосі. А також, апелянт вважає, що
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди позивачам, незаконно
за дії, які він не здійснював.

Належним чином, телефонограмами
сторони повідомлені про день та час
судового засідання, але не прибули у
судове засідання.

Від позивачів надійшли письмові заяви
про розгляд справи у їх відсутність.

Але раніше в судових засідання ОСОБА_1
доводи скарги підтримав, просив
рішення суду скасувати, у задоволенні
позову відмовити.

Позивачі проти доводів скарги
заперечували, просили рішення суду
залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, дослідивши матеріали
справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги в межах
апеляційного оскарження, апеляційний
суд вважає, що скарга задоволенню не
підлягає, а оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
автомобіль ЗАЗ DAEWOO Lanos належить на
праві власності ОСОБА_2, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію ТЗ НОМЕР_2, від 15.03.2003 року.

09.11.2012р. приблизно об 11-35 на вул. Щорса
напроти будинку № 75 рухались в колоні в
одному напрямку два транспортних
засоби - попереду ЗАЗ DAEWOO Lanos державний
номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3,
який керував автомобілем на підставі
довіреності, наданої власником
автомобіля, та позаду на відстані
приблизно 20 метрів автомобіль Ssang Yong,
державний номер НОМЕР_1 під керуванням
ОСОБА_1

Водій ЗАЗ DAEWOO Lanos, виконуючи лівий
поворот, переконався у безпеці маневру,
у відсутності транспортних засобів на
зустрічній смузі з обох боків, включив
лівий поворот, що підтвердив також
відповідач, та почав маневр поворота.
Автомобіль відповідача, перебуваючи
позаду, будучи відділеним від
автомобілю ЗАЗ DAEWOO Lanos іншими
автомобілями, несподівано у порушення
ПДР перетнув суцільну лінію, виїхав на
зустрічну смугу та вдарив автомобіль
ЗАЗ DAEWOO Lanos, який завершував маневр
лівого повороту.

В результаті вищезазначених дій, з вини
водія ОСОБА_1, відбулося зіткнення
автомобілі, була пошкоджена ліва
передня та ліва задня частина
автомобіля ЗАЗ DAEWOO Lanos.

Після дорожньо-транспортної пригоди
працівниками ДАІ складено протокол про
адміністративне правопорушення, але
тільки на ОСОБА_3, який, виконуючи лівий
поворот, нібито, не забезпечив безпеку
руху, що призвело до зіткнення з
транспортним засобом, що рухався у
попутному напрямку, чим порушив п.10.1
ПДР. При складанні протоколу
працівниками ДАІ зафіксували той факт,
що відповідач рухався у попутному
напрямку, проте зіткнення відбулося на
лівій зустрічній смузі, відділеній від
правової смуги суцільною лінією, яку
ПДР забороняють перетинати для обгону,
а отже, і вчиняти обгін за її наявності.
Саме такий заборонений обгін і призвів
до ДТП.

У відношенні водія ЗАЗ DAEWOO Lanos
адміністративне провадження було
закрите постановою Київського
районного суду м. Донецька від 07.12.2012р.,
що набрала за відсутності у його діях
складу адміністративного
правопорушення. Суд дійшов висновку
про те, що ДТП сталося не з вини ОСОБА_3,
який не порушував правил дорожнього
руху.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
ОСОБА_3 частково, суд першої інстанції
виходив з того, що ДТП сталось з вини
водія ОСОБА_1, в результаті чого була
пошкоджена ліва передня та ліва задня
частина автомобіля ЗАЗ DAEWOO Lanos, крім
того у відношенні ОСОБА_3 було винесено
постанову про закриття
адміністративного провадження, за
відсутністю у його діях складу
адміністративного правопорушення.

Такий висновок суду є вірним та
ґрунтується на вимога матеріального та
процесуального права.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ч.1 ЦПК України,
апеляційний суд під час розгляду
справи в апеляційному порядку
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ч. 1 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

За положеннями ст. ст. 1166, 1167 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини, крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Таким чином, під час вирішення спорів
про відшкодування шкоди за вказаними
нормами права доказуванню підлягають:
факт спричинення шкоди, протиправність
дій заподіювача і його вина, причинний
зв'язок між протиправною дією та
негативними наслідками.

Згідно п. З Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичний чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» розмір
відшкодування моральної (немайнової
шкоди) шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних, тощо),
який зазнав позивач, характеру
немайнових витрат (їх тривалість,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виборчих стосунках,
ступінь знищення престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації, при цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги відносно
неналежної правової оцінки наданим
сторонами доказам, є непереконливими
та спростовуються матеріалами справи,
з яких вбачається, що, ухвалюючи
рішення, суд, відповідно до вимог ст. 212
ЦПК України, надав оцінку належності,
допустимості, достовірності кожного
доказу окремо, їх достатності,
взаємному зв'язку доказів у їх
сукупності, а також навів мотиви, з яких
він дійшов до висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим рішення
у цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ…

Як вбачається адміністративної справи
№3/0523/3869/2012, провадження 0523/16426/2012,
постановою Київського районного суду
м. Донецька від 07.12.2012 року
адміністративне провадження у скоєнні
правопорушення, передбаченого ст.124
КпАП України у відношенні ОСОБА_4
закрито за відсутністю у його діях
складу адміністративного
правопорушення.

Судом було задоволено клопотання
відповідача та по справі проведена
авто технічна експертиза, за
висновками якої експерт надав два
варіанта відповіді на поставлені
питання, з який вбачається, що в данні
дорожній ситуації, якщо позивач перший
почав рухатися, то він порушив п.10.1
Правил дорожнього руху України, якщо
відповідач перший почав рухатись, то
він порушив п.1.1 Правил дорожнього руху
України.

Враховуючи, що у відношенні позивача є
вступивши в законну силу рішення суду
про Артуровича закрито за відсутністю
у його діях складу адміністративного
правопорушення, колегія суддів вважає
доведеним, що ДТП сталась за виною саме
відповідача.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та не дають
підстав вважати, що судом першої
інстанції були допущені порушення норм
матеріального та процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303 - 315 ЦПК України,
апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Донецька від 14 січня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді: