Справа №784/92/14 23.07.2014 23.07.2014 23.07.2014
Провадження №22-ц/784/1779/14 Головуюча у
суді 1-ї інстанції - Рум’янцева Н.О.
Доповідач апеляційного суду -
Рішення

Іменем України

23 липня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної
Н.В.,

із секретарем судового засідання -
Свіщуком О.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року
у справі за позовом публічного
акціонерного товариства
«Миколаївська теплоелектроцентраль»
(далі - ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» або Товариство)
до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію,

встановила :

12 лютого 2014 року ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію.

Позивач вказував, що відповідачі
ухиляються від сплати за надані за
період з 01 серпня 2011 року по 01
серпня 2013 року послуги з
теплопостачання за їх місцем
проживання.

Ухвалою Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 08 листопада 2013
року скасовано судовий наказ від 27
вересня 2013 року виданий цим же судом за
заявою ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» про видачу
судового наказу за вимогою про
стягнення з ОСОБА_5 боргу за спожиті
послуги теплопостачання.

Посилаючись на викладене,
Товариство просило стягнути з них в
солідарному порядку 3 505 грн. 58 коп.
заборгованості, а також 18 грн. 35 коп.
збитків від інфляції та 85 грн. 92 коп. -3%
річних.

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року,
описку в якому виплавлено ухвалою того
ж суду від 06 червня 2014 року, позов
ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль» задоволений
частково. Стягнуто з ОСОБА_4,
ОСОБА_5 солідарно на користь позивача
3 505 грн. 58 коп.
заборгованості за спожиту теплову
енергію, 18 грн. 35 коп. збитків від
інфляції, 85 грн. 92 коп. - 3% річних, а
всього 3 609 грн. 85 коп. З вказаних
відповідачів стягнуто 243 грн. 60 коп.
судового збору.

В задоволенні позову до ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального і
процесуального права та неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, просив рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
повністю відмовити у задоволенні
позову ПАТ «Миколаївська
теплоелектроцентраль».

В запереченнях на апеляційну
скаргу позивач, посилаючись на
необґрунтованість її доводів, просив
відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представника позивача та
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, з'ясувавши
обставини справи і перевіривши їх
доказами, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачі
подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_5 постійно
проживають та є споживачами
комунальних послуг з централізованого
опалення належної їм трикімнатної
квартири АДРЕСА_1 в багатоквартирному
будинку, які надавав позивач за цією
адресою.

Вказані відповідачі, отримавши
послуги з теплопостачання за
опалювальний період з 01 серпня 2011 року
по 01 серпня 2013 року, їх не оплатили.
Внаслідок чого утворилася
заборгованість по оплаті наданих
послуг з теплопостачання в сумі
3 505 грн. 58 коп.

Вказана заборгованість визначена
позивачем з відрахуванням здійснених
перерахунків в сумі 38 грн. 64 коп.,
сплачених відповідачами коштів - 0,67
грн., перерахованої субсидії - 1 210 грн. 20
коп., та у відповідності до тарифів,
встановлених виконавчим комітетом
Миколаївської міської ради.

За такого встановивши, що надані
послуги з теплопостачання споживають
вказані відповідачі, суд обґрунтовано
задовольнив позов щодо них. Висновків
суду щодо визначення кола
відповідачів, які повинні оплачувати
послуги сторони не спростували.

Те, що 19 вересня 2012 року ОСОБА_4
знявся з реєстрації за вказаною
адресою не спростовують висновків
суду, оскільки своє постійне
проживання в зазначеній квартирі за
спірний період та отримання послуг з
теплопостачання він не заперечував.

Більш того, як вбачається з
наданої на запит апеляційного суду
Інформації з Реєстру прав власності на
нерухоме майно, право власності на
вищезазначену квартиру оформлено на
ОСОБА_4 (а.с.125-127).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 319 ЦК
України власність зобов'язує. Тому на
власників житла, зокрема ОСОБА_4
покладається обов'язок оплати наданих
послуг.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Враховуючи зазначені положення
закону, суд дійшов вірного висновку про
необхідність стягнення з ОСОБА_4 і
ОСОБА_5 на користь позивача 18 грн. 35 коп.
збитків від інфляції та 85 грн. 92 коп.
трьох процентів річних.

Доводи в апеляційній скарзі
ОСОБА_4 про те, що з ними не укладався
договір на теплопостачання, тому
послуга оплаті не підлягає, колегія
суддів вважає безпідставними.

Як вбачається з наданих позивачем
документів, вказаним відповідачам
постачалося тепло до їх квартири. Так,
будинок АДРЕСА_1, в якому постійно
проживали відповідачі підключений до
опалення 18 жовтня 2011 року та 24 жовтня 2012
року (а.с.11-12), а закінчено опалювальні
сезони відповідно 17 квітня 2012 року та 15
квітня 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону
України «Про житлово - комунальні
послуги» та ст. 24 Закону України «Про
теплопостачання» споживач
зобов'язаний укласти договір,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Споживач цієї послуги несе
відповідальність за недодержання
вимог договору та нормативно - правових
актів, що діють в сфері постачання
теплової енергії.

Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630 з наступними
змінами) визначено, що споживачі послуг
зобов'язані регулярно вносити плату за
спожиту теплову енергію у
відповідності до діючих норм та
тарифів, в тому числі за опалення,
відповідно до опалювальної площі
квартири, незалежно від факту та
кількості проживаючих за
встановленими тарифами.

Отже, доказами у справі доведено,
що два вказаних відповідача
користувалися послугами з
теплопостачання. Тому відсутність
договору, не звільняє їх від оплати
послуг.

Вирішуючи спір, суд дійшов
висновку, що відповідачі ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 у спірний період в квартирі
АДРЕСА_1 не проживали та послугами
позивача не користувалися. З таким
висновком суду погодився і позивач.

Тому суд вірно відмовив у
задоволенні позову до вказаних
відповідачів. Ухвалою Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 06
червня 2014 року виправлена описка у
резолютивній частині повного тексту
рішення від 14 травня 2014
року, зокрема щодо відмови у
задоволенні вимог позивача до ОСОБА_6
та ОСОБА_7, тому доводи апеляційної
скарги ОСОБА_4 про безпідставне
стягнення з вказаних відповідачів
заборгованості за теплову енергію, є
безпідставними.

Інші доводи в апеляційній скарзі
не спростовують правильних по суті
висновків суду щодо стягнення
заборгованості.

Разом з тим, колегія суддів
вважає, що згідно ст. 88 ЦПК України,
рішення суду в частині розподілу
судових витрат необхідно скасувати і
стягнути судовий збір в сумі
121 грн.80 коп. лише з відповідачки
ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_4 є інвалідом 2
групи.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року в
частині стягнення судових витрат
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь
публічного акціонерного товариства
«Миколаївська теплоелектроцентраль»
судовий збір 121 грн. 80 коп.

В інший частині вказане рішення
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але протягом
двадцяти днів з цього часу може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді: