Справа № 136/1016/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" липня 2014 р.
м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької
області

в складі: головуючого - судді
Кривенка Д. Т.

за участю секретаря
Марчук Н.А.
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м.Липовець
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Липовецької міської ради
Липовецького району Вінницької
області про визначення часток у
спадковому майні із спільної часткової
власності та визнання права власності
по 1/6 частки квартири по спадщині за
законом, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивачі звернулися до
Липовецького районного суду
Вінницької області із позовом до
Липовецької міської ради Липовецького
району Вінницької області про
визначення часток у спадковому майні
із спільної часткової власності та
визнання права власності по 1/6 частки
квартири по спадщині за законом за
кожним із них.

Свої позовні вимоги позивачі
обґрунтували наступним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3,
яка приходилась дружиною позивача
ОСОБА_1 та матір'ю позивачки ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилась
спадщина за законом, оскільки
особистого розпорядження на випадок
своєї смерті померла не зробила.

До складу спадкового майна, поміж
іншого майна, увійшла частка квартири
АДРЕСА_1 яка належала спадкодавцеві на
праві спільної сумісної власності
разом із позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивачі спадщину після ОСОБА_3 -
прийняли шляхом звернення до нотаріуса
із заявою про прийняття спадщини на
протязі шести місяців з дня смерті
спадкодавця. Однак при оформленні
спадщини, постановою приватного
нотаріуса Липовецького районного
нотаріального округу ОСОБА_4 було
відмовлено у вчиненні нотаріальної дії
та видачі на ім'я ОСОБА_1 свідоцтва про
право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що не
визначена частка квартири, яка
належала померлій на праві спільної
сумісної власності, а відомості про
належність кожному із співвласників 1/3
частки нерухомості, що є об'єктом
спадкування та зазначені у свідоцтві
про право власності на квартиру не
застережені належним чином у
передбаченому законодавством порядку.

За наведених обставин позивачі
просили суд визначити, що кожному з них
та померлій належить по 1/3 частки цієї
квартири та визнати за ними,
позивачами, право власності в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3 по 1/6 частці квартири, яка
увійшла до складу спадкового майна.

02.06.2014 року, в порядку ст.27, 31 ЦПК
України, позивачем ОСОБА_2, було подано
позовну заяву в оновленій редакції,
відповідно до змісту якої, остання
просила суд визнати за нею, ОСОБА_2
право власності на 1/6 частину квартири
за АДРЕСА_1 та на 1/6 частину підвалу в
цьому ж будинку площею 2,9 кв. м., в
порядку спадкування за законом після
смерті матері ОСОБА_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Липовець
Вінницької області, 1/3 частина якої їй
уже належала згідно свідоцтва про
право власності на житло від 16 січня 1997
року зареєстрованого КП
«Вінницьке обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації» в
інвентаризаційній справі № 910 за
реєстровим № 64/308, а оскільки ОСОБА_2 уже
була власником 1/3 частини даної
квартири то визнати за нею право
власності на 1/2 частку вказаної
квартири та відповідно 1/2 частку
підвального приміщення.

В судове засідання позивачі не
з'явились, однак позивач ОСОБА_1 та
представник позивача ОСОБА_5 надали
суду заяви, в яких позовні вимоги, з
урахуванням уточненої позовної заяви
поданої позивачем ОСОБА_2, підтримали у
повному обсязі, просили їх
задовольнити, а розгляд справи
проводити за відсутності позивачів та
представника.

Представник відповідача -
Липовецької міської ради Липовецького
району Вінницької області також в
судове засідання не з'явився, в
адресованій суду заяві, просив суд
розгляд справи проводити без участі
представника міської ради, зазначив, що
проти позовних вимог не заперечують.

Ураховуючи те, що сторони у справі
скористались своїми правами, що
передбачені ч.2 ст.158 ЦПК України, суд не
вбачає підстав для відкладення
розгляду справи, а тому проводить його
в даному судовому засіданні на
підставі зібраних у справі доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши
матеріали цивільної справи, повно
з'ясувавши обставини справи, оцінивши
усі зібрані у справі докази та давши їм
оцінку в сукупності, дійшов до
наступних висновків.

Судом встановлено такі обставини
та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3,
про що в Книзі реєстрації смертей було
зроблено відповідний актовий запис № 31
та видано свідоцтво про смерть серії
НОМЕР_1 (а.с.5). Після її смерті
відкрилась спадщина за законом,
оскільки за життя особистого
розпорядження на випадок своєї смерті
померла не зробила.

