Справа № 445/402/14
Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/4700/14
Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого судді - Крайник Н.П.

суддів - Мельничук О.Я., Шашкіної
С.А.

секретаря - Данилик І.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 26 травня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3
про визнання особи такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИЛА:

11.02.2014 р. ОСОБА_4, покликаючись на ст. 71,72
ЖК України та ч.2 ст.405 ЦК України,
звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5
про визнання її такою, що втратила
право на користування житловим
приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Позов мотивувала тим, що є власником
будинку АДРЕСА_1 .

В будинку, крім неї також
зареєстровані : її син ОСОБА_6, колишня
невістка - ОСОБА_5 та внуки ОСОБА_7, 1999
року народження, ОСОБА_15, 2002 року
народження, ОСОБА_8,2005 року народження,
ОСОБА_9, 2008 року народження.

Після розірвання шлюбу з її сином,
відповідачка разом з дітьми переїхала
на постійне місце проживання в с.
Гологори Золочівського району
Львівської області та з січня 2013 року
не проживає в будинку в с. Трудовач, не
бере участі у витратах на утримання
будинку. Зазначала, що оскільки
відповідачка за вказаною адресою не
проживає більше одного року без
поважних причин, не приймає участі у
витратах на утримання житла, її слід
визнати такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням в
будинку АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням у
задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

Вважає, що оскаржуване рішення є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом
не було взято до уваги те, що
відповідачка ОСОБА_3 є колишньою
дружиною її сина, однак не є членом її
сім»ї. Вона (позивач) не була пов»язана
з сім»єю сина ні спільним проживанням,
ні спільним побутом.

Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_3 на
початку січня 2013 року добровільно
виїхала разом з дітьми зі спірного
будинку до своїх батьків в с. Гологори,
Золочівського р-ну, звідки була
скерована на лікування, куди ж і
повернулась після лікування. Відтак
вважає, що відповідачка відсутня без
поважних причин за місцем своєї
реєстрації понад 6 місяців, тому
втратила право на користування жилим
приміщенням по АДРЕСА_1

Просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове рішення, яким визнати
ОСОБА_3 такою, що втратила право на
користування житловим приміщенням за
вказаною вище адресою.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Встановлено, що позивачка є власником
будинку АДРЕСА_1.

В будинку зареєстровані : ОСОБА_2
(позивачка), ОСОБА_6 ( син позивача) ,
ОСОБА_5 (колишня невістка) та внуки
позивача ОСОБА_7, 1999 року народження,
ОСОБА_15, 2002 року народження, ОСОБА_8,2005
року народження, ОСОБА_9, 2008 року
народження (а.с.6-8).

Відповідачка вселилася в спірний
будинок зі згоди позивача весною 2000 р.
після одруження з ОСОБА_6 та була
зареєстрована за даною адресою
постійно з 06.12.2001 року.

Згідно довідки Великовільшаницької
сільської ради № 58 від 03.02 2014 р. ОСОБА_5
зареєстрована в с. Трудовач, але по
місцю реєстрації не проживає (а.с.9).

Допитані судом першої інстанції свідки
ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
показали, що відповідачка в спірному
будинку не проживає з лютого 2013 року,
виїхала з будинку добровільно через
постійні конфлікти із сином позивачки.

Відмовляючи у задоволенні позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції, з»ясуваши
характер спірних правовідносин вірно
застосував норму матеріального права,
що їх регулює , та вирішив спір
відповідно до положень ч.2 ст.405 ЦК
України, яка визначає, що член сім»ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім»ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і

власником житла або законом.

Суд прийшов до вірного висновку, що
відповідачка вселилася в спірне житло
як член сім»ї власника житла та не
проживає у такому один рік з поважних
причин, оскільки з 26.06 2013 р. по 15.08 2013 р.
перебувала на лікуванні у Львівському
державному онкологічному лікувально-
діагностичному центрі, що
підтверджується відповідною довідкою.
Крім того, після розірвання шлюбу з
сином позивачки між сторонами склалися
неприязні відносини.

З наведених мотивів, підстав для
задоволення скарги та скасування
рішення суду колегія суддів не вбчає.

Керуючись ст. ст. 307, 314, 315,317,319 ЦПК
України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду
Львівської області від 26 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили ухвалою
апеляційного суду.

Головуючий

Судді: