Справа № 201/2371/14ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2014 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Демидової С.О.

при секретарі
Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Моторного (транспортного)
страхового бюро України, приватне
акціонерне товариство "Міська страхова
компанія" третя особа ОСОБА_3, приватне
акціонерне товариство "Міська страхова
компанія" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А
Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом до
відповідачів. В обґрунтування своїх
позовних вимог, з урахуванням уточнень,
позивач посилається на те, що 08 грудня
2012 року о 17-30 годин в м.
Дніпропетровську на перехресті вул.
Гоголя та вул. Чернишевського сталася
дорожньо - транспортна пригода за
участю належного позивачу автомобіля
Мазда 3, державний номер НОМЕР_1, під
керуванням чоловіка позивача - ОСОБА_3
та автомобіля Мерседес - Бенц GL 450,
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2 Внаслідок ДТП було пошкоджено
автомобіль позивача, в зв'язку з чим
розмір матеріального збитку становить
72 803,64 грн., які позивач просить суд
стягнути: солідарно з відповідачів
матеріальну шкоду в розмірі 50 000 грн.; з
ОСОБА_2 майнову шкоду в частині не
покритій страховим відшкодуванням у
розмірі 22 803,64 грн. та моральну шкоду в
розмірі 10 000 грн.

Окрім того позивач просить суд визнати
недійсним поліс АВ №3641007 від 17
листопада 2012 року. Так 17 листопада 2012
року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Міська
Страхова компанія» було укладено
договір страхування та видано
страховий поліс № АВ № 3641007. 25 жовтня 2012
року національна комісія, що здійснює
державне регулювання та ліцензування у
сфері ринків фінансових послуг,
розпорядженням № 1877 постановила
анулювати ліцензію на провадження
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів ПАТ
«Міська страхова компанія», а отже на
момент укладення договору страхування
між ОСОБА_2 та ПтРА «Міська страхова
компанія» , останнє вже було позбавлено
членства в МТСБУ та його ліцензія була
анульована.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала заявлені позовні
вимоги та просила їх задовольнити
повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав та
просив відмовити в їх задоволенні,
оскільки вина ОСОБА_2 у скоєнні даного
ДТП не доведена.

Представник МТСБУ в судове
засідання не з*явився про день, час та
місце розгляд у справи повідомлений
належним чином, надали суду письмові
заперечення, просили слухати справу за
відсутності їх представника.

Представник ПАТ «Міська Страхова
Компанія» та ОСОБА_3 в судове засідання
не з*явилися про день, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином причин неявки суду не повідомили.

Вислухавши сторони, оцінивши
надані та добуті докази, перевіривши
матеріали справи, суд вважає позовні
вимоги не обґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому
цим Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Судом встановлено, що 08 грудня 2012 року о
17-30 годин в м. Дніпропетровську на
перехресті вул. Гоголя та вул.
Чернишевського сталася дорожньо -
транспортна пригода за участю
належного позивачу автомобіля Мазда 3,
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
чоловіка позивача - ОСОБА_3 та
автомобіля Мерседес - Бенц GL 450,
державний номер НОМЕР_2 під керуванням
ОСОБА_2

13 грудня 2012 року постановою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
провадження по адміністративній
справі у відношенні ОСОБА_3 за ст. 124 КУ
пАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП України
було закрито за відсутності складу
правопорушення /а.с. 15/.

30 січня 2013 року постановою
апеляційного суду Дніпропетровської
області постанову Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
13 грудня 2012 року залишено без змін /16-17/.

23 травня 2013 року Дніпропетровським
науково - дослідним інститутом судових
експертиз проведено автотехнічне
дослідження, згідно висновку якого:

· У заданій дорожній обстановці,
водій Мазда 3 - ОСОБА_3 для забезпечення
безпеки дорожнього руху, повинен був
діяти відповідно до вимог п. 12.3 правил
дорожнього руху України;

· У заданій дорожній обстановці,
при заданих вихідних даних, водій
автомобіля Мерседес Бенц - ОСОБА_2, для
забезпечення безпеки дорожнього руху,
повинен був діяти відповідно до вимог
дорожнього знака 2.1 «Надати дорогу»,
п.16.3, 16.11 правил дорожнього руху
України;

· В даній дорожньо - транспортній
ситуації, водій автомобіля Мазда 3 -
ОСОБА_3 не мав технічної можливості
запобігти зіткнення з автомобілем
Мерседес Бенц шляхом застосування
гальмування і зупинки автомобіля до
місця зіткнення;

· В заданій дорожньо -
транспортній ситуації, з технічної
точки зору, водій ОСОБА_2 мав технічну
можливість запобігти ДТП шляхом
виконання ним вимог дорожнього знака 2.1
«Надати дорогу» п. 16.3, 16.11 Правил
дорожнього руху України;

· В заданій дорожньо- транспортній
ситуації, в діях водія автомобіля Мазда
3 - ОСОБА_3 невідповідностей до вимог
Правил дорожнього руху України, які
могли б знаходитись в причинному
зв'язку з ДТП, не вбачається;

· В заданій дорожній обстановці,
невідповідності в діях водія ОСОБА_2
вимогам дорожнього знака 2.1 «Надати
дорогу» та п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього
руху України, з технічної точки зору,
знаходяться в причинному зв'язку з
настанням технічного характеру ДТП, а
саме зіткнення з автомобілем Мазда 3.
/а.с.18-22/

Відповідно висновку № 1810/13/13 від 18
жовтня 2013 року матеріальна шкода яка
спричинена власнику транспортного
засобу Мазда 3 державний знак НОМЕР_1
становить 51 308 грн. 96 коп. /а.с. 26-70/.

17 листопада 2012 року між ОСОБА_2 та ПрАТ
«Міська страхова компанія» укладено
договір страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів та
видано поліс № АВ /3641007 /а.с. 100/.

28 серпня 2013 року позивач звернулася до
МТСБУ, ЗАТ «Міська страхова компанія»,
ПрАТ «Міська страхова компанія» з
повідомленням про ДТП та заявою про
виплату страхового відшкодування /а.с.
23-24/.

Листом від 16 вересня 2013 року МТСБУ
повідомило, що на час звернення
відсутня інформація про визнання
банкрутом або ліквідацію ПрАТ «Міська
Страхова Компанія», а отже і відсутні
підстави для відшкодування
матеріальної шкоди позивачу /а.с. 25/ .

14 травня 2014 року ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
призначено по справі авто технічну
експертизу.

Висновком експерта від 04 червня 2014
року № 70/27-350 встановлено, що:

· В даній обстановці, водій Мазда 3
державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен
був діяти згідно вимог п. 16.13 Правил
дорожнього руху України (Перед
поворотом ліворуч і розворотом водій
нерейкового транспортного засобу
зобов'язаний дати дорогу трамваю
попутного напрямку, а також
транспортним засобам, що рухаються по
рівнозначній дорозі в зустрічному
напрямку прямо чи праворуч).

· В даній дорожній обстановці,
водій автомобіля Мерседес Бенц
державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 повинен
був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил
дорожнього руху України (У разі
виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди)

· Дії водія автомобіля Махзда 3
ОСОБА_3, в умовах даної пригоди, не
відповідали вимогам п. 16.13 Правил
дорожнього руху України

· Визначити чи є у діях водія
автомобіля Мерседес Бенц ОСОБА_2, в
умовах даної пригоди, невідповідності
вимогам Правил дорожнього руху даному
етапі дослідження не надається
можливим з причин, наведених у
дослідницькій частині.

· Дії водія ОСОБА_3, які в умовах
даної пригоди не відповідали вимогам п.
16.13 Правил дорожнього руху України, з
технічної точки зору перебувають у
причинному зв'язку з настанням ДТП

· Визнати чи є у діях водія
автомобіля Мерседес Бенц ОСОБА_2, в
умовах даної пригоди, невідповідності
вимогам Правил дорожнього руху, та якщо
є, то чи знаходяться вони у причинному
зв'язку з настанням ДТП, на даному етапі
дослідження не надається можливим.

Відповідно до ст. 1166 ЦК
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, ..., що створює
підвищену небезпеку для особи, яка цю
діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.... Особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму
вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 01 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК)
відповідач звільняється від обов'язку
відшкодувати шкоду (у тому числі і
моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого (частина
п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини
другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає
докази, що підтверджують факт завдання
шкоди за участю відповідача, розмір
завданої шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позивач в позовній заяві
та під час судового розгляду не надав
суду належних доказів що саме дії
відповідача були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок.

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на якi
вона посилається як на пiдставу своїх
вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної
статтi передбачено, що доказуванню
пiдлягають обставини, якi мають
значення для ухвалення рiшення у справi
i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi
беруть участь у справi, виникає спiр.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об'єктивні підстави
вважати, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити на підставі
ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Моторного (транспортного)
страхового бюро України, приватне
акціонерне товариство "Міська страхова
компанія" третя особа ОСОБА_3, приватне
акціонерне товариство "Міська страхова
компанія" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
С.О.Демидова