На виконання п.24 постанови
Пленуму Верховного Суду України за №7
від 30.05.2008 року "Про судову практику у
справах про спадкування", судом було
витребувано матеріали Спадкової
справи до майна померлої ОСОБА_3 №6/2012.
Відповідно до матеріалів Спадкової
справи, своїм правом на прийняття
спадщини скористався чоловік померлої
- ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_2, подавши у
визначений законодавцем шестимісячний
строк заяви нотаріусу про прийняття
спадщини.

До складу спадкового майна, поміж
іншого майна, увійшла частка квартири
за АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцеві
на праві спільної сумісної власності
на ряду із ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які є
позивачами у справі. Належність частки
вказаного об'єкта нерухомості
спадкодавцеві та позивачам
підтверджується Свідоцтвом про право
власності на житло, що було видане 16
січня 1997 року КСП "Липовецьке" та
зареєстроване у порядку чинного
законодавства, яке діяло на той час. У
наведеному свідоцтві зазначено про
частки співвласників та визначено їх
"по 1/3 кожному", про що міститься
застереження "Дописаному по 1/3 вірити".
Відповідно до Технічного паспорта на
квартиру АДРЕСА_1, виданого 19.04.2013 року
КП "ВООБТІ" (Інвентаризаційна справа
№910, реєстровий №64/308), власниками
цілого (1, що складається 1/20 частки
житлового будинку) об'єкту є: ОСОБА_3,
ОСОБА_2, ОСОБА_1. Наведене також доведено
довідкою виданою Липовецькою міською
радою Липовецького району від 12.03.2014
року за №659, в силу якої ОСОБА_3
проживала та була зареєстрована в
квартирі за АДРЕСА_1

12.09.2013 року приватним нотаріусом
Липовецького районного нотаріального
округу ОСОБА_4 на частину майна
позивачам було видано Свідоцтво про
право на спадщину за законом (а.с.31, 32
Спадкової справи).

Однак, постановою приватного
нотаріуса Липовецького районного
нотаріального округу ОСОБА_4 від 05.03.2014
року, ОСОБА_1 було відмовлено у
вчиненні нотаріальної дії та видачі на
його ім'я свідоцтва про право на
спадщину за законом на частку
однокімнатної квартири за АДРЕСА_1
після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3,
оскільки розмір частки вищевказаної
квартири, яка належала померлій не
визначений, а застереження щодо
виправлення у правовстановлюючому
документі про належність часток
зроблені всупереч чинного
законодавства.

Відповідно до вимог ст. 370 ЦК
України, у разі виділу частки із майна,
що є у спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного із
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними,
законом, рішенням суду.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 17 від 30
травня 2008 року у разі смерті
співвласника приватизованого будинку
(квартири) частки кожного із
співвласників у праві спільної
власності є рівними, якщо інше не було
встановлено договором між ними
(частина друга статті 370, частина друга
статті 372 ЦК України). Частка померлого
співвласника не може бути змінена за
рішенням суду. Для оформлення права на
спадщину закон не вимагає рішення суду
про визначення частки спадкодавця.

Проте позивачеві ОСОБА_1
нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва про право власності за
законом, саме за відсутності
визначених часток.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Співвласники майна, що є у
спільній сумісній власності, володіють
і користуються ним спільно, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
(ч.1 ст. 369 ЦК України).

Відповідно до ст. 372 ЦК України,
майно, що є у спільній сумісній
власності, може бути поділене
співвласниками за домовленістю між
ними. У разі поділу майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки співвласників у
праві спільної сумісної власності є
рівними, якщо інше не встановлено
домовленістю між ними, законом або
рішенням суду (ч. 2 ст. 370 ЦК України).

На підставі ст. 372 ЦК України, у
разі поділу майна між співвласниками,
право спільної сумісної власності на
нього припиняється.

Здійснити поділ нерухомого майна
(квартири) за домовленістю між його
співвласниками неможливо, оскільки
один із співвласників помер, а за його
життя договір про поділ майна, що є у
спільній сумісній власності укладеним
не був.

Згідно ст. 346 ЦК України, однією із
підстав припинення права власності є
смерть власника.

Здобуті у справі докази свідчать
про те, що квартира АДРЕСА_1 є спільною
сумісною власністю позивачів: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та покійної ОСОБА_3, частки
кожного з них завідомо не визначені. У
даному об'єкті власності наявний факт
відсутності існування ідеальних
часток кожного із співвласників, які б
давали можливість виявити обсяг їх
прав за наявності бажання одержати
конкретну частину у спільному майні та
розпоряджатися нею. Здійснити поділ
нерухомого майна (квартири) за
домовленістю між його співвласниками
неможливо, оскільки один із
співвласників помер, а за його життя
договір про поділ майна, що є у спільній
сумісній власності, укладеним не був.
Так як у разі поділу майна частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними й інше не
встановлено домовленістю між ними та
законом, суд вважає, що кожному із
співвласників належить по 1/3 частці
об'єкта нерухомості.

За таких обставин, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
визначення позивачам та померлій
ОСОБА_3 часток однокімнатної квартири
за АДРЕСА_1 ґрунтуються на нормах
чинного законодавства, відтак
підлягають до задоволення.

Зі змісту ст.ст.1216-1218 ЦК України,
слідує, що спадкуванням є перехід прав
та обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом. До складу спадщини входять
усі права та обов'язки, що належали
спадкодавцеві на момент відкриття
спадщини і не припинилися внаслідок
його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220, 1222 ЦК
України, спадщина відкривається
внаслідок смерті особи або оголошення
її померлою. Спадкоємцями за заповітом
і за законом можуть бути фізичні особи,
які є живими на час відкриття спадщини,
а також особи, які були зачаті за життя
спадкодавця і народжені живими після
відкриття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на
спадкування мають особи, визначені у
заповіті. У разі відсутності заповіту,
визнання його недійсним, неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
спадкоємцями за заповітом, а також у
разі неохоплення заповітом усієї
спадщини право на спадкування за
законом одержують особи, визначені у
статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

У першу чергу право на спадкування
за законом мають діти спадкодавця і
той з подружжя, який цього пережив
(ст.1261 ЦК України).

Як слідує із змісту ст.ст. 1268, 1269, 1270
ЦК України, спадкоємець за законом має
право прийняти спадщину або не
прийняти її шляхом подачі заяви про
прийняття спадщини особисто строком у
шість місяців, або відмовитись від
прийняття спадщини протягом строку,
встановленого ст.1270 ЦК України, подавши
про це заяву нотаріусу за місцем
відкриття спадщини.

Відповідно до положень ч.5 ст.1268 ЦК
України, незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцеві з
часу відкриття спадщини.

Відсутність свідоцтва про право
на спадщину не позбавляє спадкоємця
права на спадщину.

Судом було з'ясовано, що позивачі
у справі є спадкоємцями першої черги за
законом, спадщину вони прийняли шляхом
подачі заяв до нотаріуса у
шестимісячний строк. На частину
спадкового майна позивачі оформили
свої спадкові права. Також судом
встановлено, що спадкодавцеві належала
1/3 частки квартири за АДРЕСА_1 відтак
належне спадкодавцеві майно, на яке
позивачам було відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом, вважається належне їм, а
відсутність такого свідоцтва не
позбавляє позивачів права на спадщину.

У п.23 постанови ПВС України від
30.05.2008 року за №7, зазначено, що у разі
відмови нотаріуса в оформленні права
на спадщину особа може звернутися до
суду за правилами позовного
провадження.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З огляду на викладене та у
контексті приведених правових норм
регулювання предмета спору, суд дійшов
до висновку, що вимоги позивачів в
частині визнання за ними права
власності в порядку спадкування за
законом за кожним із них по 1/6 частці
квартири за АДРЕСА_1 підлягають до
задоволення.

Також суд задовольняє вимоги
позивача ОСОБА_2 про визнання за нею
права власності на 1/2 частку спірної
квартири, ураховуючи те, що згідно
Свідоцтва про право власності вона вже
є власником 1/3 частки, а 1/6 частку вона
успадкувала цієї ж квартири, відтак
вимоги є обґрунтовані.

Що ж стосується вимог позивача
ОСОБА_2 щодо визнання за нею права
власності на 1/6 частку підвалу в цьому ж
будинку в порядку спадкування за
законом та відповідно з урахуванням
вже належної їй 1/3 частки підвального
приміщення, що складає на 1/2 частку
цього підвалу, площею 2,9 кв.м., що
розташований в житловому будинку за
АДРЕСА_1, то суд вважає, що в цій частині
вимоги задоволенню не підлягають,
оскільки підвальне приміщення є
приналежністю до квартири та не може
бути окремим об'єктом права власності,
а відтак не підлягає державній
реєстрації.

За наведених обставин, суд
задовольняє позовні вимоги частково.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 15, 16, 357, 368-372, 1216-1223,
1233-1235, 1241, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11,
114, 118-120, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І
Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити, що частки ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та покійної ОСОБА_3, в праві
спільної сумісної власності на
квартиру АДРЕСА_1 становили по 1/3
кожному.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
в порядку спадкування за законом після
смерті дружини ОСОБА_3, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Липовець
Липовецького району Вінницької
області, на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_2 право власності
на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1, в порядку
спадкування за законом після смерті
матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1
року в м. Липовець Липовецького району
Вінницької області, а з урахуванням вже
належної їй 1/3 частки цієї ж квартири, -
на 1/2 таку частку цієї квартири.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко