Справа №
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2014 року Солом'янський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву про забезпечення
позову по справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи та
моральної шкоди, заподіяної внаслідок
ДТП,-

В С Т А Н
О В И В :

Позивачка 24.04.2014 року звернулась з
позовом, в якому просила стягнути з
відповідача суму франшизи за полісом
АТ «СГ «ТАС» №АЕ /0311272 від 13.11.2012 року з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми у розмірі 1011,09 грн.;
моральну шкоду у сумі 4750,00 грн.; витрати,
пов'язані з підготовкою позовної заяви
та явкою до суду, включаючи інші
витрати, у сумі 1000,00 грн.

Крім того, позивачка 09.07.2014 року подала
до суду заяву про забезпечення позову,
в якій просила вжити заходи
забезпечення вказаного позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти та
нерухоме майно, що належать ОСОБА_2, до
вирішення спору по суті.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що заява
про забезпечення позову розглядається
судом, у провадженні якого перебуває
справа, в день її надходження без
повідомлення відповідача та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Сторони в судове засідання, в якому
розглядалась заява про забезпечення
позову, не з'явились.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення
позову та матеріали справи, вважає, що
заява про забезпечення позову не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ №9
від 22.12.2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
суд, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, згідно з роз'ясненнями,
викладеними у вказаній постанові, суд
має брати до уваги інтереси не тільки
позивача, а й інших осіб, права яких
можуть бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

Крім того, правилами ст. 152 ЦПК України
визначений перелік видів забезпечення
позову, які мають бути співмірними із
заявленими позивачем вимогами та,
виходячи з якого, за позовами майнового
характеру арешт може бути накладений
лише на індивідуально визначене майно
або грошові кошти.

Між тим, заявляючи про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
грошові кошти та нерухоме майно, що
належать ОСОБА_2, позивачкою не надано
чітко визначений перелік та вартість
нерухомого майна та/або грошових
коштів з усіма необхідними
реквізитами, на яке необхідно накласти
арешт та яке дійсно станом на 09.07.2014
року належать відповідачу на праві
власності.

Крім того, в супереч ст. 151 ЦПК України
позивачка не навела обґрунтування із
посиланням на докази щодо необхідності
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на нерухоме майно і грошові
кошти та співмірності їх вартості з
ціною позову, а також не виклала
обставини щодо неплатоспроможності
відповідача або неможливості
виконання рішення в подальшому.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише у разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення позову
може у майбутньому утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
доводи позивачки про забезпечення
позову необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-152 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про стягнення суми франшизи
та моральної шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, залишити без
задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: