Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/3226/14 Головуючий у 1
інстанції: Пушкарьова С.П.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 06» серпня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк»

на рішення Василівського районного
суду Запорізької області від 19 травня
2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернулось до суду з позовом, який в
процесі розгляду справи уточнювало, до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором.

В обґрунтування вимог зазначило, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 05.10.2005 року відповідачка ОСОБА_3
отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 36,00 % на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

За умовами договору Банк відкрив
картковий рахунок НОМЕР_1 і видав
клієнту платіжну картку з встановленим
початковим кредитним лімітом у розмірі
2000, 00 грн.

Наступне підвищення кредитного ліміту
відбулося 27.06.2006 року до 5600 грн. та до 7000
грн. 04.10.2007 року, щодо зміни кредитного
ліміту банк керувався п.п.3.2, 3.3 Умов та
Правил надання банківських послуг.

Відповідач підписом підтвердила свою
згоду на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між нею та Банком
договір.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він автоматично лонгується
на такий же термін.

У порушення норм закону та умов
договору ОСОБА_3 зобов'язання за
кредитним договором належним чином не
виконала, у зв'язку з чим станом на 30
листопада 2013 року має заборгованість
21309, 94 грн., яка складається з
наступного:

- 5600,96 грн. заборгованість за
кредитом;

- 14218,03 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом;

А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов
та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована
частина);

- 990,95 грн. - штраф (процентна
складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК
України просило суду стягнути з
відповідача на його користь
заборгованість у розмірі 21309,94 грн. за
кредитним договором № б/н від 05 жовтня
2005 року та судові витрати.

Рішенням Василівського районного суду
Запорізької області від 19 травня 2014
року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк»
задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк» заборгованість за
кредитним договором від 05 жовтня 2005
року № б/н в загальній сумі 14356,88 грн., з
яких: 2597,09 грн. - заборгованість за тілом
кредиту; 10268,84 грн. - заборгованості за
процентами; 1490,95 грн. - загальна сума
штрафу та судові витрати в розмірі 243,60
грн.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ КБ
«ПриватБанк».

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить змінити рішення
суду та ухвалити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі. В
обґрунтування скарги зазначає, що суд
безпідставно задовольнив позовні
вимоги частково, строк виконання
зобов'язання не наступив, термін дії
договору відповідно до п. 3.1.3 Умов та
правил надання банківських послуг
продовжено, рахунки є діючими та
сторони у письмовій формі домовились
про збільшення строку позовної
давності стосовно виконання умов
договору.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суд першої
інстанції виходив із того, що в межах
позовної давності заявлені позовні
вимоги про стягнення заборгованості за
тілом кредиту в сумі 2597,09 грн.,
заборгованості за процентами -10268,84 грн.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість висновку суду про
пропуск позовної давності є
неприйнятними, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд правильно
встановив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є
кредитором, а ОСОБА_3 - боржником, і
обґрунтовано визнав, що між сторонами
виникли кредитні правовідносини, які
регулюються ст.ст. 526,530,1054 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
( ч.1 ст.530 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору. Закінчення строку договору
не звільняє сторони від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050,1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2
ст. 1050 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

Згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України строк
виконання кожного щомісячного
зобов'язання спливає у відповідне
число останнього місяця строку.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу
позовної давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов, тобто можливості
реалізувати своє право в примусовому
порядку через суд.

Із матеріалів справи вбачається, що 05
жовтня 2005 року банк надав ОСОБА_3 кредит
у вигляді встановленого кредитного
ліміту в сумі 2000 грн. на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36% річних на залишок
заборгованості ( а.с.8 ). Збільшення
кредитного ліміту відбулося 27.06.2006 р. -
до 5600 грн., а 04.10.2007 р. - до 7000 грн. ( а.с.41,42)

В заявах про відкриття банківського
рахунку передбачено щомісячне
погашення заборгованості по кредиту у
розмірі 7% від залишку заборгованості
(а.с.8,41).

Останні платіж відповідачкою
здійснено 02.11.2009 р.

З вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом банк
звернувся до суду 05.02.2014 року, включивши
всю заборговану суму по платежам,
починаючи з жовтня 2005р.

Оскільки умовами договору сторони
встановили окремі самостійні
зобов'язання, які деталізують обов'язок
боржника повернути весь борг частинами
та встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то суд обґрунтовано виходив
з того, що право кредитора вважається
порушеним з моменту недотримання
боржником строку погашення кожного
чергового траншу, а відтак і початок
перебігу позовної давності за кожний
черговий платіж починається з моменту
порушення строку його погашення.

Такі правові висновки містяться у
постанові Верховного Суду України від 6
листопада 2013 року у справі №6-116 цс13, яка
є обов'язковою для всіх судів України
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

З огляду на зазначені обставини, суд
обґрунтовано визнав, що в межах
позовної давності пред'явлені вимоги
по платежам за три роки до пред'явлення
позову і стягнув 2597,09 грн. -
заборгованість за тілом кредиту, 10268,84
грн. - заборгованість за процентами.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідач подала заяву про
застосування позовної давності
(а.с.26-28).

Банк не зазначав про поважність причин
пропуску позовної давності та не подав
заяву про поновлення строку.

Доводи апеляційної скарги про
збільшення позовної давності
безпідставні. У п.9.3, п.3.1.3 Умов і правил
надання банківських послуг, на які банк
посилається в обґрунтування
збільшення позовної давності,
зазначено про відкриття картрахунків
на невизначений строк та порядок
продовження строку дії картки,
відкриття карт і збільшення позовної
давності зазначені умови не
передбачають.

Доводи апеляційної скарги про те, що
перебіг позовної давності не
розпочався з посиланням на
встановлення строку дії договору до
повного погашення кредиту, пролонгацію
договору, є неприйнятним. Суд
застосував ч.5 ст.261 ЦК України і
правильно визначив початок перебігу
позовної давності за кожний черговий
платіж з моменту порушення строку його
погашення.

Рішення суду в частині задоволених
позовних вимог не оскаржується і в силу
ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційним судом
не переглядається.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Василівського районного суду
Запорізької області від 19 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: