КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа
№552/2961/14-ц
Провадження № 2/552/1245/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2014 року Київський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючої судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Полтава
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі ,
гідності та ділової репутації,
стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

16 червня 2014 року позивач
звернувся до суду із позовною заявою
про захист честі , гідності та ділової
репутації, стягнення моральної шкоди.
Протягом розгляду справи позивач
неодноразово збільшував позовні
вимоги та остаточно просив визнати
недостовірною, такою, що не відповідає
дійсності, ганьбить його честь,
гідність, ділову репутацію інформацію
поширену відповідачем стосовно нього у
скарзі та доповнення до неї, що
адресовані
кваліфікаційно-дисциплінарній комісії
адвокатури Полтавської області 22.04.2014
року та 20.05.2014 року , запереченнях
проти його позову від 16.06.2014 року,
клопотанні від 16.06.2014 року. Свої позовні
вимоги обґрунтовував тим, що він
надавав правову допомогу ОСОБА_3 по
цивільній справі , що розглядалась
Київським районним судом м. Полтави.
Під час надання правової допомоги він
виконуючи свої обов»язки, як адвоката ,
звертався з відповідними запитами до
адміністрації ЗОСШ №7 м. Полтава про
витребування даних про навчання
молодшої дочки відповідача, також в
рамках надання правової допомоги
ОСОБА_3, звертався від свого імені до
Київського РВ ПМУ УМВС України із
заявою про вчинення ОСОБА_2
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та
про вчинення директором ЗОСШ №7 м.
Полтави кримінального правопорушення
передбаченого ст 397 КК України. Вважає
свої дії правомірними, а дії
відповідача, такими, що порочать його
честь, гідність та ділову репутацію.
Посилався на те, що у зв»язку із
зверненням відповідача з
вищевказаними скаргами, надання
заперечень до суду та клопотань, які
містили відносно нього вислови, що
ганьблять його честь, гідність і ділову
репутацію він морально страждав, до
нього змінилося ставлення клієнтів,
колег, а тому йому спричинена моральна
шкода, яку він оцінює в 50 000 грн., яку
просив стягнути з відповідача на його
користь а також витрати по справі.

У судовому засідання ОСОБА_1 свої
позовні вимоги підтримав повністю,
просив їх задовольнити з підстав, що
викладені у позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
позовні вимоги не визнали, просили
відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_2
пояснила, що вона наполягає на тому, що
адвокат ОСОБА_1, здійснюючи захист її
колишнього чоловіка ОСОБА_3 під час
розгляду цивільної справи у
Київському районному суді м. Полтави
перевищив надані йому ЗУ « Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
повноваження, порушив Правила
адвокатської етики. Не дивлячись на те,
що її молодша малолітня дочка немає
жодного відношення до ОСОБА_3 , оскільки
народжена у другому шлюбі, він ОСОБА_1
до ЗОСШ №7 м. Полтави де в присутності
працівників школи, а саме директора,
секретаря школи обговорював її
стосунки з першим чоловіком, при
розмові з директором школи, де
навчається її молодша дочка обзивав її
шахрайкою, а коли отримав відмову від
директора школи про надання відповіді
на його запит, надав другий запит, почав
погрожувати директору школи
кримінальною відповідальністю та
реалізував свої погрози, звернувшись
до Київського РВ ПМУ УМВС України в
Полтавській області із заявою про
скоєння директором школи
кримінального правопорушення,
передбаченого ст.. 397 КК України.
Зазначені неправомірні дії ОСОБА_1
призвели до проведення перевірки його
заяви, до школи приходили працівники
міліції, опитували директора, що
потягло за собою різні плітки щодо неї
та її дітей. Він також звертався до
Київського РВ ПМУ УМВС України із
заявою про про вчинення нею особисто
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, хоча
жодних повноважень на це не мав. В
присутності сторонніх осіб, під час
перерви у судовому засіданні обзивав
її шахрайкою та погрожував
кримінальною відповідальністю. Вона
вимушена була звертатись зі скаргою на
адвоката ОСОБА_1 до КДК адвокатури
Полтавської області, бо мала не це
право, та намагалась припинити
неправомірні дії адвоката ОСОБА_1 щодо
неї, захистити себе та своїх дітей.

Заслухавши сторони, свідків,
дослідивши докази у справі, суд
приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_2 22.04.2014 року та
20.05.2014 року зверталась зі скаргою до
голови КДК вдвокатури Полтавської
області , щодо неправомірних дій
адвоката ОСОБА_1 У своїх скаргах ОСОБА_2
зазначала, як неправомірні дії
адвоката ОСОБА_1, його звернення до
ЗОСШ №7 м. Полтави з адвокатським
запитом відносно її малолітньої дочки,
яка жодного відношення до клієнта
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 немає, бо народжена у
другому шлюбі, що після відмови
директора школи надати таку
інформацію у відповідності до вимог ЗУ
"Про захист персональних даних» ОСОБА_1
повторно звернувся до директора школи
та погрожував йому кримінальною
відповідальністю за ненадання
інформації щодо її малолітньої доньки,
потім звернувся до Київського РВ ПМУ
УМВС України в Полтавській області із
заявою про скоєння директором ЗОСШ №7
м. Полтави кримінального
правопорушення , передбаченого ст. 397 КК
України. 17.04.2014 року під час перерви у
судовому засіданні, в приміщенні
Київського районного суду м. Полтави,
обзивав її шахрайкою, грозив їй
притягненням до кримінальної
відповідальності та звертався до
Київського РВ ПМУ УМВС України із
заявою про скоєння нею кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190
КК України. ( а.с.7,36)

Рішенням КДК адвокатури у Полтавській
області від 23 травня 2014 року було
відмовлено в порушенні дисциплінарної
справи відносно позивача за
зверненням ОСОБА_2 ( а.с.25-28)

Під час розгляду справи ОСОБА_2 в межах
вимог ЦПК України надала суду письмове
клопотання про витребування доказів (
а.с.43-45) та заперечення на позов (а.с.
18-20).

ОСОБА_1 має право на заняття
адвокатською діяльністю ( свідоцтво
№467 від 25.05.2006 року ( а.с. 5). та надавав
правову допомогу громадянину ОСОБА_3 на
підставі договору про надання правової
допомоги від 02.12.2013 року ( а.с. 10).

ч. 1 статті 4 ЗУ « Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» передбачено,
що адвокатська діяльність
здійснюється на принципах
верховенства права, законності,
незалежності, конфіденційності та
уникнення конфлікту інтересів, а отже
зобов»язує адвоката здійснювати
адвокатську діяльність з дотриманням
законності.

В рамках надання правової допомоги
ОСОБА_1 11.12.2013 року звертався із
адвокатським запитом до директора
ЗОСШ № 7 м. Поотави з метою отримання
інформації про навчання малолітньої
доньки відповідача. ( а.с. 8).

На вказаний запит отримав відповідь
від 17.12.2013 року про неможливість
надання такої інформації та
роз»яснення, що відповідно до ЗУ « Про
захист персональних даних» такі
відомості можуть бути надані лише на
вимогу суду.

Однак отримавши вказану відповідь
ОСОБА_1 27.12.2013 року знову звернувся до
директора ЗОСШ №7 м.Полтави з подібним
запитом ( а.с. 9) , в якому вже посилався
на статтю 397 КК України.

На вказаний запит отримав відповідь,
аналогічну попередній відповіді ( а.с.
24).

Однак не дивлячись на те, що інформація,
яку просив надати позивач є
конфіденційною , стосується
малолітньої дитини та її персональних
даних, захищена ЗУ « Про захист
персональних даних», позивач всупереч
вимогам цього Закону та Закону « Про
адвокатуру та адвокатську діяльність»
звернувся до Київського РВ ПМУ УМВС
України в Полтавській області із
заявою про скоєння директором ЗОСШ №7
м. Полтави кримінального
правопорушення, передбаченого ст. 397 КК
України та зазначав, що саме
ненаданням йому інформації про
малолітню дитину відповідача,
директор ЗОСШ №7 м. Полтави скоїв
вищевказаний злочин.

Звернення позивача до правоохоронних
органів потягло за собою перевірку
його заяви, і як наслідок опитування
директора школи , що в свою чергу стало
приводом для усіляких розмов про
сім»ю відповідача та її малолітню
дитину.

Зазначені обставини підтверджені
показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
пояснили суду, що у зв»язку із
зверненням позивача до Київського РВ
ПМУ УМВС України в Полтавській області
та у зв»язку із цим появою міліції у
школі багато дітей та їх батьків
обговорювали сім»ю відповідача та її
доньку.

Із показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8
вбачається, що позивач, відвідуючи
школу з адвокатськими запитами,
обговорював ОСОБА_2 з цими свідками,
обговорював справу, що розглядалась у
суді , називав ОСОБА_2 шахрайкою та
розказував інші подробиці щодо справи ,
які принижували ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_9 підтвердила ту
обставину, що під час перерви у
судовому засіданні, що відбулося 17
квітня 2014 року ОСОБА_1 обзивав ОСОБА_2
шахрайкою та погрожував їй
кримінальною відповідальністю за
шахрайство.

Окрім того та обставина, що ОСОБА_1
під час надання правової допомоги
своєму клієнту висловлював наміри
щодо притягнення ОСОБА_2 до
кримінальної відповідальності за ч. 1
ст. 190 КК України свідчить його
пояснення на ім»я голови КДК
адвокатури Полтавської області ( а.с. 38)
, в яких він підтверджує ту обставину,
що 26.03.2014 року звертався до Київського
РВ ПМУ УМВС України у Полтавській
області із заявою про вчинення ОСОБА_2
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Судом під час розгляду справи також
досліджувались відмовні матеріали , що
були витребувані із Київського РВ ПМУ
УМВС України у Полтавській області
щодо заяв ОСОБА_1, які також
підтверджують ту обставину, що саме
ОСОБА_1 звертався із такими заявами до
Київського РВ ПМУ УМВС України у
Полтавській області та по його заявам
проводилась перевірка.

Суд критично відноситься та не бере до
уваги показання свідків . ОСОБА_3 та
його дружини ОСОБА_10, оскільки вони є
клієнтами позивача, між ними укладений
договір про надання правової допомоги
та вони є зацікавленими в результатах
розгляду справи на користь позивача.

Звертаючись до КДК адвокатури
Полтавської області зі скаргами на
адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 не викладала у
своїх скаргах жодного факту, який би не
відповідав дійсності, а отже посилання
позивача на те, що ОСОБА_2 виклала у
своїх скаргах недостовірну інформацію
про позивача не знайшло свого
підтвердження у судовому засіданні.

Частиною 1 ЗУ « Про звернення
громадян» передбачено, що громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади,місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств,установ, організацій
незалежно від форм власності,
засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Статтею 34 Конституції України
кожному гарантується право на свободу
думки і слова, на вільне вираження
своїх поглядів і переконань .

Статтею 31 ЦПК України передбачене
право відповідача надати суду
заперечення на позов, а також ст. 137 ЦПК
України передбачене право на
можливість заявити клопотання про
витребування доказів, обґрунтування
заперечень на позов та клопотання про
витребування доказів не містить
жодних недостовірних відомостей
відносно позивача по справі, та не
можуть бути предметом судового
розгляду з приводу захисту честі,
гідності та ділової репутації
позивача.

Зверненнями до КДК адвокатури
Полтавської області ОСОБА_2
реалізувала свої конституційні права
на звернення, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань, право на захист
своїх прав, свобод та законних
інтересів, а надаючи заперечення на
позов , звертаючись із клопотанням про
витребування доказів у справі
реалізовувала свої права, що надані їй
статтями 31, 137 ЦПК України.

ОСОБА_1, всупереч вимогам ч. 1 ст. 60
ЦПК України, не надав жодних доказів ,
які б підтверджували ту обставину, що
зверненням зі скаргою до КДК
адвокатури Полтавської області ОСОБА_2
формує негативне ставлення до нього з
боку колег, його клієнтів та інше.

Сам по собі факт відмови в
порушенні дисциплінарної справи
відносно позивача не є підставою для
задоволення його позовних вимог.

Керуючись 10. 11, 60, 209, 213-215 ЦПК
України,-

В
И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене
протягом 10 днів з дня його
проголошення до Апеляці йного суду
Полтавської області через Київський
районний суд м. Полтави.

Суддя підпис
Л.М. Васильєва

копія вірна: суддя
Л.М.Васильєва