АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5060/14
Головуючий 1 інст. - Калібєрда
Справа № 627/431/14-ц
Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про відшкодування шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: -
Кружиліної О.А.,

- Макарова
Г.О.,

при секретарі - Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Краснокутського районного суду
Харківської області від 12 червня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди
завданої ушкодженню здоров'я,
внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з
вище зазначеним позовом і просив
стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у
розмірі 3 430 грн. 45 коп. та моральну шкоду
у розмірі 50 000 грн., вказуючи, що 27.10.2006
року ОСОБА_3 безпідставно, зухвало з
хуліганських мотивів, побив його,
причинивши легкі та середньої тяжкості
тілесні ушкодження, завдавши
двохсторонній перелом нижньої щелепи,
вибив зуби, завдав перелом 10-го ребра,
що потягло необхідність витрат на
лікування, душевні страждання від
втрати звичайного укладу життя,
усвідомлення незахищеності,
принизливого усвідомлення того, що він,
працівник державної установи був
побитий, але справа на протязі семи
років не знаходить свого вирішення.

По даному факту прокуратурою
Краснокутського району було порушено
кримінальну справу № 44060049, яку потім
передано для розслідування до СВ
Краснокутського РВ ГУ МВС України в
Харківській області, а 21 серпня 2013 р.
постановою Краснокутського районного
суду Харківської області ОСОБА_5, на
підставі ч.1п.1ст.49 КК України та
ст.11-1КПК України за вчинення даного
злочину був звільнений від
кримінальної відповідальності.
Кримінальна справа відносно нього
закрита за впливом строків давності.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_3
позивачу була заподіяна матеріальна та
моральна шкода і тому він змушений був
звернутись до суду з позовом.

Рішенням Краснокутського районного
суду Харківської області від 12 червня
2014 року позовні вимоги ОСОБА_4
задоволені частково.

Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3
матеріальну шкоду у розмірі 3 430 грн. 45
коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.
та вирішено питання про судові витрати

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення і ухвалити нове, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Вважає рішення суду необґрунтованим та
таким, що постановлено з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а також невідповідності
висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що на а.с.4 висновку
експертизи №50 від 05.07.2007 року
проведеної експертом ОСОБА_6 записано
остаточний діагноз: двохсторонній
перелом нижнього правого суглобного
відростку щелепи на рівні 34,33 зубів.

В складеній позивачем позовній заяві
значиться перелом нижньої щелепи
правого суглобного відростку на рівні
35, 33 зубів.

У виписці із медичної картки №33317
стаціонарного хворого ОСОБА_4 основний
діагноз зазначено: двохсторонній
перелом нижньої щелепи правого
суглобного відростку на рівні 43, 45
зубів.

Отже, в судовому засіданні не з'ясовано
питання, які саме зуби протезувалися та
чи залежить це протезування від
інциденту, який трапився 27 жовтня 2006
року. Протезування відбулося через два
роки від дня події.

В акті експертизи ніде не значиться
кількість зубів, які необхідно
протезувати із-за отримання травми.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 та
його представник адвокат ОСОБА_7
апеляційну скаргу підтримали і просили
її задовольнити, посилаючись на ті ж
доводи, які зазначені в апеляційній
скарзі, а також стверджуючи, що у
конфлікті 27.10.2006 року сам ОСОБА_3
потерпів насильства з боку ОСОБА_4 та
його друзів, надали копію постанови
слідчого прокуратури Краснокутського
району від 19.07.2011року про виділення з
кримінальної справи матеріалів для
додаткової перевірки заяви
обвинуваченого ОСОБА_3 про нанесення
йому тілесних ушкоджень

Позивач ОСОБА_4 та його представник
ОСОБА_8 просили апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін, вказуючи,
що суд першої інстанції хвалив законне
та обґрунтоване рішення.

Заперечуючи проти доводів апелянта,
ОСОБА_4 вказував, що тяганина по
кримінальній справі обумовлена тим, що
ОСОБА_3 неодноразово засуджений за
скоєння злочинів, а в даний час фермер,
всіляко перешкоджав розслідуванню
справи, використовуючи свій статус
депутата місцевої ради. Доводи ОСОБА_3
та його адвоката ОСОБА_7 щодо побиття
ним ОСОБА_3 вважає надуманими, захисним
заходом, вказуючи, що відносно нього за
виділеними у липні 2011 року матеріалами
навіть не порушувалося кримінальне
провадження і ця обставина ОСОБА_3 та
його адвокату, як учасникам
кримінального судочинства у справі по
обвинуваченню ОСОБА_3 достеменно
відомі.

Колегія суддів, перевіривши законність
і обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, обговоривши доводи
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, приходить до висновку про
відсутність передбачених законом
підстав для скасування чи зміни
рішення за таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа
має право і порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється
виключно на засадах змагальності
сторін. При цьому суд розглядає
цивільні справи не інакше як в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи, що 10 листопада 2006
року постановою в.о. прокурора
Краснокутського району Харківської
області порушено за фактом отримання
тілесних ушкоджень гр.ОСОБА_4
кримінальну справу № 44060049 за ст. 345 ч.2
КК України. (а.с. 7)

Постановою Краснокутського районного
суду Харківської області від 21.08.2013
року встановлено, що 27 жовтня 2006 р.
близько 1 год., перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись в
громадському місці, а саме в кафе ПП
«ОСОБА_9», розташованого по АДРЕСА_1, в
присутності відпочиваючих осіб, а саме:
ОСОБА_10 та ОСОБА_11, грубо порушуючи
громадський порядок, з мотивів явної
неповаги до суспільства, проявляючи
особливі зухвалість, ігноруючи
елементарними нормами поведінки,
моральності та добропристойності,
безпідставно, з хуліганських мотивів,
вчинив побиття ОСОБА_4 та ОСОБА_12 В
наслідок побиття ОСОБА_4 отримав
ушкодження у вигляді перелому нижньої
щелепи правого суглобного відростку на
рівні 35,33 зубів, перелом 10-го ребра
зліва, які відповідно до висновків
судово-медичної експертизи № 50 від
05.07.2007 р., та кваліфікується як
середньої тяжкості тілесне ушкодження.
(а.с. 9-11)

Згідно з висновком судово-медичної
експертизи № 50 від 05.07.2007 р. ОСОБА_4
отримав тілесні ушкодження у вигляді:
рубця в потиличній області голови,
перелом кісток носу зі зміщенням що
потягли за собою короткочасний розлад
здоров'я більше 6 днів, але не більше 3-х
тижнів; перелом нижньої щелепи правого
суглобного відростку на рівні 34,33
зубів, перелом 10-го ребра зліва є
ушкодженнями здоров'я середньої
тяжкості за признакам розладу здоров'я
строком більше 3-х неділь (більше чим 21
день).

Також пошкодження гр.ОСОБА_4 могли
утворитись при обставинах та на час,
зазначений у постанові від 27.10.2006 року.
(а.с. 12-16)

Постановою Краснокутського районного
суду Харківської області від 21.08.2013
року ОСОБА_3 було звільнено від
кримінальної відповідальності за
спливом строків давності на підставі
ст. 11 - КПК України в редакції 1960 року.
п.1. ч.1. ст.49, ч. 1 ст.296 КК України, а
провадження по справі закрито.

ОСОБА_3, маючи адвоката, розуміючи
правові наслідки закриття провадження
по кримінальній справі відносно нього
з нереабілітуючих його підстав,
свідомо погодився на закінчення справи
у такий спосіб, постанову не оскаржував
і не вимагав виправдувального вироку.

Згідно виписки Харківської міської
клінічної лікарні швидкої та
невідкладної медичної допомоги ім.
проф. О.І. Мещанінова з медичної карти №
33317 стаціонарного хворого, ОСОБА_4 було
проведено лікування: 28.10.2006 року -
операція « двущелепне шинування»;
28.10.2006 року - операція «репозиція кісток
носа»; 31.10.2006 року - операція «видалення
34,35 зубів». (а.с. 17)

Згідно відповіді лікаря - стоматолога
ОСОБА_14 від 06.02.2014 року, наданої на запит
адвоката ОСОБА_8 з приводу лікування та
протезування зубів гр. ОСОБА_4 в період
вересня - жовтня 2008 року вбачається, що
для протезування 34 та 35 зубів було
використано конструкцію з
металокераміки, яка має 10 одиниць,
загальною вартістю 3000 гривень на той
час. (а.с. 18)

Також факт надання та оплати послуг
лікаря - стоматолога підтверджується
актом № 62 здачі - прийому наданих
послуг від 10 жовтня 2008 року та
квитанцією № 001991. (а.с. 19-20)

Згідно ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Загальною підставою деліктної
відповідальності є противоправне,
шкідливе, винне діяння заподіювача
шкоди. Для настання відповідальності
за ст. 1166 ЦК України необхідна
наявність протиправної поведінки
особи, настання шкоди, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
та настанням шкоди, вина заподіювача
шкоди.

Суд першої інстанції обґрунтовано
виходив з того, що ОСОБА_4 є особою
потерпілою від злочинних дій ОСОБА_3,
вина якого доведена, а звільнення
винної особи від кримінальної
відповідальності на підставі
звільнення від кримінальної
відповідальності за спливом строків
давності не звільняє його від обов'язку
відшкодувати завдану злочинами шкоду.

Витрати понесені позивачем на
лікування підтверджені належними та
допустимими доказами, відповідно до
ст.ст.57-58 ЦПК України, та складає 3 430
грн. 45 коп.

У відповідності до ст.23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди заподіяної порушенням
її прав внаслідок фізичного болю або
іншим ушкодженням здоров'я.
Відшкодування моральної шкоди
відбувається на підставі та в порядку
визначених ст.1167 ЦК України, при
наявності вини особи, що її завдала.

При вирішенні питання про розмір
моральної шкоди, судом першої
інстанції належним чином, у
відповідності з роз'ясненнями,
зазначеними в п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року N 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» зясував усі
обставини, які мають значення для
вирішення цієї частини позовних вимог,
і ухвалив законне і обґрунтоване
рішення, висновки якого доводи
апелянта не спростовують.

Посилання апелянта на те, що судом
першої інстанції не з'ясовано питання,
які саме зуби протезувалися та
наявність звязку між подією 27.10.2006р. і
протезуванням не знайшли свого
підтвердження, оскільки відповідно до
відповіді судово-медичного експерта
Ярової Є.Ф. у виписці з медичної картки
№ 33317 допущено описку. Висновки суду в
цій частині також підтверджуються
сукупністю інших доказів, яким суд дав
належну правову оцінку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не свідчать про наявність підстав для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції, яке постановлене з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити

Рішення Краснокутського районного
суду Харківської області від 12 червня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, в касаційному порядку
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді: