Справа № 515/1497/14-ц
Провадження № 2/515/1828/14
Татарбунарський районний суд Одеської
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року. Татарбунарський
районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Семенюк
Л.А.

при секретарі Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Татарбунари справу за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про збільшення розміру
стягнення аліментів на утриманні
дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про збільшення розміру
стягнення аліментів на утриманні
дитини, посилаючись на те, що вона
перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в
шлюбі, який згодом було розірвано. Від
даного шлюбу у сторін народилась
донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка
проживає разом з позивачкою та
знаходиться на її утриманні.

Згідно рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області №2-713/12
від 10.01.2012 року, із ОСОБА_2 стягнуто на її
користь аліменти на утримання доньки у
розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
до повноліття дитини. Крім того,
рішенням цього ж суду за №2-791/1529/12 від
12.12.2012 року з ОСОБА_2 було стягнуто
аліменти на утримання позивачки у
розмірі 280 грн. щомісячно до досягнення
донькою ОСОБА_3 трирічного віку, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

На даний час позивачці стало відомо, що
відповідач працює по найму, без
оформлення трудових відносин і має
досить непоганий заробіток, про що він
сам їй повідомляв, однак сплачує їй
аліменти на утримання дитини в
мінімальному розмірі, а саме 450 гривень,
що складає 30% прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку.

За таких обставин, позивачка
звернулась до суду з позовом про
збільшення розміру стягнення
аліментів з відповідача, оскільки вона
витрачає дуже багато коштів на
утримання доньки, а матеріальне
становище платника аліментів
покращилось, у нього немає на утриманні
інших дітей чи непрацездатних осіб,
тому, на її думку, він має можливість
сплачувати аліменти на утримання
доньки у твердій грошовій сумі, а саме
1000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивачка вимоги
позову підтримала в повному обсязі,
пояснивши, що їй відомо, що відповідач
працює на хлібопекарні, крім того
займається виловом риби та
виготовленням риболовецьких сітей,
тому має достатній заробіток щоб
сплачувати аліменти у більшому
розмірі, а саме по 1000 гривень щомісячно
на утримання дитини. Крім того,
пояснила, що дитина часто хворіє, на що
також потрібні додаткові кошти.

Відповідач в судовому засіданні вимоги
позову не визнав, пояснивши, що він є
безробітним, щойно подав заяву до
центру зайнятості щодо постановки на
облік, тому це питання ще в процесі
перевірки. На даний час він має
мінливий, нерегулярний дохід,
перебиваючись підробітками за наймом,
а тому не може сплачувати аліменти на
користь позивачки у розмірі 1000 грн.
Крім того, ОСОБА_2 в своїх запереченнях
посилається на те, що позивачкою не
надано доказів, що підтверджують
наявність особливих обставин, що
спричинили збільшення витрат на дитину
та збільшення доходу відповідача, а
тому просить залишити незмінним розмір
аліментів, які стягуються з нього на
користь ОСОБА_1

Вислухавши пояснення та доводи сторін,
дослідивши матеріали справи, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення позову, виходячи з
наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
сторони по справі є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією
свідоцтва про народження дитини серії
НОМЕР_1 (а.с.3). Згідно рішення
Татарбунарського районного суду
Одеської області від 10.01.2012 року
відповідач сплачує на користь
позивачки аліменти на утримання доньки
ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів
заробітку, але не менше 30% прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 13.09.2012 року до досягнення
нею повноліття, тобто до 30.04.2029 року, що
вбачається з копії виконавчого листа
по справі №2-713/2012(а.с.5). Заборгованості
по аліментам за відповідачем не
значиться, що не заперечувалось
сторонами по справі.

З довідки №326, виданої виконкомом
Татарбунарської міської ради
Одеської області (а.с.6), слідує, що на
утриманні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2
знаходиться її дитина - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля неї за
адресою: м.Татарбунари, вул.
Космонавтів, 31.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
своїх неповнолітніх дітей до
досягнення ними повноліття.

Згідно ст.182 СК України при визначенні
розміру аліментів суд враховує: стан
здоров'я та матеріальне становище
дитини; стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;
наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина; інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.183 СК України,
розмір аліментів визначається у частці
від заробітку(доходу) матері, батька
дитини.

Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу
України якщо платник аліментів має
нерегульований, мінливий дохід,
частину доходу одержує в натурі, а
також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

Частина перша статті 192 Сімейного
Кодексу України передбачає, що розмір
аліментів, визначений за рішенням суду
або домовленістю між батьками, може
бути згодом зменшено або збільшено за
рішенням суду за позовом платника або
одержувача аліментів у разі зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 15
травня 2006 року №3 «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справи щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів» розмір аліментів,
визначений судовим рішенням або за
домовленістю між батьками, суд може
змінити за позовом платника або
одержувача аліментів у зв'язку зі
зміною матеріального чи сімейного
стану, погіршення чи поліпшення
здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України,
розмір аліментів, визначений рішенням
суду, не вважається незмінним. Отже, у
зв'язку із значним покращенням
матеріального становища платника
аліментів матір дитини може подати до
суду заяву про збільшення розміру
аліментів. Значне погіршення
матеріального становища батька може
бути підставою для його вимоги про
зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України
за рішенням суду розмір аліментів
визначається у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає
підстави для зміни розміру аліментів,
визначеного за рішенням суду, але не
пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3
ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України
тільки вказує на можливість зміни
раніше встановленого розміру
аліментів за наявності доведених в
судовому порядку підстав, а саме: зміни
матеріального або сімейного стану,
погіршення або поліпшення здоров'я
когось із них та в інших випадках,
передбачених цим Кодексом.

Однак, в матеріалах справи взагалі
відсутні будь-які докази того, що
матеріальне становище позивачки з часу
ухвалення рішення Татарбунарським
районним судом Одеської області від
10.01.2012 року - погіршилося, також
відсутні будь-які докази того, що
матеріальне становище відповідача
ОСОБА_2 - поліпшилося. В судове
засідання позивачка також доказів
цього не надала, її доказування
грунтуються на припущеннях, що є
порушенням вимог ч.4 ст.60 ЦПК України.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Посилання позивачки в своїх поясненнях
на те, що дитина часто хворіє та
потребує додаткових витрат на
лікування, не може бути підставою для
зміни встановлених судом аліментів
відповідно до вимог ст.192 СК України.
При наявності доказів, це може бути
підставою для застосування вимог ст.185
СК України, якою передбачено
зобов'язання батьків брати участь у
додаткових витратах на дитину.

Однак, з такими позовними вимогами
позивачка до суду не зверталася.

За встановлених обставин, які
підтверджуються матеріалами справи,
підстав для задоволення вимог
позивачки щодо збільшення розміру
стягнення аліментів на утриманні
дитини - немає.

Керуючись ст.ст.58-60, 208, 213-215, 218 ЦПК
України, ст.ст.180-184, 192 Сімейного кодексу
України, постановою Пленуму Верховного
Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про
застосування судами окремих норм
Сімейного Кодексу України при розгляді
справи щодо батьківства, материнства
та стягнення аліментів", суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про збільшення розміру стягнення
аліментів на утриманні дитини -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Татарбунарський районний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Семенюк