Справа № 128/2001/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем
України

23.07.2014 року
місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді: Васильєвої
Т.Ю.

при секретарі: Гавріловій Т.В.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, з викликом третьої
особи без самостійних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_4, про
відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

ФОП ОСОБА_3 звернулась до суду з
вищевказаним позовом посилаючись на
те, що з 04.11.2010 року по 11.03.2014 року у неї
працював водієм - експедитором
відповідач ОСОБА_2, який керував
закріпленим за ним автомобілем
«Мерседес Бенц 508Д», державний номерний
знак НОМЕР_1. 05.09.2013 року водій ОСОБА_2,
керуючи даним автомобілем допустив
наїзд на пішохода ОСОБА_6, внаслідок
чого остання загинула на місці пригоди.
Вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 04.02.2014 року
ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України, цивільний позов задоволено
частково та з ФОП ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стягнено
моральну шкоду в сумі 40 000 грн., та на
користь ОСОБА_7 - матеріальну шкоду в
сумі 9 153, 73 грн. Даний вирок набув
законної сили, на виконання якого ФОП
ОСОБА_3 відшкодувала вказану суму
матеріальної і моральної шкоди
потерпілим, тому позивач звернулась до
суду з даним позовом, яким просить
стягнути з відповідача, як винної у
заподіянні завданої шкоди особи,
сплачену суму коштів потерпілим в
порядку регресу.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримала з підстав,
вказаних в ньому, та згідно наданих
письмових доповнень обґрунтування
позову (а.с. 27 - 28), пояснивши, що вироком
суду з позивача було стягнуто на
користь потерпілих завдану діями
відповідача шкоду, оскільки він на час
її заподіяння перебував в трудових
відносинах із ФОП ОСОБА_3 Тому оскільки
шкода була завдана саме відповідачем,
відшкодувавши потерпілим завдану
шкоду позивач набув права зворотної
вимоги (регресу) до відповідача, вина
якого у заподіянні шкоди встановлена
вироком суду.

Відповідач в судовому засіданні позов
не визнав, просив відмовити в його
задоволенні, пояснивши, що дійсно
працював водієм у ФОП ОСОБА_3 та під час
роботи у позивача він скоїв ДТП, його
визнано винним вироком Вінницького
міського суду Вінницької області від
04.02.2014 року, яким також частково
задоволено позов потерпілих та в тому
числі стягнуто із ФОП ОСОБА_3 49 153, 73 грн.
Він не заперечує того, що дійсно дана
сума була відшкодована позивачем по
справі на користь потерпілих, але
вважає, що ці кошти були стягнуті із ФОП
ОСОБА_3 не в зв'язку з його
неправомірними діями, а виключно в
зв'язку з поведінкою ФОП ОСОБА_3 після
скоєння ним ДТП. Він же одразу після ДТП
добровільно відшкодував завдану
моральну шкоду потерпілій ОСОБА_9, тому
не повинен відшкодовувати позивачу
сплачену ним суму коштів потерпілим по
справі, яка стягнута вироком суду.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає за
необхідне позов задовольнити з
наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено
та не заперечується сторонами, що 04.11.2010
року відповідач працював у ФОП ОСОБА_3
водієм-експедитором та з метою
виконання його обов`язків ФОП ОСОБА_3
передала ОСОБА_2 транспортний засіб
«Мерседес Бенц 508Д», державний номерний
знак НОМЕР_1, який перебував у її
володінні на підставі довіреності (а.с.
26).

Вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 04.02.2014 року,
який набрав законної сили 07.03.2014 року,
водій ОСОБА_2 керуючи технічно справним
автомобілем «Мерседес Бенц 508Д»,
державний номерний знак НОМЕР_1,
порушивши вимоги п.п. 10.1, 10.9 ПДР України,
допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6, яка
загинула на місці пригоди. ОСОБА_2
визнаний винним в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і
йому призначене відповідне покарання.
Крім цього, вироком суду встановлено,
що ОСОБА_2 керував автомобілем, що
належить його роботодавцю, тому
стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь
потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
моральну шкоду в сумі 40 000 грн., та на
користь потерпілої ОСОБА_7 -
матеріальну шкоду в сумі 9 153, 73 грн.,
тобто з ФОП ОСОБА_3 на відшкодування
шкоди, завданої діями ОСОБА_2, стягнуто
49 153, 73 грн. (а.с. 10 - 11).

Позивач ФОП ОСОБА_3 відшкодувала
потерпілим (цивільним позивачам)
матеріальну і моральну шкоду в сумі 49
153,73 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями про переказ коштів
потерпілим від 02.04.2014 року (а.с. 12) та не
заперечується відповідачем.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи в розмірі
виплаченого відшкодування, якщо
законом не встановлено інший розмір.

Відповідно до п. 3 ст. 134 КЗпП України,
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» встановлено, що
фізична чи юридична особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану її
працівником при виконанні трудових
(службових) обов'язків, на підставі
трудового договору (контракту) чи
цивільно-правового договору, має право
зворотної вимоги (регресу) до такого
працівника - фактичного завдавала
шкоди - у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК
України).

Тому враховуючи, що позивачем
відшкодовано шкоду, завдану її
працівником при виконанні трудових
обов'язків, вимоги позивача про
стягнення з відповідача розміру
виплаченого відшкодування в сумі 49 153, 73
грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача
на користь позивача слід стягнути
судовий збір, сплачений ним при
зверненні до суду, пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене,
керуючисьст.ст. 1167, 1172, 1191 ЦК України,
ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 49 153, 73 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 судовий збір
в сумі 491, 54 грн.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Вінницької області через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
оголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: підпис

Копія вірна

Суддя:

Секретар: