У х в а л а

іменем україни

24 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Остапчука Д. О.,
Мартинюка В. І., Наумчука М.
І.,

провівши попередній розгляд справи за
позовом ОСОБА_4 до Одеської міської
ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя
особа - Шоста Одеська державна
нотаріальна контора, про визнання
права власності на спадщину у порядку
спадкування за законом та заповітом, за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про визнання
заповіту недійсним, за касаційною
скаргою ОСОБА_7 на рішення
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12 грудня 2012 року та ухвалу
апеляційного суду Одеської області від
15 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до Одеської міської
ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, у якому
зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його
батько ОСОБА_8, після смерті якого
відкрилася спадщина на 1/2 частини
житлового будинку АДРЕСА_1, який батько
ОСОБА_8 та мати ОСОБА_9 збудували в
період шлюбу. Спадкоємцями першої
черги за законом були він та брат
ОСОБА_10 Позивач вважав, що
фактично прийняв спадщину після смерті
батька, оскільки проживав у цьому
будинку на час відкриття спадщини, а
брат ОСОБА_10 спадщину не прийняв.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_9, після
смерті якої відкрилася спадщина на
іншу Ѕ частини вказаного будинку. За
життя мати склала заповіт на його ім'я.
Спадщину позивач не оформив у зв'язку з
відсутність правоустановчих
документів спадкодавців на вказаний
будинок. ІНФОРМАЦІЯ_4 брат ОСОБА_10
помер. Його дружина ОСОБА_7 після смерті
чоловіка ОСОБА_10 29 серпня 2011 року
безпідставно отримала свідоцтво про
право на спадщину за законом на
1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1
як таку, що її чоловік ОСОБА_10 прийняв
після смерті батька ОСОБА_8

Посилаючись на вказані обставини та
уточнивши позовні вимоги, просив суд
встановити факт родинних відносин його
з ОСОБА_8 як сином та батьком;
встановити факт прийняття ним спадщини
після смерті батька ОСОБА_8 та матері
ОСОБА_8; визнати недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
отримане 29 серпня 2011 року ОСОБА_7 на Ѕ
частини житлового будинку АДРЕСА_1;
визнати за ним у порядку спадкування за
законом після смерті батька ОСОБА_8
право власності на Ѕ частини вказаного
будинку, а у порядку спадкування за
заповітом після смерті матері ОСОБА_9 -
на іншу Ѕ частини будинку.

У червні 2012 року ОСОБА_7 звернулася
до суду із позовом до ОСОБА_4, у якому,
посилаючись на приписи ч. 1 ст. 225 ЦК
України, просила визнати заповіт,
складений 23 червня 1995 року ОСОБА_9 на
ім'я ОСОБА_4, недійсним.

Рішенням Малиновського районного
суду м. Одеси від 12 грудня 2012
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
15 травня 2014 року, позов ОСОБА_4
задоволено частково.

Встановлено факт того, що ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнано свідоцтво про право на
спадщину за законом від 29 серпня
2011 року, видане на ім'я ОСОБА_7 на Ѕ
частини житлового будинку та надвірних
споруд, розташованого АДРЕСА_2,
недійсним.

В іншій частині позову ОСОБА_4
відмовлено.

Позов ОСОБА_7 залишено без
задоволення.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права та неправильне
застосування норм матеріального права,
ухвалені у справі судові рішення
просить скасувати та направити справу
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_7 необхідно
відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України
передбачено, що під час розгляду справи
в касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, доводи скарги про неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
безпідставні.

Враховуючи наведене та положення
ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відхилення касаційної скарги і
залишення рішення суду першої
інстанції та ухвали апеляційного суду
без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Малиновського районного
суду м. Одеси від 12 грудня 2012
року та ухвалу апеляційного суду
Одеської області від 15 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
Д. О. Остапчук

В. І. Мартинюк

М. І. Наумчук