Справа № 372/1071/14-ц
Головуючий у І інстанції Мостовий
Р.П.Провадження № 22-ц/780/4000/14
інстанції Мережко М.В.Категорія 43
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м.Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою Української
міської ради Обухівського району
Київської області на рішення
Обухівського районного суду Київської
області від 30 квітня 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Української міської ради
Обухівського району Київської області
про усунення перешкод в користуванні
житловим приміщенням, вселення.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, дослідивши
матеріали справи, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2014 року позивачі звернулись в
суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги, з урахуванням уточнень до
позову, обґрунтовували тим, що за
рішенням Української міської ради
Обухівського району Київської області
20 грудня 2007 року №468, ОСОБА_5 отримав на
сім»ю з трьох осіб (ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_3) службову квартиру за адресою:
АДРЕСА_1.

На даний час в квартирі зареєстровані:
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
Починаючи із 2012 року, відповідач
позбавляє їх права користування, в
квартиру не допускає, стверджуючи, що у
них є інше помешкання, погрожує,
неодноразово побив позивача ОСОБА_2 В
даний час позивачка з дітьми змушена
тимчасово проживати у орендувати
житло.

Оскільки відповідач створює перешкоди
в користуванні спірним приміщенням,
порушує їх право користування жилим
приміщенням, просили позов
задовольнити, зобов»язати відповідача
не чинити перешкод у користуванні
житлом, вселити їх в спірну квартиру.

Ухвалою суду від 24 березня 2014 року до
участі у справі в якості
співвідповідача було залучено
Українську міську раду Обухівського
району Київської області.

Рішенням Обухівського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року
позов задоволений.

Не погоджуючись з рішенням суду,
Українська міська рада Обухівського
району Київської області подала
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду, посилаючись на
порушення норм матеріального і
процесуального права, та ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити. В апеляційній скарзі
зазначали, суд неповно з»ясував
обставини, що мають значення для
справи, висновки суду не відповідають
встановленим обставинам, суд в
порушення ст. 169 ЦПК України розглянув
справу у відсутність відповідача, суд
не взяв до уваги заяву ОСОБА_3, в якій
вона вказувала, що ніяких перешкод
відповідач їй не чинить, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Відповідач ОСОБА_5 апеляційну скаргу не
подавав.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним та
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин справи, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

За змістом ст.ст. 64, 65 ЖК України наймач
і члени сім"ї, що проживають разом з ним
набувають права користування одним
жилим приміщенням у будинку державного
або громадського житлового фонду,
особа, яка вселилася до наймача як член
сім"ї, не набуває права користування
займаним ним жилим приміщенням, якщо
вона зберігає за собою право
користування іншим жилим приміщенням у
будинку державного чи громадського
житлового фонду або якщо є інші докази
того, що вона при цьому не змінювала
свого постійного місця проживання.

За змістом ст.65 ЖК України, суд
вирішуючи спори про право користування
жилим приміщенням осіб, які вселилися
до наймача, повинен з"ясувати, чи
дотриманий встановлений порядок при їх
вселенні, зокрема: чи була письмова
згода на це всіх членів сім"ї наймача,
чи прописані вони в даному жилому
приміщення, чи було це приміщення
постійним місцем їх проживання, чи вели
вони з наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювалося угодою між цими
особами, наймачем і членами сім"ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням.

Виходячи з положень ст. 33 Конституції
України про гарантування громадянам
свободи пересування і вільного вибору
місця проживання сама по собі
наявність чи відсутність прописки не
може бути підставою як для визнання
права користування жилим приміщенням
за особою, яка вселилася до наймача, так
і для відмови в цьому.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст 10 ЦК України суд
сприяє всебічному і повному з"ясуванню
обставин справи, роз"яснює особам, які
беруть участь у справі, їх права та
обов"язки, попереджує про наслідки
вчинення або не вчинення процесуальних
дій і сприяє здійсненню їхніх права у
випадках, встановлених ЦПК України.

Як встановлено судом першої інстанції,
за рішенням Української міської ради
Обухівського району Київської області
20 грудня 2007 року №468, ОСОБА_5 отримав на
сім»ю з трьох осіб (ОСОБА_5, ОСОБА_2,
ОСОБА_3) службову квартиру за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с., 32, 34).

На даний час в квартирі зареєстровані:
ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( а.с. 9).
ОСОБА_5 зареєстрований у спірній
квартирі із 10 грудня 2013 року.

