Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/1681/14Головуючий у 1-й
інстанції Стоматов Е.Г. Суддя-доповідач
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Хомяк К.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 на рішення
Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 18 лютого 2014 року у справі
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
(надалі - Банк) до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про
стягнення заборгованості за кредитним
Банк звернувся до суду із
вищезазначеним позовом, в якому просив
стягнути на користь Банку з ОСОБА_2, як
позичальника, та ОСОБА_5, як поручителя
в солідарному порядку заборгованість
за кредитним договором №014/17-15/2068-35 від
30.05.2008 року станом на 15.08.2013 року у
розмірі 1268230,06 грн., яка складається із:
заборгованість за кредитом 22 547,08 дол.
США (180 218,82 грн.), заборгованості по
відсотках 10 008,94 дол. США (80 001,46 грн.),
пені за кредитом та відсотками 1 008 009,78
грн., від сплати якої на користь Банку
відповідачі у добровільному порядку
Рішенням Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18 лютого 2014 року позов
Банку до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5
на користь Банку заборгованість по
кредитному договору №014/17-15/2068-35 від
30.05.2008 року в сумі 317 220,28грн., в тому
числі: заборгованість за кредитом - 22
547,08 дол. США, що становить 180 218,82грн.;
заборгованість по відсотках - 10 008,94 дол.
США, що становить 80 001,46грн.; пеню за
кредитом та відсотками - 57 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку
судовий збір в розмірі 3 172, 20 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Банк та ОСОБА_5 із цим рішенням суду
першої інстанції погодились, останнє в
апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права та
неправильне застосування норм
матеріального права при його
ухваленні, просив зазначене рішення
суду першої інстанції скасувати та
ухвалити нове, яким у задоволенні
позову Банку відмовити у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши зміст заперечень на
апеляційну скаргу та матеріали справи,
колегія суддів апеляційного суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд має право її
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції,
задовольняючи позов Банку частково,
виходив із дострокового солідарного
зобов'язання ОСОБА_2, як позичальника,
та ОСОБА_5, як поручителя, за кредитним
договором №014/17-15/2068-35 від 30.05.2008 року в
сумі 317 220,28грн., в тому числі:
заборгованості за кредитом - 22 547,08 дол.
США, що становить 180 218,82грн.;
заборгованості по відсотках - 10 008,94 дол.
США, що становить 80 001,46грн.; пені за
кредитом та відсотками - 57 000,00 грн.

Такі висновки суду першої інстанції є
правильними, оскільки основані на
доказах, поданих сторонами, до
встановлених правовідносин вірно
застосовані норми матеріального права,
відсутні порушення норм
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було
правильно встановлено, що 30 травня 2008
року між Банком та ОСОБА_2 укладений
кредитний договір № 014/17-15/2068-35, про
надання кредиту у сумі 23 880,0 доларів США
під 14,25 % річних строком по 30.05.2023 року
(а.с.9-13).

Відповідно до п.п.9.1, 9.2 кредитного
договору, Банк має право достроково
стягувати заборгованість за кредитом,
нараховані відсотки за користування
кредитом та штрафні санкції, у випадках
невиконання ОСОБА_2, як позичальником,
умов кредитного договору та/або
договорів застави, інших договорів, що
забезпечують погашення кредиту. Таке
дострокове погашення повинно бути
здійснене позичальником не пізніше 30
календарних днів з моменту
пред'явлення відповідної вимоги
кредитора.

Згідно п.16.3 кредитного договору за
порушення строків повернення
заборгованості, процентів за
користування кредитом, передбачених
положеннями кредитного договору,
позичальник сплачує Банку пеню у
розмірі 1% від суми простроченого
платежу, за кожний день прострочення.

У забезпечення виконання ОСОБА_2
зобов'язань за кредитним договором між
Банком та ОСОБА_5 укладений договір
поруки від 30.05.2008 року. Пунктом 1.2
договору поруки закріплено, що ОСОБА_5
на добровільних засадах бере на себе
зобов'язання перед Банком відповідати
по зобов'язанням позичальника ОСОБА_2,
які виникають з умов кредитного
договору (а.с.14-15).

Згідно п.2.1 договору поруки сторони
визначають, що у випадку невиконання
позичальником ОСОБА_2 взятих на себе
зобов'язань по кредитному договору,
поручитель ОСОБА_5 несе солідарну
відповідальність перед Банком нарівні
з боржником за повернення сум кредиту,
нарахованих відсотків за користування
кредитом та штрафних санкцій.

Відповідно до п.3.1 договору поруки
сторони встановлюють, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
боржником взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору, поручитель і
боржник несуть солідарну
відповідальність перед Банком за
виконання боргових зобов'язань по
кредитному договору, поручитель і
боржник несуть солідарну
відповідальність перед Банком за
виконання боргових зобов'язань в
повному обсязі.

Після укладення кредитного договору
ОСОБА_2 у відповідності до п.6.1 договору
було надано кредитні кошти в сумі 23880,00
доларів США.

ОСОБА_2 були порушені п.7.1,7.2 кредитного
договору, згідно з якими позичальник
зобов'язується щомісячно, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту, частково погашати
кредит та сплачувати проценти за
користування кредитними коштами за
визначеною договором процентною
ставкою.

У зв'язку з порушенням умов кредитного
договору, станом на 15.08.2013 року виникла
заборгованість в сумі 1 268 230 (один
мільйон двісті шістдесят вісім тисяч
двісті тридцять) грн. 06 коп. в тому
числі: заборгованість за кредитом - 22
547,08 дол. США (180 218,82грн.); заборгованість
по відсотках - 10 008,94 дол. США (80 001,46 грн.);
пеня за кредитом та відсотками - 1008009,78
грн. (а.с.18-20)

Вищевикладене підтверджується
кредитним договором №014/17-15/2068-35 від
30.05.2008 року, договором поруки №
014/17-15/2068-35 від 30.05.2008року, розрахунком
заборгованості станом на 15.08.2013 року,
вимогою про повернення заборгованості
(а.с.16-17).

Стосовно вимоги про стягнення з
відповідачів пені по кредиту та
відсотках суд першої інстанції
правильно вважав, що вона підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України
позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, суд першої інстанції
правильно вважав, що вимоги позивача
про стягнення з відповідачів пені по
кредиту та відсотках підлягають
стягненню в межах річного строку
позовної давності, тобто за період з
15.08.2012 року по 15.08.2013 рік (день подачі
позову до суду).

Враховуючи викладене, та з урахуванням
обставин, які мають істотне значення, а
саме відповідачі у справі ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 не працевлаштовані і фактично
не мають доходу, мають на утриманні
неповнолітню дитини ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та батька ОСОБА_7, який є
особою пенсійного віку (а.с. 73-80), суд
першої інстанції вважав за необхідне
зменшити розмір пені по кредиту та
відсотках, та стягнути з відповідачів
пеню в розмірі 57 000,00 (п'ятдесят сім
тисяч) грн.

Банк із цим висновком суду погодився,
рішення суду першої інстанції в
апеляційному порядку у цій справі не
оскаржував.

Згідно із ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк, або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

За ст.525 ЦК України не допускається
одностороння відмова від зобов'язань
або одностороння зміна умов.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно ч.2 ст.554 ЦК України, поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у
разі солідарного обов'язку боржників
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в
особі представника ОСОБА_3 є такими, що
не спростовують висновків суду першої
інстанції, а лише відображають позицію
відповідача ОСОБА_2 та представника
останнього, висловлену ними в
запереченнях проти позову і яку вони
вважають такою, що є єдино вірною та
єдино можливою.

Згідно із ст. 9 вищезазначеного
кредитного договору Банк, як кредитор,
має право на дострокове солідарне
погашення кредиту з боку позичальника
та поручителя, оскільки ОСОБА_2, як
позичальник, неналежним чином
виконував свої зобов'язання за
зазначеним кредитним договором.

Встановлено, що вимога про повернення
заборгованості по кредиту надсилалась
Банком відповідачам, як позичальнику
та поручителю ще у 2009 році (а.с.16).

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не
отримував цієї вимоги Банку
спростовуются: поштовим повідомленням
(а.с.17) та обставинами, встановленими
рішенням суду першої інстанції від
21.06.2012 року в іншій цивільній справі за
участю Банку та ОСОБА_2 (а.с.54-60), яке
набрало законної сили 03.07.2012 року, та
які не підлягають доказуванню в силу
ст. 61 ч. 3 ЦПК України.

У проведенні судової почеркознавчої
експертизи підпису на поштовому
повідомленні про отримання ОСОБА_2
вимоги Банку про дострокове погашення
кредиту (а.с.17) за клопотанням ОСОБА_2 та
представника останнього судами першої
та апеляційної інстанцій було
обгрунтовано відмовлено.

Оскільки, цей підпис не має суттєвого
значення для правильного вирішення
цієї справи.

Так як, якщо, навіть, не брати до уваги
факт отримання ОСОБА_2 зазначеної
вимоги Банку ще 09.11.2009 року.

Хоча останній цей факт в іншій справі
за його участю (а.с.54-56) не спростовував,
заперечував проти позову зовсім з
інших підстав.

То ОСОБА_2 все одно знав, що він
зобов'язаний за вищезазначеним
кредитним виконувати свої зобов'язання
перед Банком належним чином у строки
згідно умов цього договору, але їх не
виконує.

Крім того, ОСОБА_2 отримував 16.10.2013 року
(а.с.23) у цій справі копію позову Банку
(вх. № від 23.09.2013 року) із додатками, у
тому числі із копією зазначеної вимоги
Банку від 04.11.2009 року (а.с.16) та був
присутній особисто у судовому
засіданні 22.01.2014 року (а.с.61), коли суд
першої інстанції оголошував зміст
позовних вимог Банку та його
обґрунтування, а рішення судом першої
інстанції, що оскаржується у цій
справі, було ухвалено лише 18.02.2014 року
(а.с.83). Таким чином, у ОСОБА_2 було значно
більше часу, ніж 30 календарних днів, щоб
погасити грошові зобов'язання за
вищезазначеним кредитним договором
згідно вимог Банку у добровільному
порядку.

Проте, ОСОБА_2 цим своїм правом не
скористався.

Доводи апелянта про те, що стягнення
заборгованості у цій справі призведе
до подвійного стягнення
заборгованості за одним і тим же
кредитним договором, оскільки вже є
рішення суду від 21.06.2012 року про
звернення стягнення на предмет іпотеки
(а.с.54-59), не ґрунтуються на законі.

Сума стягнутої заборгованості з
відповідачів на користь Банку у цій
справі є в межах строків позовної
давності.

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів дійшла висновку про законність
і правильність рішення суду першої
інстанції. Наведені в апеляційній
скарзі відповідача заперечення з цього
приводу не відповідають обставинам і
матеріалам справи.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив правовідносини,
які склалися між сторонами по справі,
дав їм належну правову оцінку, а також
дослідив надані сторонами докази і
відповідно їх оцінив. Суд першої
інстанції вірно застосував норми
матеріального та процесуального права
та прийняв рішення, яким спір знайшов
своє належне вирішення.

За таких обставин, судова колегія не
вбачає передбачених законом підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту у
задоволенні його апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції у
повному обсязі у цій справі, останній
не має права на компенсацію за рахунок
Банку судових витрат, понесених ним у
зв'язку із розглядом справи у суді
апеляційної інстанції (а.с.112).

Керуючись ст.ст. 307-308, 315, 317 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі
представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 18 лютого 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.