Справа № 495/9739/13-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 серпня 2014 року
м.
Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний
суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха
В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Білгород-Дністровському Одеської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася до
Білгород-Дністровського
міськрайоноого суду Одеської області з
позовом, у якому просить визнати
дійсним договір купівлі-продажу
об'єктів нерухомого майна № 1/13 від
02.09.2013 року, укладеного між нею та
ОСОБА_2 щодо продажу ОСОБА_1 будівлі
водної рятувальної станції літ. «А»,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2;
будівлі «Центру активного відпочинку
на воді» літ. «Б», розташованої за
адресою АДРЕСА_1, що в цілому
складається із будівлі «Центру
активного відпочинку на воді» літ. «Б»,
веранда літ. «б», тераса літ. «б1»,
веранда літ. «б2», балкон літ «б3»,
будівля насосної літ. «В», № 1 - ворота,
№ 2 - хвіртка, № 3 - огорожа, № 4 -
артезіанська свердловина; їдальня літ.
«Б», розташованої за адресою АДРЕСА_2,
що в цілому складається із:
приміщення № 1 - їдальня, площею 93,9 кв.м.,
приміщення № 2 - допоміжна, площею 3,9
кв.м., приміщення № 3 - допоміжна, площею
4,7 кв.м., приміщення № 4 - кухня, площею 15,6
кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право
власності на наступне нерухоме майно:
будівля водної рятувальної станції
літ. «А», розташованої за адресою
АДРЕСА_2, будівля «Центру активного
відпочинку на воді» літ. «Б»,
розташованої за адресою АДРЕСА_1,
їдальня літ. «Б», розташованої за
адресою АДРЕСА_2.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
02.09.2013 року між нею та відповідачем було
досягнуто згоди, щодо продажу ОСОБА_1
будівлі водної рятувальної станції
літ. «А», розташованої за адресою:
АДРЕСА_2; будівлі «Центру активного
відпочинку на воді» літ. «Б»,
розташованої за адресою АДРЕСА_1, що в
цілому складається із будівлі «Центру
активного відпочинку на воді» літ. «Б»,
веранда літ. «б», тераса літ. «б1»,
веранда літ. «б2», балкон літ «б3»,
будівля насосної літ. «В», № 1 - ворота,
№ 2 - хвіртка, № 3 - огорожа, № 4 -
артезіанська свердловина; їдальня літ.
«Б», розташованої за адресою АДРЕСА_2,
що в цілому складається із:
приміщення № 1 - їдальня, площею 93,9 кв.м.,
приміщення № 2 - допоміжна, площею 3,9
кв.м., приміщення № 3 - допоміжна, площею
4,7 кв.м., приміщення № 4 - кухня, площею 15,6
кв.м., належного відповідачу на праві
власності. Після того, як ОСОБА_1
повністю розрахувалась із
відповідачем за вищезазначене
нерухоме майно, ОСОБА_2 зобов'язався на
протязі місяця посвідчити вказаний
договір купівлі-продажу, однак в
передбачені законодавством строки і
по теперішній час ухиляється від
нотаріального оформлення угоди. У
зв'язку з наведеним ОСОБА_1 просить
позов задовольнити.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримала у повному обсязі,
наполягала на його задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, просив суд відмовити у його
задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що
між позивачем та відповідачем 02.09.2013
року укладений у простій письмовій
формі договір купівлі-продажу будівлі
водної рятувальної станції літ. «А»,
розташованої за адресою: АДРЕСА_2;
будівлі «Центру активного відпочинку
на воді» літ. «Б», розташованої за
адресою АДРЕСА_1, що в цілому
складається із будівлі «Центру
активного відпочинку на воді» літ. «Б»,
веранда літ. «б», тераса літ. «б1»,
веранда літ. «б2», балкон літ «б3»,
будівля насосної літ. «В», № 1 - ворота,
№ 2 - хвіртка, № 3 - огорожа, № 4 -
артезіанська свердловина; їдальня літ.
«Б», розташованої за адресою АДРЕСА_2,
що в цілому складається із:
приміщення № 1 - їдальня, площею 93,9 кв.м.,
приміщення № 2 - допоміжна, площею 3,9
кв.м., приміщення № 3 - допоміжна, площею
4,7 кв.м., приміщення № 4 - кухня, площею 15,6
кв.м., згідно якого відповідач передав
майно у власність покупцю - ОСОБА_1, а
покупець зобов'язується прийняти майно
та сплатити за нього обговорену
грошову суму. За об'єкт продажу
покупець передав продавцю грошові
кошти в розмірі 25, 000 грн. (а.с. 9-10)

Договір купівлі-продажу нерухомого
майна №1/13 від 02.09.2013 року нотаріально
не посвідчений та не зареєстрований.

Згідно акту прийому-передачі
нерухомого майна від 02.09.2013 року,
продавець передав, а покупець прийняв
зазначене у договорі нерухоме майно.
(а.с. 11)

Позивач вказує, що за зазначеним
договором купівлі-продажу нею виконані
усі істотні умови, однак відповідач
ухиляється від нотаріального
посвідчення цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України,
договір купівлі-продажу земельної
ділянки, єдиного майнового комплексу,
житлового будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню, крім
договорів купівлі-продажу майна, що
перебуває в податковій заставі.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України,
договір, що підлягає нотаріальному
посвідченню, є укладеним з дня такого
посвідчення.

У разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є
нікчемним, що відповідає положенням ч.1
ст.220 ЦК України.

Відповідно до п.13 Постанова
Пленуму Верховного Суду України від 06
листопада 2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», де вказано,
що з підстав недодержання вимог
закону про нотаріальне посвідчення
правочину нікчемними є тільки
правочини, які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню. Суди вирішуючи спір про
визнання правочину, який підлягає
нотаріальному посвідченню, дійсним,
повинні враховувати, що норма частини
другої ст.220 ЦК не застосовується щодо
правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню, і державній
реєстрації, оскільки момент вчинення
таких правочинів відповідно до ст.ст.
210, 640 ЦК України пов'язується з
державною реєстрацією, тому вони не є
укладеними і не створюють прав та
обов'язків для сторін. При розгляді
таких справ суди повинні з'ясувати, чи
підлягає правочин обов'язковому
нотаріальному посвідченню, чому він не
був нотаріально посвідчений, чи дійсно
сторона ухилилася від його посвідчення
та чи втрачена така можливість, а також
чи немає інших підстав нікчемності
правочину.

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін, при цьому суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У зв'язку з наведеним, суд вважає
необхідним у задоволенні позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про визнання договору
купівлі-продажу дійсним та визнання
права власності на нерухоме майно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 214-215, 218 ЦПК
України, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним та визнання права власності на
нерухоме майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Одеської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя