Справа № 2-7960/11 Головуючий у 1 інстанції:
Івасюта Л.В. Провадження № 22-ц/773/1115/14
Категорія: 27 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М. М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства (далі - ПАТ)
«Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою відповідача на
заочне рішення Луцького
міськрайонного суду від 08 лютого 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Луцького
міськрайонного суду від 08 лютого 2012
року позов ПАТ «Укргазбанк»
задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ПАТ
"Укргазбанк" заборгованість за
кредитним договором №139/08-І/02 від 10
вересня 2008 року в сумі 31515,63 доларів США,
а саме: заборгованість за кредитом -
21145,71 долари США; заборгованість за
нарахованими процентами - 412,40 доларів
США; прострочена заборгованість за
кредитом -3501,65 доларів США; прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами - 6455,87 долари США; пеню за
простроченими відсотками та кредитом
в сумі 42123,79 грн., а також судовий збір в
розмірі 2823 грн.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_1, покликаючись на порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила оскаржуване рішення суду
змінити, відмовивши у стягнення 42123,79
грн. пені за простроченими відсотками
та кредитом.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
час та місце розгляду справи, проте їх
неявка не перешкоджає розглядові
справи, який проводиться апеляційним
судом в порядку ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК
України. Перебування представника
відповідачки, як це випливає з її заяви
від 25 липня 2014 року, у відпустці не є
поважною причиною, що тягне за собою
відкладення розгляду справи, оскільки
в попередньому судовому засіданні
перерва оголошувалась за його
клопотанням на два тижні на узгоджену з
ним дату і час.

Колегія суддів перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги,
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід відхилити, а рішення суду
першої інстанції залишити без змін,
виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції свої висновки обґрунтовував
тим, що відповідач ОСОБА_1 належним
чином не виконувала свої зобов'язання
по кредитному договору, укладеного з
ПАТ «Укргазбанк», а тому прийшов до
висновку про стягнення з останньої в
користь банку кредитної
заборгованості та пені.

Висновки суду відповідають
встановленим в справі обставинам та
нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 вересня 2008 року між відкритим
акціонерним товариством «Укргазбанк»
та ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір №139/08-І/023, згідно умов якого
банк надав позичальнику кредит в сумі
25000 доларів США на строк з 10 вересня 2008
року до 08 вересня 2028 року зі сплатою
процентів за користування кредитом в
розмірі 14,4 % річних (а.с.6-9).

У відповідності до пункту 3.3.1
кредитного договору відповідач
зобов'язувалася здійснювати
повернення кредиту, сплату процентів
за його використання у передбачені цим
договором строки.

Повернення суми кредиту відповідач
ОСОБА_1 зобов'язувалася здійснювати
щомісячно, по 10-е число кожного місяця в
розмірі не менше 1/240 від суми
отриманого кредиту, а також сплачувати
проценти за користування кредитом
щомісячно, один раз на місяць, не
пізніше 10-го числа наступного місяця та
в день закінчення строку, на який
надано кредит.

У разі виникнення простроченої
заборгованості за кредитом відповідач
зобов'язувався (п.3.3.4 кредитного
договору) сплачувати проценти за
користування кредитом, виходячи з
процентної ставки, встановленої в п.3.1.10
цього договору, починаючи з дня
виникнення простроченої
заборгованості за кредитом та пеню в
розмірі 0.1% від суми простроченої
заборгованості за кожен день
прострочення.

За порушення строків повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом позичальник
зобов'язаний (п.5.3. кредитного договору)
сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від
суми невиконаного зобов'язання за
кожен день прострочення платежу з дня
виникнення такої прострочки до повного
погашення заборгованості.

Для забезпечення виконання зобов'язань
відповідачем ОСОБА_1 по кредитному
договору №139/08-1/02 від 10.09.2008 року між
останньою та банком в день укладення
даного кредитного договору - 10.09.2008
року, укладено також договір іпотеки,
згідно умов якого предметом іпотеки є
нерухоме майно, а саме: - трикімнатна
квартира № 7 у житловому будинку № 110
«в», загальною площею 69,4 кв. м., житловою
площею 43,3 кв. м., що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві
приватної власності ОСОБА_1 на підставі
договору купівлі - продажу квартири,
посвідченого приватним нотаріусом
Луцького районного нотаріального
Волинської області ОСОБА_2 23.06.2005 року
за р.№911, зареєстрованого Комунальним
підприємством «Волинське обласне бюро
технічної інвентаризації в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 09.08.2005 року в книзі номер
запису 86, реєстровий номер - 10995761
(а.с.12-16). Предмет іпотеки оцінено
сторонами в 283 700,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
заборгованість відповідача ОСОБА_1 у
зв'язку з неналежним виконанням нею
своїх зобов'язань за кредитним
договором від 10.09.2008 року станом на
11.11.2011 року становить 31515,63 доларів США,
з яких: заборгованість за кредитом -
21145,71 долари США; заборгованість за
нарахованими процентами - 412,40 доларів
США; прострочена заборгованість за
кредитом - 3501,65 доларів США; прострочена
заборгованість за нарахованими
процентами - 6455,87 долари США. За
порушення строків повернення кредиту
та сплати процентів за користування
кредитом ОСОБА_1 нарахована пеня в сумі
42123,79 грн. Кредитна заборгованість
ОСОБА_1 підтверджується розрахунком
банку (а.с.17).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Таким чином, встановивши дійсні
обставини справи, суд першої інстанції
дав належну оцінку зібраним доказам,
правильно застосував норми
матеріального права, не допустив
порушень норм процесуального права,
які призвели б до неправильного
вирішення спору, та дійшов
обґрунтованого висновку про
задоволення позову в даній справі,
оскільки, як встановлено обставинами
справи, відповідач ОСОБА_1 належним
чином не виконувала свої зобов'язання
за кредитним договором у зв'язку з чим
виникла кредитна заборгованість.

Колегія суддів вважає безпідставними
доводи відповідачки ОСОБА_1 про те, що
вона не була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, у зв'язку з чим місцевий суд
порушив норми процесуального права,
постановивши заочне рішення суду за її
відсутності.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_1 була належним чином
повідомлена про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке отримано останньою
особисто 24.01.2012 року (а.с.26).

У своїх доводах апеляційної скарги
відповідач вказує також на те, що
рішенням суду з неї на користь банку
неправомірно стягнуто пеню і в цій
частині рішення суду підлягає зміні із
відмовою в позові, у зв'язку з
відсутністю належного розрахунку та
обґрунтування стягнення пені, зокрема
щодо суми з якої вони нараховані,
періоду нарахування, строків позовної
давності, підстав нарахування з
посиланням на пункти договору.

Проте такі твердження відповідачки є
необґрунтованими.

Розрахунок розміру пені та період за
який вона нарахована, міститься у
доданому банком до матеріалів справи
розрахунку (а.с.17), а правове
обґрунтування щодо нарахування
розміру пені міститься у п. 5.3.
кредитного договору, з яким відповідач
ознайомлена та зобов'язувалась
виконувати його умови.

Стаття 60 ЦПК України покладає обов'язок
на сторін довести ті обставини, на які
вони посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Відповідачка на підтвердження своїх
доводів щодо неправильності
нарахування банком пені за порушення
строків повернення кредиту та сплати
процентів за користування кредитом
жодних доказів, які б підтверджували
інший розмір пені, не надала.

Крім того, ч. 1 ст. 256 ЦК України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено,
що сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки відповідачем ОСОБА_1 ні в суді
першої, ні в суді апеляційної інстанції
не подавалась заява про застосування
позовної давності, у суду апеляційної
інстанції відповідно до положень ч. 4
ст. 267 ЦК України відсутні підстави для
її застосування, хоча мала таку
можливість, оскільки була належним
чином повідомлена про час і місце
розгляду справи в суді першої
інстанції, а в першому із двох судових
засідань суду апеляційної інстанції
брав участь її представник.

Оскільки відповідачкою згадане
рішення суду оскаржується лише в
частині розміру стягнутої пені за
прострочку повернення кредиту і сплати
відсотків за користування кредитними
коштами, колегія суддів, виходячи із
встановлених ст. 303 ЦПК України меж
апеляційного розгляду, не знаходить
підстав для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення і в іншій його
частині.

Таким чином, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі доводи не знайшли
свого підтвердження під час перегляду
в апеляційному порядку оскаржуваного
рішення суду і висновків, викладених в
судовому рішенні, вони не спростовують.

На підставі наведеного, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1
відхилити.

Заочне рішення Луцького
міськрайонного суду від 08 лютого 2012
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: