Справа № 369/3509/14-ц
Провадження № 2/369/1935/14
У Х В А Л А

іменем україни

6 серпня 2014 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі головуючої судді Дубас
Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних збитків та трьох
відсотків річних, -

в с т а н о в и в:

04.07.2014 року та 04.08.2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з заявами про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних збитків та трьох
відсотків річних, в яких просить суд
повторно накласти арешт на АДРЕСА_1.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає,
що заяви про забезпечення позову не
підлягають до задоволення з наступних
підстав.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за
заявою осіб, які беруть участь у справі,
може вжити, передбачені цим Кодексом,
заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про
забезпечення позову повинно бути
зазначено: причини, у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов; вид
забезпечення позову, який належить
застосувати, з обґрунтуванням його
необхідності; інші відомості, потрібні
для забезпечення позову.

Відповідно п. 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006 року
№9, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов
майнового характеру дозволяється
забезпечувати шляхом накладення
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами цивільного
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» від 22.12.2006 року
№9, розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи
26.05.2014 року Києво-Святошинським
районним судом Київської області
ухвалено рішення по справі, згідно з
яким в позові позивача було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 17.07.2014 року апеляційну
скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 26.05.2014 року -
скасовано та ухвалено нове рішення на
користь позивача.

У відповідності до ч. 3 ст. 208 ЦПК України
судовий розгляд закінчується
ухваленням рішення суду, а випадках,
передбачених статтями 389-6 та 389-11 цього
Кодексу, - постановленням ухвали.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що заяви про забезпечення
позову не підлягають до задоволення,
оскільки по даній справі вже ухвалено
судове рішення, а тому судовий розгляд
по справі закінчено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 151, 152, 153, 208 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяв ОСОБА_1 про
забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення інфляційних збитків та трьох
відсотків річних - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом п'яти днів з
дня її оголошення.

Суддя Т. В. Дубас