________________________________________________________________________
_________________________________________________
Справа № 520/8745/14-ц
Провадження № 2/520/5320/14
УХВАЛА

28.07.2014 року суддя Київського районного
суду міста Одеси Літвінова І.А.,
ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа - Другий
Київський відділ державної виконавчої
служби Одеського міського управління
«про визначення розміру
заборгованості із сплати аліментів»,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду міста
Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1,
якою позивач просить: «визначити, що
заборгованість ОСОБА_1 зі сплати
аліментів на користь ОСОБА_2 на
утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у
розмірі 1/3 частки з усіх видів
заробітку щомісячно, але не менше ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дітей відповідного віку відповідно до
виконавчого листа № 1512/9113/2012, виданого
11.03.2014 року Київським районним судом м.
Одеси за період з 04.07.2012 року по 30.06.2014
року відсутня».

За загальними правилами, встановленими
ч. 1 ст. 109 ЦПК України, позови до
фізичної особи пред'являються в суд
за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК
України, судом з Відділу
адресно-довідкової роботи ГУ ДМС
України в Одеській області ГУ ДМС
України в Одеській області витребувані
довідки щодо місця реєстрації сторін
по справі.

28 липня 2014 року довідками ВАДР ГУ ДМС
України в Одеській області
підтверджена реєстрація сторін за
адресами, вказаними у позовній заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України,
суддя відкриває провадження у
цивільній справі не інакше як на
підставі заяви, поданої і оформленої в
порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок подання та оформлення позовних
заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК
України, якими визначенні вимоги до
форми, змісту позовної заяви та порядку
подання копій позовної заяви та
доданих до неї документів

При ознайомлені з позовною заявою
ОСОБА_1 та додатками до заяви
встановлені підстави для залишення
позову без руху, у зв'язку з
недодержанням вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК
України при його оформлені.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України,
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог.

Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_1
вбачається, що фактично позивач
просить суд звільнити його від сплати
заборгованості по аліментам згідно з
розрахунком державного виконавця, у
зв'язку з досягненням згоди з
відповідачем щодо іншого порядку
аліментних виплат.

Позивачу слід звернути увагу, на
положення ч. 2 ст. 197 СК України
відповідно до якої, за позовом платника
аліментів суд може повністю або
частково звільнити його від сплати
заборгованості за аліментами, якщо
вона виникла у зв'язку з його тяжкою
хворобою або іншою обставиною, що має
істотне значення, а також врахувати, що
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи і підлягають встановленню при
ухваленні судового рішення (ст. 179 ЦПК
України).

Тобто, при вирішенні вимог про
звільнення боржника від сплати
аліментів, суд у мотивувальній частині
рішення може встановити факт
відсутності заборгованості за
останнім.

В той же час, як вбачається зі змісту
позовної заяви, підставою для
звернення з вказаним позовом до суду
став розрахунок заборгованості
головного державного виконавця
другого Київського відділу державної
виконавчої служби Одеського міського
управління юстиції Мельниченко А.В. від
11.06.2014 року.

Проте, не дивлячись на незгоду ОСОБА_1 з
вказаним розрахунком, дії державного
виконавця позивачем не оскаржуються.

При внесені змін та уточнень до
позовної заяви, позивачу слід
врахувати роз'яснення, які містяться в
Листі № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення у цивільній справі», де
зазначено, що оскарження рішень, дій
або бездіяльності державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби має
відбуватися згідно зі статтею 13 Закону
України «Про державну виконавчу
службу», частиною третьою статті 6,
частиною першою статті 12, статтею 82
Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч. 2 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами
виконавчого провадження до суду, який
видав виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК,
частина четверта статті 82 Закону
України «Про виконавче провадження»).

Учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи ДВС
порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законодавством
не встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб (стаття 181
КАС).

Крім того, п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позивач зобов'язується зазначити в
позовній заяві докази, що
підтверджують кожну обставину,
наявність підстав для звільнення від
доказування.

Позивач дані зобов'язання не виконав, в
позовній заяві не зазначив доказ в
підтвердження обставини, на яку
особисто посилається та до якої
відноситься звернення до державного
виконавця та відмова останнього у
проведенні перерахунку
заборгованості.

Позивач не зазначає і наявність
підстав для звільнення від
доказування.

Як роз'яснено в п. 7 Постанови № 2 від 12
червня 2009 року Пленуму Верховного суду
України, позовна заява за змістом
повинна відповідати вимогам статті 119
ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати
особливу увагу, зокрема, на те, що у
позовній заяві повинні не лише
міститися позовні вимоги, а й бути
викладені обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, і зазначені
докази, що підтверджують кожну
обставину.

До відома позивача - поняття доказів
наводиться у ст. 60 ЦПК України, згідно з
якою доказами є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин,
що обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і
вважають, що подання потрібних доказів
є неможливим або у них є складнощі в
поданні цих доказів, мають право
заявити клопотання про забезпечення
цих доказів. У заяві про забезпечення
доказів повинні бути зазначені: докази,
які необхідно забезпечити; обставини,
що можуть бути підтверджені цими
доказами; обставини, які свідчать про
те, що подання потрібних доказів може
стати неможливим або ускладненим, а
також справа, для якої потрібні ці
докази або з якою метою потрібно їх
забезпечити.

Позивачу також пропонується надати
пояснення стосовно оплати за
консультування з питань
інформатизації на користь ТОВ «ПАЛ
ГРУП», а саме яке відношення ці оплати
мають до аліментних виплат.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України
позовна заява повинна містити перелік
документів, що додаються до заяви.
Позивачу зауважується, що узагальнення
в п. 8 без конкретизації та зазначення
кількості доданих до заяви документів
не відповідає сенсу п. 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК
України.

Прецедентна практика Європейського
суду з прав людини виходить з того, що,
реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод щодо доступності правосуддя та
справедливого судового розгляду, кожна
держава-учасниця цієї Конвенції вправі
встановлювати правила судової
процедури, в тому числі й процесуальні
заборони і обмеження, зміст яких - не
допустити судовий процес у безладний
рух. Разом з тим, Європейський суд
зазначає, що не повинно бути занадто
формального ставлення до передбачених
законом вимог, так як доступ до
правосуддя повинен бути не лише
фактичним, але й реальним (Рішення Суду
у справі Жоффре де ля Прадель проти
Франції від 16.12.1992 року).

За положеннями ст. 121 ЦПК України, суддя,
встановивши, що позовну заяву подано
без додержання вимог, викладених у
статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не
сплачено судовий збір, постановляє
ухвалу, в якій зазначаються підстави
залишення заяви без руху, про що
повідомляє позивача і надає йому строк
для усунення недоліків, який не може
перевищувати п'яти днів з дня отримання
позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 119-120 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1
до ОСОБА_2, третя особа - Другий
Київський відділ державної виконавчої
служби Одеського міського управління
«про визначення розміру
заборгованості із сплати аліментів».

Надати заявнику строк для усунення
недоліків протягом п'яти днів з дня
отримання позивачем ухвали.

Роз'яснити позивачу, якщо заявник
відповідно до ухвали суду у
встановлений строк виконає вимоги,
визначені статтями 119 і 120 ЦПК України
заява буде вважатись поданою в день
первісного її подання до суду. Інакше
заява вважається неподаною і
повертається заявнику, що не
перешкоджає повторному зверненню до
суду з цією заявою у встановленому
порядку.

Копію ухвали направити заявнику для
виконання.

Ухвала окремому оскарженню не
підлягає.

Суддя
Літвінова І. А.