АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/594/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2464/14
Головуючий у 1-й інстанції Свістєльнік
Доповідач Пилипчук Л. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області у складі:

Головуючого - судді Пилипчук Л.І.

суддів: Карнауха П.М., Дряниці Ю.В.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: представника позивачки -
адвоката ОСОБА_1, представника
відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_3 до
Градизької селищної ради Глобинського
району Полтавської області, Відділу
Державного земельного агенства у
Глобинському районі Полтавської
області, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в
суд з позовом до Градизької селищної
ради Глобинського району Полтавської
області, Відділу Державного земельного
агенства у Глобинському районі
Полтавської області, ОСОБА_4 про
усунення перешкод в користуванні
власністю. Вказувала, що є власником
житлового будинку з надвірними
будівлями по АДРЕСА_1, які розташовані
на земельній ділянці площею 0,10 га.
Відповідач у 2013 році облаштував
огорожу на території її земельної
ділянки, створивши їй перешкоди у
користуванні будинком з надвірними
будівлями. Згідно технічної
документації із землеустрою на
земельну ділянку ОСОБА_4, на підставі
якої йому видано державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,15 га по АДРЕСА_1, та кадастрового плану
земельної ділянки, що перебуває у її
користуванні, вбачається, що
конфігурація межі земельної ділянки
відповідача накладається на частину
її земельної ділянки та на частину
житлового будинку і сараю за рахунок
зменшення розміру її земельної
ділянки.

Вважала, що рішення Градизької
селищної ради від 02.07.2004 року про
передачу у приватну власність
земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1,
площею 0,15 га, а також отримання ним
Державного акту про право власності на
земельну ділянку порушує її законні
права на користування і володіння
житловим будинком та право на
приватизацію земельної ділянки, що
перебуває у користуванні.

Тому прохала визнати незаконним та
скасувати рішення Градизької селищної
ради від 02.07.2004 року про передачу у
приватну власність земельної ділянки
ОСОБА_4 по АДРЕСА_1, визнати недійсним
державний акт на право власності на
вказану земельну ділянку та скасувати
його державну реєстрацію.

Рішенням Глобинського районного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року у задоволенні позову ОСОБА_3 до
Градизької селищної ради Глобинського
району Полтавської області, Відділу
Державного земельного агенства у
Глобинському районі Полтавської
області, ОСОБА_4 про усунення перешкод в
користуванні власністю - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення і
неправильне застосуванням норм
матеріального і процесуального права,
прохала рішення скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення її
позовних вимог.

Вважала безпідставним
неврахування судом першої інстанції
висновку судової земельно-технічної
експертизи №4/6-14 від 17.05.2014 р., яким
встановлено факт накладення земельної
ділянки відповідача на частину
земельної ділянки, що перебуває у її
користуванні, а саме в межі земельної
ділянки АДРЕСА_1 включена частина
земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 800
кв.м. з розміщеними на ній будівлями та
спорудами, що належать їй на праві
приватної власності.

Вказує, що при погодженні своїм
підписом акту встановлення меж між
суміжними землекористувачами
відповідна схема кадастрового плану
із зазначенням межі їх земельних
ділянок не надавалася, тому вона не
була повідомлена про реальне
розташування межі.

Зазначає, що не відповідає
фактичним обставинам справи висновок
суду про відсутність розробленої
технічної документації на її земельну
ділянку та неможливість встановлення
факту накладення земельних ділянок,
оскільки нею в судовому засіданні був
наданий технічний звіт про
інвентаризацію земель від 18.04.2014 р, де
вказаний факт відображено.

Заперечує правомірність
висновку суду щодо невідповідності
підстав та предмету позову обраному
способу захисту порушеного права

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які брали участь у
розгляді справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про її
задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.179ЦПК України
предметом доказування під час судового
розгляду є факти, які обґрунтовують
заявлені вимоги чи заперечення або
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропуску строку
позовної давності тощо) і підлягають
встановленню при ухваленні судового
рішення.

Відповідно до норм ст.ст.27,31 ЦПК
України позивач самостійно визначає
предмет і підставу позову та на власний
розсуд розпоряджається своїми правами
щодо предмета позову.

У розумінні цивільного
процесуального права підставу позову
складають власне не норми
матеріального права, які підлягають
застосуванню до правовідносин сторін
(правова підстава позову), а зазначення
фактичних обставин, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги, тобто
юридичних фактів
матеріально-правового характеру, що
визначаються нормами матеріального
права, та докази на підтвердження
зазначених позивачем обставин.

З матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_3 є власником житлового будинку з
надвірними будівлями і спорудами по
АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про
право особистої власності на жилий
будинок, виданого Градизькою селищною
радою 14.07.1981 року за № 26 на підставі
рішення виконкому Градизької селищної
ради №69 від 26.06.1981р. взамін Договору
купівлі-продажу від 13.05.1966 р. №150,
зареєстрованого в Кременчуцькому бюро
технічної інвентаризації та
записаного в реєстрову книгу № 10 за
реєстром 1693 від 14.07. 1981 року / а.с. 5, 133,134/

Відповідно до технічного
паспорту на житловий будинок по
АДРЕСА_1, станом на 09.03.1994 року, земельна
ділянка, на якій розташовано житловий
будинок та господарські будівлі,
становить 1000 кв.м. /а.с.6-7/

Згідно довідки № 155 від 24.01.2014
року, виданої виконкомом Градизької
селищної ради, вбачається, що за ОСОБА_3
по обліку селищної ради лічиться
земельна ділянка площею 0,10 га по
АДРЕСА_1 /а.с. 11/

Також судом втановлено, що рішенням
Градизької селищної ради Глобинського
району Полтавської області від 02.07.2004
року відповідачу ОСОБА_4 передано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 8/.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4
отримав Державний акт на право
власності на зазначену земельну
ділянку з цільовим призначенням для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд, який зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за
№01160./а.с.9/

Відповідно до п. «в» ч.1. ст. 81 ЗК України
громадяни України набувають право
власноті на земельну ділянку на
підставі приватизації земельних
ділянок, що були раніше надані їм у
користування.

Згідно ч.1 ст.126 ЗК України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов»язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою.

Порушені права землекористувачів
підлягають відновленню в порядку,
встановленому законом (ч.2 ст.95 ЗК
України).

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий суд виходив з того , що
позивачем не доведено, в чому полягає
порушення її права, оскільки ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом про
усунення перешкод в користуванні
власністю, а фактично прохала визнати
незаконним та скасувати рішення
Градизької селищної ради від 02.07.2004
року та визнати недійсним державний
акт про право власності на землю,
скасувавши державну реєстрацію. Також
суд першої інстанції зазначив, що
заходження будівель і споруд
позивачки на земельній ділянці ОСОБА_4,
не може саме по собі вважатися
накладенням земельних ділянок одна на
одну.

Однак такий висновок суду є помилковим
, не відповідає зазначеним нормам права
та фактичним обставинам справи.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачка у 1966 році набула права
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, які розташовані
на земельній ділянці площею 1000 кв.м., що
межує із земельною ділянкою
відповідача.

Відповідно до ст.90 ЗК Української РСР
1970 р. разом із правом власності на жилий
будинок до громадянина переходить
право користування земельною ділянкою.

Тому суд першої інстанції
безпідставно заперечив відсутність
підтвердження права позивачки на
земельну ділянку.

Згідно висновку судової
земельно-технічної експертизи №4/6-14
від 17.05.2014 року, встановлена
невідповідність розмірів земельної
ділянки АДРЕСА_1, які відображені в
державному акті на право власності на
земельну ділянку серії ЯЛ №213106, тим, що
були виявлені під час проведення
нового вимірювання даної земельної
ділянки, тобто проміри, зазначені у
державному акті не відповідають
встановленим в натурі.

Внаслідок проведених геодезичних
вимірювань, результатом яких є
«Технічний звіт по інвентаризації
земель, що знаходиться в користуванні
гр.ОСОБА_3 (землі комунальної власності)
на території АДРЕСА_1», виготовлений
спеціалістами Кременчуцького
міськрайонного виробничого відділу
Полтавської регіональної філії ДП
«Центр ДЗК», виявлено, що
місцезнаходження ділянки АДРЕСА_1
перетинаються з межами земельної
ділянки АДРЕСА_1, внаслідок чого
спостерігається накладення земельної
ділянки АДРЕСА_1 включена частина
земельної ділянки АДРЕСА_1 (S=800кв.м.), з
розміщеними на ній будівлями та
спорудами, що належать на праві
приватної власності ОСОБА_3 На схемі в
додатку №3 до висновку експертизи
графічно зображено земельну ділянку
площею 800 кв.м., що фактично знаходиться
в користування ОСОБА_3, а документально
включена до складу земельної ділянки
ОСОБА_4/а.с.59-62/

Таким чином, висновком експертизи,
який є належним та допустимим доказом,
встановлено фактичну невідповідність
конфігурації земельної ділянки
відповідача , відображеної в
Державному акті, тій, що встановлена на
місцевості; в ділянку АДРЕСА_1
включена частина земельної ділянки
НОМЕР_1 площею 800кв.м. з розміщеними на
ній будівлями та спорудами позивачки .

Зазначені обставини, вказують на
порушення відповідачами права
позивачки щодо користування земельною
ділянкою з розташованим об»єктом
нерухомості, а тому порушене право
підлягає захисту шляхом визнання
незаконними рішення Градизької
селищної ради від 02.07.2004 року про
передачу безоплатно у власність
земельну ділянку ОСОБА_4 та Державного
акту на право власності на земельну
ділянку на його ім.'я.

При цьому колегія суддів не знаходить
підстав для застосування строку
позовної давності, про що вказував
відповідач у своїх письмових
запереченнях на позов. Колегія суддів
вважає, що позивачкою не пропущений
строк позовної давності, оскільки про
порушення свого права вказаним
рішенням місцевої ради та Державним
актом вона дізналася у 2013 році після
того, як відповідач облаштував своє
домоволодіння огорожею, створивши їй
перешкоди в користуванні
домоволодінням.

Підписання ОСОБА_3 у 2008 році Акту
визначення меж земельної ділянки по
АДРЕСА_1 в натурі не можна вважати датою
відліку строку позовної давності,
оскільки на час підписання вказаного
акту обставини щодо невідповідності
меж, визначених технічною
документацією при проведенні
приватизації , - фактичним, та щодо
факту накладення зазначеної земельної
ділянки на земельну ділянку по АДРЕСА_1
,- їй відомі не були.

Враховуючи викладене, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення районного суду з
постановленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 309 п.п.3,4, 314., 316,317
ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
задовольнити.

Рішення Глобинського районного суду
Полтавської області від 26 червня 2014
року - скасувати та ухвалити нове
рішення про задоволення позову.

Визнати незаконним та скасувати
рішення Градизької селищної ради від
02.07.2004 року про передачу ОСОБА_4
безоплатно у приватну власність
земельну ділянку загальною площею 0,15
га для обслуговування житлового
будинку та господарських будівель за
адресою АДРЕСА_1

Визнати недійсним Державний акт на
право власності на земельну ділянку,
серія ЯЛ №213106, виданий на ім'я ОСОБА_4 на
земельну ділянку площею 0,15 га,
кадастровий номер :39:001:0201, з
цільовим призначенням земельної
ділянки для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд,
розташовану по АДРЕСА_1.

Скасувати державну реєстрацію
зазначеного державного акту в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №01160.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги.

Головуючий- суддя
/підпис/ Л.І.
Пилипчук

Судді:
/підпис/
Ю.В.Дряниця

/підпис/ П.М. Карнаух

З оригіналом згідно:

суддя
Пилипчук Л.І.