Справа № 2-117/2011p.
Провадження 2/0202/8/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 липня 2014 року
Індустріальний районний суд м.
Дніпропетровська

в складі : головуючої судді
Слюсар Л.П.

при секретарі Фісун К.П.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи
Комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство №26, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової та моральної
шкоди завданої залиттям квартири , -

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_1
звернулися до Індустріального
районного суду із позовною заявою до
відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, КЖЕП №26
про відшкодування майнової та
моральної шкоди, заподіяної
затопленням квартири. В обґрунтування
своїх позовних вимог в позовній заяві
посилалися на те, що 15.10.2007 року
сталося залиття квартири, що належить
позивачам на праві спільної сумісної
власності, гарячою водою внаслідок
самовільного втручання відповідачів,
квартира яких розташована поверхом
вище, у систему водопостачання, про що
свідчить складений співробітниками
КЖЕП № 26 акт від 15.10.2007. Внаслідок
залиття квартири були пошкоджені не
тільки стіни, стеля, шпалери, але й
пошкоджені меблі. Згідно з висновком
спеціаліста-оцінювача вартість
відновлювальних ремонтних робіт у
квартирі позивачів становить 21147 грн. 32
коп. Позивачі просили суд стягнути
солідарно з відповідачів на їх користь
у відшкодування відновлювального
ремонту 21147 грн. 32 коп. Вказали, що
залиттям квартири позивачам було
завдано не тільки матеріальної, але й
моральної шкоди, яка виразилася у
неможливості тривалий час
користуватися повноцінно квартирою та
речами, необхідністю організовувати
своє життя в умовах ліквідації
наслідків залиття, небажанням
відповідачів у добровільному порядку
вирішити питання відшкодування шкоди,
а тому позивачі просили суд стягнути з
відповідачів солідарно на їх користь у
відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 28 квітня
2009 року позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_1
до ОСОБА_6, ОСОБА_7, КЖЕП № 26 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, завданої в результаті
залиття квартири, - задоволені
частково: стягнуто з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_5, ОСОБА_1 у відшкодування
матеріальної шкоди 21147,32 грн., у
відшкодування моральної шкоди - 1000 грн.,
а всього 22147,32 грн.; стягнуто з ОСОБА_6 на
користь держави судовий збір у розмірі
219,97 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у суді у розмірі 30 грн.

Додатковим рішенням Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
10 серпня 2009 року в задоволені позовних
вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1 в частині
стягнення з ОСОБА_7, КЖЕП №26 відмовлено
в повному обсязі.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області від 27 січня
2010 року рішення Індустріального
районного суду м. Дніпропетровська від
28 квітня 2009 року та додаткове рішення
цього ж суду від 10 липня 2009 року -
скасовано і справа направлена на новий
розгляд до того ж суду в іншому складі.

Справа з 08 лютого 2010 року знаходилася
в провадження судді Нощенко І.С.
Відповідно до ухвали судді Нощенко
І.С. від 22 квітня 2010 року заявлено
самовідвід і справа з 23 квітня 2010 року
знаходилася в провадженні судді
Галічого В.М.

Позивач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (
а.с.184).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 16 червня
2010 року провадження у справі зупинено
до залучення до участі у справі
правонаступників померлого ОСОБА_5.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 14 лютого
2011 року провадження у цивільній праві
відновлено.

Відповідач ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
року ( а.с.211).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 13 квітня
2011 року провадження у справі зупинено
до залучення до участі у справі
правонаступників померлого
відповідача ОСОБА_6.

Розпорядженням №3 від 25 липня 2011 року
про призначення повторного
автоматичного розподілу справ у
зв'язку із переведенням судді Галічого
В.М. на роботу на посаду судді
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська, відповідно до Указу
Президента України від 18 липня 2011 року
№764/2011 цивільна справа автоматичним
розподілом від 25.07.2011 року передана
судді Слюсар Л.П.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 02
листопада 2011 року відновлено
провадження по цивільній справі.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 19 березня
2012 року залучено в якості
правонаступників відповідача ОСОБА_6 -
ОСОБА_2 та ОСОБА_11.

Відповідачка ОСОБА_11 померла
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( т.2 а.с.93).

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 13 квітня
2011 року провадження у справі зупинено
до залучення до участі у справі
правонаступників померлого
відповідача ОСОБА_11.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2013
року відновлено провадження по
цивільній справі.

При новому розгляді справи позивачем
були уточнені позовні вимоги та
визначені сторони по справі.

Ухвалою Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 12 березня
2014 року в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійні вимоги на стороні
відповідача були залучені
правонаступники ОСОБА_11 - ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та,
посилаючись на ті самі підстави, просив
позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник
в судовому засіданні позовні вимоги не
визнали. Суду пояснили, що вони не
визнають акту, складеного працівниками
КЖЕП №26, так як його складали
працівники КЖЕП №26 зі слів власників
квартири, що була залита, інші квартири,
крім їх квартири, оглянуті не були та
не встановлені особи, які дійсно винні
у залитті. Звернули увагу що провина
ОСОБА_6 не доведена. Вважають, що
залиття квартири позивача відбулося з
вини КЖЕП-26. Також не зрозуміло, чому
відповідачка є єдиним відповідачем по
справі. Просили суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Треті особи та представник третьої
особи КЖЕП №26 у судове засідання не
з'явилися. Про час і місце слухання
справи повідомлялись належним чином.
Про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вислухавши представника позивача,
відповідача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло сторони у
справі від 12 листопада 1993 року
виданого виконкомом Міської ради на
підставі розпорядження від 12
листопада 1993 року за №И-2893 квартира
АДРЕСА_1 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1.
Квартира розташована на другому
поверсі п'ятиповерхового будинку ( т.1
а.с. 9,10).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( т.1
а.с.184) і згідно до свідоцтва про право
на спадщину за законом, посвідченого
державним нотаріусом Шостої
дніпропетровської державної
нотаріальної контори Драпатая О.М.,
зареєстрованому в реєстрі за №3-3235
спадкоємцем майна є його дружина
ОСОБА_1, спадщина, на яку видане
свідоцтво складається із ? частки
квартири АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.204).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло сторони у справі від 19 вересня
1995 року виданого виконкомом Міської
ради на підставі розпорядження від 19
вересня 1995 року за №3/1477-95 квартира
АДРЕСА_2 належить на праві спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_13 .
Квартира розташована на третьому
поверсі п'ятиповерхового будинку ( т.2
а.с. 34,35). ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_4
року (т.2 а.с. 7).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі.

Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які
мають в приватній власності жилий
будинок (квартиру), зобов'язані
забезпечувати його схоронність.

Відповідно до п.7 Правил користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених постановою КМУ від 24.01.2006
року № 45, власник квартири зобов'язаний
забезпечувати збереження житлових
і підсобних приміщень та
технічного обладнання; не допускати
виконання робіт та інших дій, що
викликають псування приладів та
обладнання будинку.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року ( т.1
а.с.211). Відповідно до свідоцтв про право
на спадщину за законом посвідчених 19
квітня 2011 року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_14,
зареєстрованих в реєстрі за №712,715
спадкоємцями спадкового майна після
смерті ОСОБА_6 є його доньки: ОСОБА_2 та
ОСОБА_11, спадщина, на яку видане
свідоцтво складається з квартири, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Свідоцтво про право на спадщину на ?
частку вказаної квартири видано
ОСОБА_11 і на ? частку вказаної
квартири видано ОСОБА_2 ( т.2 а.с. 39,40).

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року ( т.2
а.с. 93). З заявами про прийняття спадщини
після її смерті до Енергодарської
державної нотаріальної контори
звернулися син ОСОБА_3 та донька
ОСОБА_4. Свідоцтво про право на
спадщину за законом не видавалось ( т.2
а.с. 89-106).

Відповідно до акту про залиття
квартири від 15 жовтня 2007 року
складеного представниками КЖЕП №26
причиною залиття квартири АДРЕСА_1 є
те, що мешканець кв.46, самовільно, без
погодження з КЖЕП №26, виконував роботи
по заміни сушилки для рушників і не
заглушив трубу. КЖЕП на всі будинки
10.10.2007 року було вивішено попередження
оголошення про початок опалювального
сезону. 15.10.2007 року проведено
заповнення системи в результаті чого
сталося залиття. Залито: зал - стіни ,
стеля ( шпалери) - 70%, підлога ПХВ - 30%;
спальня - стіни, стеля ( шпалери) -40%;
кухня - стеля ( побілка) -5м. кв.; панелі
відстала фарба -1,5 кв.м., пошкоджено
електроосвітлення ( зал), прихожа -
стіни (шпалери) -5 кв.м.; стеля ( побілка)
-4 кв.м.; ванна кімната - стеля ( побілка) -
2 кв.м.; стіни ( пофарбовано) -1 кв.м. З
актом власник квартири №46 не
ознайомлений ( т.1 а.с.5).

Крім того як вбачається із актів про
залиття від 15.05.2007 року та 04.06.2007 року
також відбувалися залиття квартири №42
із квартири №46 та залито в першому
випадку який відбувся 15.05.2007 року
прихожу площею 1,5 кв.м.; ванну площею 1,0
кв.м.; кухню: стеля, стіни - 2 кв.м..
Причина залиття протікання
трубопроводу гарячої води ( т.1 а.с. 6) та
по випадку який стався 01.06.2007 року
залито кухню до 0,5 кв.м. (побілка),
коридор до 0,7 кв.м. ( побілка), туалет до
0,6 кв.м. ( побілка), ванна кімната до 1,0
кв.м. ( побілка) (т.1 а.с.7).

Згідно з розрахунком вартості
відновлювального ремонту, складеному
ПП ОСОБА_15, він становить 21 127,81 грн. ( т.1
а.с.11-13). Як вбачається із наданого
розрахунку вартості відновлювальних
робіт в ньому визначена вартість
ремонту всієї квартири, включаючи
вікна, двері, навіть встановлення
нових вхідних дверей.

Згідно до свідоцтва про сплату єдиного
податку Серія НОМЕР_2 від 15 червня 2007
року видами діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_15 є юридичні послуги та
малярні роботи ( т.1 а.с. 14,15).

В ході розгляду справи представнику
позивача було роз'яснено право на
заявлення клопотання щодо призначення
судової будівельно-технічної
експертизи для встановлення причини
залиття та розміру завданої шкоди.
Однак від проведення експертизи він
відмовився.

Згідно до ст.1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної чи юридичної особи, а
також шкода завдана майну фізичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для цивільно-правої
відповідальності згідно ст.1166 ЦК
України є наявність певних факторів, а
саме вина, протиправність дій особи,
яка завдала шкоду, шкідливі наслідки -
вина та причинний зв'язок між
протиправністю дій та наслідками.
Перелічені підстави визнаються
загальними, оскільки їх наявність
необхідна для всіх випадків
відшкодування шкоди, якщо інше не
передбачено законом.

Відповідачкою та її представником
заперечувався факт пошкодження
спадкодавцем квартири позивача
внаслідок залиття, тобто, спричинення
їй матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представником
позивача та наданими доказами по
справі жодним чином не доведено, що
залиття сталося через невиконання
ОСОБА_6 своїх обов'язків по належному
утриманню технічного обладнання
належної йому квартири, оскільки
характер залиття який стався 15.10.2007
року та причини залиття крім акту
жодним іншим доказом не підтверджено.
Так в судовому засіданні позивачем не
доведено, яким чином, без огляду
квартири №46, було зроблено висновок
про заміну сушили для рушників та
відсутність заглушок на трубах. Отже,
не встановлено причинний зв'язок між
діями ОСОБА_6 та фактом залиття, та
провина ОСОБА_6 нічим не доведена.
Щодо залиття квартири, яке відбувалося
15.05.2007 року та 01.06.2007 року то залиття
були незначні, та не потребували
ремонту всієї квартири позивача.

Щодо наданого позивачем розрахунку
вартості відновлювального ремонту,
складеному ПП ОСОБА_15, то навіть в разі
доведеності вини ОСОБА_6 він не може
бути прийнятий судом до уваги як
належний доказ, оскільки проведений
особою, яка не має на це ліцензії та
складений по ремонту всієї квартири,
а не конкретно по залиттю і ціна
позову не відповідає реальним збиткам.
Тому суд не вбачає законних підстав
стягнення із відповідача вартості
відновлювального ремонту в розмірі 21
127,81 грн. та відшкодуванню вартості
ремонту телефонної лінії позивачів у
розмірі 19,51 грн.

Позивачем заявлено вимогу щодо
відшкодування завданої діями ОСОБА_6
моральної шкоди в розмірі 10000 грн.,
правовою підставою заявлених позовних
вимог в цій частині позивач
посилається на ст.1167 ЦК України та ст.1282
ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної в результаті
порушення його прав. Підставою для
відшкодування моральної шкоди, згідно
ст. 1167 ЦК України є завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності вини.

Оцінюючи доводи позивача про те, що
відповідач, як спадкоємець майна
померлої, має обов'язок відшкодувати
завдану шкоду, судом враховується
наступне.

З матеріалів справи убачається, що
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії І-КИ №360615.

Відповідно до ст. 1231 ЦК України до
спадкоємця переходить обов'язок
відшкодувати майнову шкоду (збитки),
яка була завдана спадкодавцем.

До спадкоємця переходить обов'язок
відшкодування моральної шкоди,
завданої спадкодавцем, яка була
присуджена судом зі спадкодавця за
його життя.

Відповідно до ст.ст.1218, 1282 ЦК України , -
до складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Як вбачається із матеріалів спадкової
справи спадщину після смерті ОСОБА_6
прийняли дві його доньки відповідачка
по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_11, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
Серія НОМЕР_3.

З матеріалів спадкової справи №
187/2012 щодо майна померлої ОСОБА_11
вбачається, що треті особи: ОСОБА_3 та
ОСОБА_3 звернулися з заявами про
прийняття спадщини за законом, проте,
своє право власності на успадковане
майно не оформили.

Моральна шкода за життя ОСОБА_6 на
користь позивачки судом не
присуджувалася.

З урахуванням вищенаведених обставин,
відсутні підстави для задоволення
позову про стягання з відповідача на
користь позивача моральної шкоди.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях,
враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК
України про належність та допустимість
доказів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, в межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України,
оскільки при подачі позову позивачкою
судовий збір не оплачувався, а в
задоволені позову їй відмовлено, то
підлягає стягненню із відповідачки на
користь держави судовий збір в розмірі
487 грн. 20 коп.

Керуючись: ст.ст.22,23, 1166,1167 ЦК України,
ст. ст.3,7, 11,15, 30, 60, 88,212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№26, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування
майнової та моральної шкоди завданої
залиттям квартири відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) на
користь держави судовий збір в розмірі
487 грн.20 коп.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Індустріальний районний
суд, шляхом подачі протягом десяти днів
з дня проголошення рішення
апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Л.П. Слюсар