Рішенням Апеляційного суду Київської
області від 09 вересня 2013 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5
про визнання ОСОБА_2 Такою, що втратила
право користування житловим
користуванням. ( а.с. 12-14).

Згідно висновку начальника
Обухівського РВ ГУ МВС України в
Київській області від 05 грудня 2013 року,
за повідомленням ОСОБА_2, яке надійшло 27
листопада 2013 року, ОСОБА_5 вигнав
доньку ОСОБА_3 з квартири, не допускає
до квартири її та доньку, ображає її.
Опитати ОСОБА_5 неможливо, у зв»язку з
його перебуванням в АР Крим. Заявниці
рекомендовано звернутися за
вирішенням спору до районного суду.
(а.с. 15).

Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не
може бути виселений із займаного
жилого приміщення або обмежений у
праві користування ним інакше як з
підстав і в порядку, передбачених
законом.

В установленому законом порядку ОСОБА_5
ставив питання щодо визнання ОСОБА_2
такою, що втратила право користування
жилою площею у спірній квартирі, разом
з тим йому було відмовлено у
задоволенні позову, і рішення набрало
законної сили.

Відповідно до ст. 64 Житлового Кодексу
Української РСР члени сім'ї наймача,
які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать
дружина наймача, їх діти і батьки.
Членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій
цієї статті, перестали бути членами
сім'ї наймача, але продовжують
проживати в займаному жилому
приміщенні, вони мають такі ж права і
обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно із з ст. 8 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
кожен має право на повагу до свого
житла, а втручання публічної влади у
здійснення цього права допускається у
виключних випадах, в тому числі задля
захисту прав та свобод інших осіб.

Слідуючи практиці тлумачення цих
положень Європейським Судом з прав
людини та визначаючи співмірність
вимог, заявлених у справі, з метою, яка
досягається, колегія суддів виходить з
наявного конфлікту інтересів між
правом наймача на користування житлом,
де він мешкає, та правом користування
цим житлом осіб, які зареєстровані у
спірному приміщенні, а саме: позивачами
у справі. Зазначені права позивачів є
одного порядку, і є похідні від прав
наймача.

З огляду на це, колегія суддів має
визнати виправданим втручання у права
наймача спірним житлом, зокрема
позивачів, за якого вселення членів
сім»ї наймача у спірну квартиру є більш
вагомою користю, а ніж шкода інтересам
апелянта, і самого наймача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
вірно виходив з того, що починаючи із
2012 року відповідач, створивши
неможливі умови для проживання інших
членів сім»ї, не допускає позивачів у
спірну квартиру, внаслідок чого вони
вимушено не проживають в спірній
квартирі.

Згідно із ст. 292 ЦПК України сторони, та
інші особи, які беруть участь у справі
можуть оскаржити рішення суду повністю
або частково, якщо суд вирішив питання
про її права та обов'язки.

Судом встановлено, що апеляційну
скаргу подано особою, яка є
відповідачем, залученим судом першої
інстанції з порушенням вимог ст. 33 ЦПК
України, оскільки такого клопотання
позивачі не заявляли, проте, судом
також встановлено, що оскаржуваним
рішенням суду не вирішувалося питання
щодо прав і обов'язків апелянта, і
жодних доказів які б свідчили про
порушення свого права апелянт не
зазначив.

Посилання апелянта на наявність заяви
ОСОБА_3 від 07 квітня 2014 року ( а.с. 36), в
якій вона стверджує, що відповідач
ОСОБА_5 не чинить їй перешкод у
користуванні квартирою і що суд не взяв
до уваги дану заяву, є безпідставними,
оскільки в заяві ОСОБА_3 від 25
квітня 2014 року на адресу суду ( а.с. 39),
вона підтримала позов в повному обсязі
і просила слухати в її відсутність,
аналогічна заява надійшла від
ОСОБА_4 30 квітня 2014 року ( а.с. 57).

Посилання апелянта на ту обставину, що
суд розглянув справу в їх відсутність,
і що вони не були повідомлені про день
та час розгляду справи, спростовуються
наявною в матеріалах справи розпискою (
а.с. 50) про повідомлення осіб, які беруть
участь у справі, що розгляд справи
відбудеться 30 квітня 2014 року в 10.30 год.

Постановляючи рішення, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дав належну оцінку
зібраним доказам, вірно послався на
закон, що регулює спірні
правовідносини, та постановив рішення
з дотриманням матеріального і
процесуального права, підстави для
скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,313 -315, 317,319 ЦПК
України , колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Української міської
ради Обухівського району Київської
області - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду
Київської області від 30 квітня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: