АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6366/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Подорець О. Б. Доповідач - Гайдук
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського,
Єлізаренко І.А.,

при секретарі Чоха К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Новий»

на рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
03 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Новий»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ПАТ АКБ «Новий»
звернулось до суду з вказаним позовом,
зазначаючи, що на виконання умов
кредитного договору № 63294 від 05 травня
2006 року АКБ «Новий» (правонаступником
якого є позивач) надало ОСОБА_2 кредитні
кошти у розмірі 125000 грн. зі сплатою 23 %
річних та з кінцевим терміном
повернення 05 травня 2009 року. В
результаті порушення умов кредитного
договору утворилася заборгованість,
яка станом на 28 серпня 2013 року
становила 172561,96 грн. Враховуючи
викладене, позивач просив стягнути з
ОСОБА_2 на його користь заборгованість
за кредитним договором № 63294 від 05
травня 2006 року у зазначеному розмірі, а
також покласти на неї судові витрати по
справі (а.с. 1-3).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
03 червня 2014 року у задоволенні позовних
вимог було відмовлено (а.с. 88-89).

В апеляційній скарзі ПАТ АКБ «Новий»
посилається неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, у зв'язку з чим
ставить питання про скасування
судового рішення та ухвалення нового,
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі (а.с. 94-97).

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги і
заявлених вимог колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем була пропущена без
поважних причин позовна давність,
оскільки остання оплата по кредитному
договору відповідачем було здійснена
15 лютого 2010 року, що у відповідності до
вимог ч. 2 ст. 258, ст. 267 ЦК України є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Проте погодитися з такими висновками
не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 05
травня 2006 року між сторонами було
укладено кредитний договір № 63294.
Відповідно до умов даного договору
позивач надав, а відповідач одержала у
кредит грошові кошти в розмірі 125000 грн.
зі сплатою 23% річних з кінцевим
терміном повернення кредиту 05 травня
2009 року (а.с. 9-10, 14).

В забезпечення зобов'язань за
кредитним договором між сторонами було
укладено договір іпотеки № 63294-3 від 29
травня 2006 року, відповідно до якого
відповідач передала в іпотеку 51/100
частину домоволодіння АДРЕСА_1 в м.
Дніпропетровську, належного їй на
праві власності (а.с. 17-18).

Внаслідок порушення ОСОБА_2 зобов'язань
щодо сплати кредиту та відсотків за
укладеним договором 24 грудня 2007 року
позивачем було отримано виконавчий
напис на суму заборгованості по
кредитному договору в розмірі 130 227,59
грн, яким було звернуто стягнення на
предмет іпотеки. 17 січня 2008 року за цим
виконавчим написом було відкрито
виконавче провадження (а.с. 19-20),
виконання якого було зупинено на
підставі ухвали
Амур-Нижньодніпровського районного
суду від 21 січня 2014 року (а.с.98).

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до
суду про оспорення виконавчого напису
не погоджуючись із сумую
заборгованості. Рішенням
Амур-Нижньодніпровського районного
суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2014
року, залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 02 червня 2014 року,
зазначений виконавчий напис визнано
таким, що не підлягає виконанню. (а.с.
99-103).

Позивач із зазначеним позовом про
стягнення заборгованості за кредитним
договором звернувся до суду у серпні 2013
року (а.с.1).

Частиною 2 ст. 264 ЦК України встановлено,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову до
одного із кількох боржників, а також
якщо предметом позову є лише частина
вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної
давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо
цивільні відносини не врегульовані цим
Кодексом, іншими актами цивільного
законодавства або договором, вони
регулюються тими правовими нормами
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, що регулюють подібні за
змістом цивільні відносини (аналогія
закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 33, ст. 39 Закону
України «Про іпотеку» у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодерожателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 Закону України
«Про нотаріат» для стягнення грошових
сум або витребування від боржника
майна нотаріуси вчиняють виконавчі
написи на документах, що встановлюють
заборгованість.

Таким чином, за своєю правовою сутністю
виконавчий напис є актом реалізації
боржником свого права на захист, який
відповідає завданням цивільного
судочинства, встановленим у ст. 1 ЦПК
України.

З огляду на викладене та на положення ч.
1 ст. 8, ч. 2 ст. 264 ЦК України судова
колегія приходе до висновку, що позовна
давність переривається і у разі
наявності виконавчого напису, оскільки
така вимога банком була пред'явлена в
межах строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню на
підставі ст.309 ЦПК України у зв'язку з
неправильним застосуванням судом
норми матеріального та процесуального
права, з ухваленням нового рішення про
задоволення позову.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Згідно наданого позивачем розрахунку,
станом на 28 серпня 2013 року за кредитним
договором виникла заборгованість в
розмірі 172 561,96 грн., яка включає: 100 194,46
грн. - заборгованість по основній сумі
боргу; 72367,50 грн. - заборгованість по
сплаті відсотків за користування
кредитом (а.с. 5-8). Вказана
заборгованість підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України з
ОСОБА_2 на користь позивача підлягає
стягненню 2588,43 грн. судового збору (а.с.
4, 105).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний банк «Новий» -
задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського
районного суду м.Дніпропетровська від
03 червня 2014 року - скасувати та
ухвалити нове, яким позовні вимоги
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Новий»
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний банк «Новий»
заборгованість за кредитним договором
№ 63294 від 05 травня 2006 року, яка станом на
28 серпня 2013 року складає 172 561,96 грн., з
яких 100 194,46 грн. - заборгованість по
основній сумі боргу; 72 367,50 грн. -
заборгованість по сплаті відсотків за
користування кредитом.

Рішення набирає законної сили з
моменту оголошення і протягом двадцяти
днів може бути оскаржено шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: