Справа № 405/6069/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Ленінський районний суд
м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді:
Драного В.В.

при секретарі: Дудко
І.С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міській
комерційний банк» про стягнення суми
банківського вкладу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з
вищевказаним позовом. Просить стягнути
з відповідача суму банківського вкладу
за договором від 14.01.2014 року № 2630/69/153466 з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за період з 14.05.2014 року по
02.07.2014 року в розмірі 7821,01 дол. США. та
суму нарахованих процентів в розмірі
9,23 дол. США., а також три проценти річних
від простроченої суми банківського
вкладу в розмірі 36,19 дол. США.

22 липня 2014 року позивач звернулася до
суду з письмовою заявою про
забезпечення позову по вищевказаній
справі. В обґрунтування заяви
зазначила, що на даний момент об'єкти
нерухомості та майно, яке знаходяться
за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2
належить відповідачу. Крім того,
відповідачу на праві власності
належить майно, що знаходиться в
орендованому приміщенні відділення №
69 Публічного акціонерного товариства
«Міський комерційний банк» за адресою:
АДРЕСА_3 та майно і в інших відділеннях
банку на території України, а тому
Публічне акціонерне товариство
«Міській комерційний банк» може
розпорядитися вказаною нерухомістю та
відчужити його на користь третіх осіб,
що на думку позивача може унеможливити
виконання рішення суду по справі. Тому,
просить вжити заходи забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
нерухоме майно відповідача, яке
знаходиться за адресами: АДРЕСА_1
АДРЕСА_2, та рухоме майно відповідача,
яке знаходиться за адресами: АДРЕСА_1
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та інше майно, що
належить відповідачу на праві
власності.

Розглянувши заяву, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що заява не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Як вбачається з заяви про забезпечення
позову, позивач просить з метою
забезпечення позову накласти арешт на
нерухоме майно відповідача, яке
знаходить за адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 та інше майно, що належить
відповідачу на праві власності,
посилаючись на те, що невжиття заходів
забезпечення може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується: накладенням
арешту на майно або грошові кошти, що
належать відповідачеві і знаходяться у
нього або в інших осіб; забороною
вчиняти дії; встановленням обов'язку
вчиняти дії; забороною іншим особам
здійснювати платежі або передавати
майно відповідачеві чи виконувати щодо
нього інші зобов'язання; зупиненням
продажу арештованого майна, якщо
подано позов, про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту; зупиненням стягнення на
підставі виконавчого документа, який
оскаржується боржником у судовому
порядку; передачею речі, яка є
предметом спору, на зберігання іншим
особам.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України
встановлений вичерпний перелік
підстав для забезпечення позову: 1)
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити виконання рішення суду;
2) невжиття заходів забезпечення позову
може зробити неможливим виконання
рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених у
пункті 4 постанови Пленуму Верховного
Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені зв'язку
із застосуванням відповідних заходів.

В матеріалах справи відсутні дані про
те, чи існує взагалі нерухоме та рухоме
майно, що знаходиться за адресами:
АДРЕСА_1 АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, та
за ким воно зареєстровано на праві
власності.

Крім того, предметом позову у даній
цивільній справі є стягнення з
відповідача суму банківського вкладу
за договором від 14.01.2014 року № 2630/69/153466 з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за період з 14.05.2014 року по
02.07.2014 року в розмірі 7821,01 дол. США. та
суму нарахованих процентів в розмірі
9,23 дол. США., а також три проценти річних
від простроченої суми банківського
вкладу в розмірі 36,19 дол. США, а позивач
просить з метою забезпечення позову
накласти арешт на нерухоме та рухоме
майно відповідача, яке знаходиться за
адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та
інше майно, що належить відповідачу на
праві власності. З зазначеного
вбачається не відповідність виду
забезпечення позову, який просить
застосувати позивач, позовним вимогам,
які нею заявлені в позові.

Враховуючи вищевикладене, вбачається,
що нерухоме майно що знаходиться за
адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а
також рухоме майно, яке знаходиться за
адресами: АДРЕСА_1 АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та
інше майно, що належить відповідачу на
праві власності не є предметом позову у
даній цивільній справі, а тому у суду не
має правових підстав вжиття заходів
забезпечення позову на це майно.

За наведених обставин, суд приходить до
висновку, що заява позивача про
забезпечення позову задоволенню не
підлягає, оскільки позивачем не надано
доказів на підтвердження доводів заяви
про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,
суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про
забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Міській
комерційний банк» про стягнення суми
банківського вкладу - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У
разі, якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
В. В. Драний