Справа № 502/2391/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
м. Кілія.

Кілійський районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Кас'яненко О.Я.,

з участю представників позивача ОСОБА_1
та ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Кілія цивільну
справу

за позовом

ОСОБА_1, якій діє від імені та в
інтересах ОСОБА_5

до

ОСОБА_3

про

стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, який діє від імені та в
інтересах ОСОБА_5 13.09.2013 року звернувся
до Кілійського районного суду Одеської
області з позовною заявою до ОСОБА_3 та
просив суд:

- стягнути з відповідача на користь
позивачки аліменти на утримання
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій
сумі, в розмірі 1000 гривень щомісячно,
починаючи стягнення з дня подання
позову і до досягнення дитиною
повноліття, з індексацією відповідно
до чинного закону;

- при наявності чеків, квитанцій та
інших фінансових документів,
пред'явлених державному виконавцю
стягувати з відповідача на користь
позивачки додаткові витрати на
утримання дитини, без окремого рішення
суду.

Під час розгляду справи, представник
позивача ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги
та просить суд:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
аліменти на утримання ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, в
розмірі 1000 гривень щомісячно,
починаючи стягнення з дня подання
позову і до досягнення дитиною
повноліття, з індексацією відповідно
до чинного закону;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
аліменти на її утримання, в твердій
грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень
щомісячно, до досягнення ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_9.

В судовому засіданні представники
позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пояснили
наступне.

19.05.2012 року ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_3,
змінивши своє дівоче прізвище на -
ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 у шлюбі народилась
ОСОБА_6, батьками якої є ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 Після народження дитини родина
стала мешкати у м. Київ, за місцем
проживання чоловіка. ОСОБА_3 займався
підприємницькою діяльністю та
щомісячно отримував значний дохід.
Сімейне життя подружжя не склалось, у
зв'язку з чим, на початку січня 2013 року
ОСОБА_5 разом з дитиною переїхала
мешкати у с. Василівка, Кілійського
району, Одеської області до своїх
батьків. Рішенням Кілійського
районного суду Одеської області від
19.11.2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5
було розірвано. Після переїзду
позивачки з дитиною до с. Василівка,
Кілійського району, Одеської області
ОСОБА_3 декілька разів приїжджав до них
у гості та привозив продукти
харчування та деякі речі для дитини, а
також один раз переказав на ім'я матері
позивачки незначну суму коштів для
дитини. ОСОБА_5 знаходячись у відпустці
по догляду за малолітньою дитиною не в
змозі працювати та отримувати доходи, у
зв'язку з чим не працює. ОСОБА_3, який
щомісячно заробляє приблизно 4-6 тисяч
гривень, однак не зважаючи на це
матеріальну допомогу на утримання
своєї доньки та колишньої дружини,
добровільно не надає.

На підставі викладеного, представники
позивача просять суд задовольнити
позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 пояснили, що не заперечують
проти стягнення з відповідача
аліментів на утримання неповнолітньої
доньки в розмірі 600 гривень щомісячно, в
іншій частині позов не визнають.
Сторона не заперечує, що з початку
січня 2013 року ОСОБА_5 разом з донькою
ОСОБА_6 переїхали мешкати до с.
Василівка, де мешкають батьки
позивачки. Зважаючи на те, що раніше
відповідач мав значні доходи, він
добровільно надавав матеріальну
допомогу на утримання своєї доньки у
розмірі 2-3 тисячі гривень щомісячно.
Надання допомоги відобразилось у тому,
що відповідач постійно приїжджаючи до
с. Василівка, привозив доньці продукти
дитячого харчування, одяг та інші
необхідні речі. Однак колишня дружина
та її батьки періодично відмовлялись
приймати продукти харчування та речі.
Також декілька разів ОСОБА_3 переводив
на ім'я колишньої тещі гроші, які
витрачались на потреби дитини.

На теперішній час ОСОБА_3 не в змозі
сплачувати щомісячно аліменти в
розмірі 2000 гривень, оскільки його
доходи значно зменшились, а на його
утриманні знаходяться непрацездатні
батьки-пенсіонери, а також хворий
дідусь, якому він також надає
матеріальну допомогу на придбання
ліків. Також ОСОБА_3 щомісячно витрачає
значну суму грошей на утримання житла у
м. Київ. Скрутне матеріальне становище
відповідача підтверджує також той
факт, що він для пошуку гідної роботи
був вимушений звернутись за
консультаціями до районного центру
зайнятості.

На підставі викладеного сторона
відповідача просить задовольнити
позов частково, стягнувши з ОСОБА_3 на
користь позивачки аліменти, на
утримання неповнолітньої доньки в
розмірі 600 гривень щомісячно, а у
задоволенні позову в частині решти
позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України,
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено
право особи на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Одним із способів
захисту права, встановлених цивільним
законодавством, є, зокрема, його
визнання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані на підставі яких
суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України
обставини, визнані сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши
свідків, дослідивши письмові докази по
справі та розглянувши справу у межах
заявлених позовних вимог, суд вважає
позов таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Судом достовірно встановлено, що
19.05.2012 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уклали шлюб і
даний факт підтверджується копією
свідоцтва про укладання шлюбу НОМЕР_3
виданого 19.05.2012 року відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві /а.с. 5/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в шлюбі народилась ОСОБА_6,
що підтверджується копією свідоцтва
про народження серії НОМЕР_4 від 29.05.2012
року, виданого відділом реєстрації
актів цивільного стану Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
/а.с. 6/, в якому батьком дитини записаний
ОСОБА_3.

В період з 02.06.2013 року по 08.12.2013 року
ОСОБА_3 було придбані дитячі речі, що
підтверджується квитанціями про
купівлю в ТОВ «Ашан Україна»
вищезазначених речей. /а. с. № 19, 21, 28/.

Відповідно до товарно - транспортної
накладної № 5548, ОСОБА_3 відправив
дитячі товари, оголошена вартість яких
складає 600 грн., отримувачем згідно
накладної зазначена ОСОБА_8.

Згідно експрес - накладної № 1863
виданої ТОВ «Нова пошта», ОСОБА_8
відправила ОСОБА_3 продукти харчування
оголошеною вартістю 200 грн.

Сторони не заперечують, що ОСОБА_3
періодично присилав дитячі товари на
адресу проживання ОСОБА_8

Згідно довідки виданої головою СОК
«Троянда» від 05.12.2013 року, ОСОБА_5 мешкає
по АДРЕСА_1, є членом
сільськогосподарського
обслуговуючого кооперативу «Троянда»
та станом на 05.12.2013 року знаходиться у
трирічній відпустці та доглядає за
малолітньою дитиною. /а. с. № 32/

Відповідно до відомостей з центральної
бази даних Державного реєстру фізичних
осіб ГУ Міндоходів України про суми
виплачених доходів, ОСОБА_5 за період з
01.01.2013 року по 31.12.2013 року ніякі доходи
не отримала. /а. с. 54/

В довідці виданій 12.05.2014 року за вих. №
269 секретарем виконкому Василівської
сільради вказано, що 12.05.2014 року до
Василівської сільської ради звернувся
ОСОБА_3 1981 року народження, який
зареєстрований та проживає за адресою:
АДРЕСА_2, з проханням бути присутнім при
відвідуванні ним його доньки,
малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому
що, з його слів, мати дитини не
відповідає на телефонні дзвінки та
перешкоджає зустрічі з донькою. Вона
разом з ним виїжджала до будинку по
АДРЕСА_3 де зареєстрований ОСОБА_5 о 15
годині, але вдома нікого не було, на
телефонні дзвінки ніхто не відповідав.
Під час другого відвідування о 15:40 год.,
вдома знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які
повідомили, що дитина разом з матір'ю
відсутні, на питання коли батько зможе
побачити свою доньку, відповіли, що не
знають,, коли вони повернуться та де на
даний час знаходяться. В розмові ОСОБА_6
з батьками колишньої дружини, вони
сказали, що їм нічого не потрібно. Після
повторно дзвінка колишній дружині,
вона знов не підняла трубки. При
дзвінки секретаря виконкому сільради
ОСОБА_5 в телефонній розмові запитала у
неї, де вона зараз проживає з дитиною та
коли повернеться додому, тому що з
донькою хоче побачитись батько та
відповіла. Що повернеться приблизно
через тиждень, місце перебування
повідомити відмовила. Також секретарем
виконкому зафіксовано, що ОСОБА_5
привіз із собою для своєї дитини
продукти харчування, іграшки та миючі
засоби.

Згідно довідки за вих. № 739 від 03.06.2014
року виданої Дніпровським районним
центром зайнятості Київського
міського центру зайнятості, ОСОБА_3
звертався до Дніпровського районного
центру зайнятості 2 червня 2014 року та
йому було надано консультаційні
послуги.

Як вказує відповідач, в нього на
утриманні перебувають батьки: ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7 та
дідусь ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Відповідно виписного епікризу № 3865 (IX№
631) виданого клінікою пульмонології
пуль монологічним відділенням
Головного військового клінічного
ордену Червоної зірки госпіталь
Міністерства оборони України ОСОБА_12,
ІНФОРМАЦІЯ_8 перебував на
стаціонарному обстеженні та лікуванні
у ВГХ ГВМКЦ МО України з 10.01.2014 року по
10.02.2014 року та має діагноз
генералізований атеросклероз.
Облітеруючий атеросклероз артерій
нижніх кінцівок ІV ст. з оклюзією
стегнево - підколінних сегментів з обох
боків. ХАН ІV ст. Стан після
екзартикуляції ІІ, ІІІ пальців правої
стопи (листопад 2013 року). Гангрена
правої стопи та гомілки та інше.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки
зобов'язані утримувати дитину до
досягнення нею повноліття.

Як зазначено в частині 3 ст. 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України
аліменти на дитину присуджуються за
рішенням суду від дня пред'явлення
позову.

Суд приходить до висновку, що в
судовому засіданні був достовірно
встановлений обов'язок ОСОБА_3
утримувати свою неповнолітню дитину -
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, тому позов в
частині стягнення аліментів є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Однак суд не може погодитись з розміром
аліментів, які позивачка просить
стягнути з відповідача на її користь у
сумі 1000 гривень, виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

У відповідності до ст. 7 Закону «Про
державний бюджет України на 2014 рік»,
прожитковий мінімум на дітей віком до 6
років з 1 липня становить 1059 гривень.

Таким чином 30 % прожиткового мінімуму
для дитини віком до 6 років складає - 317
гривень 17 копійок, і розмір аліментів
не може бути нижчім вказаної суми.

З урахуванням матеріального становища
ОСОБА_3 та частковим визнанням позову,
суд приходить до висновку, що розмір
аліментів, які підлягають стягненню з
відповідача на користь ОСОБА_5, на
утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визначений у твердій грошовій сумі
повинен складати 600 гривень щомісячно.

У відповідності до ст. 191 СК України
аліменти підлягають стягненню з дня
подання позову - з 13.09.2013 року і до
досягнення дитиною повноліття, тобто
до ІНФОРМАЦІЯ_10.

Згідно з ч. 2 та ч. 4 ст. 84 СК України,
дружина, з якою проживає дитина, має
право на утримання від чоловіка -
батька дитини до досягнення дитиною
трьох років. Право на утримання вагітна
дружина, а також дружина, з якою
проживає дитина, має незалежно від того
чи вона працює та незалежно від її
матеріального становища, за умови, що
чоловік може надавати матеріальну
допомогу.

Враховуючи відсутність в ОСОБА_3
постійного джерела доходів, наявність
в нього на утриманні непрацездатних
батьків-пенсіонерів, надання ним
допомоги на придбання ліків для дідуся,
стягнення з нього аліментів на
утримання неповнолітньої дитини, суд
приходить до висновку, що відповідач
позбавлений можливості надавати
матеріальну допомогу своїй колишній
дружині, з якою проживає малолітня
дитина, до досягнення дитиною трьох
років, у зв'язку з чим позов цій частині
задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України судові
витрати складаються з судового збору
та витрат, пов'язаних з розглядом
справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо
позивача, на користь якого ухвалено
рішення, звільнено від сплати судового
збору, він стягується з відповідача в
дохід держави пропорційно до
задоволеної чи відхиленої частини
вимог.

На підставі викладеного з ОСОБА_3 в
дохід держави підлягає стягненню
судовий збір в розмірі 229 гривень 40
копійок..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП
НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,
РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання
неповнолітньої доньки - ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 гривень
щомісячно, починаючи стягнення з 13.09.2013
року і до повноліття дитини, а саме до
ІНФОРМАЦІЯ_10.

В частині решти позовних вимог -
відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у
твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3 користь держави
судовий збір у розмірі 229 гривень 40
копійок.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через Кілійський
районний суд Одеської області шляхом
подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Кілійського районного суду М.
В. Балан.