АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа №679/2898/13-ц
Провадження №22-ц/792/1600/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м.Хмельницький

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької
області

в складі: головуючого - судді Баса
О.Г.,

суддів: Матковської Л.О., Карпусь
С.А.,

при секретарі: Кошельнику В.М.,

за участю: представників Державної
казначейської служби України та
прокуратури

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державної
казначейської служби України на
рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
прокуратури Хмельницької області,
Державної казначейської служби
України, Нетішинського МВ УМВС України
в Хмельницькій області, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про стягнення моральної шкоди завданої
незаконним притягненням як
обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, пояснення
представників відповідачів,
перевіривши матеріали справи,
ознайомившись з доводами апеляційної
скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним
позовом, зазначав, що 31 січня 2005 року
Прокуратурою Хмельницької області,
незаконно порушено кримінальну справу
стосовно нього, а 21 лютого цього ж року
пред'явлено обвинувачення за ознаками
злочинів передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.212,
ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. 18 лютого 2005
року слідчим Шпартаком В.І. винесено
незаконну постанову про накладення
арешту на майно позивача
____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції:
Гаврищук Л.П.
Провадження № 22-ц/792/1600/14

Доповідач: Матковська Л.О.

Категорія: 30

автомобіль "УАЗ-469Б", шасі НОМЕР_1
д.н.НОМЕР_2 та на квартиру АДРЕСА_1. 21
лютого 2005 року до ОСОБА_1 застосовано
запобіжний захід у вигляді підписки
про невиїзд. Крім того, у зв'язку із
застосуванням запобіжного заходу,
позивач фактично був позбавлений
можливості з 21 лютого 2005 року по 26
грудня 2011 року виїжджати за межі міста
Остріг для працевлаштування. За період
перебування під слідством, з 31 березня
2000 року по 26 грудня 2011 року,
неодноразово викликався в органи
прокуратури та суду, через що втратив
звичайний спосіб життя. Усіма цими
діями позивачу завдано сильних
душевних страждань. До цього часу
відповідачі не відшкодували завданої
шкоди, не вчиняють будь-яких дій
направлених на поновлення його
порушених прав. Внаслідок незаконного
порушення кримінальної справи,
притягнення як обвинуваченого, обрання
запобіжного заходу у вигляді підписки
про невиїзд, накладення арешту на
майно, штучного створення доказів
обвинувачення, неправильного
розслідування та притягнення до
кримінальної відповідальності йому
завдана моральна шкода, яка полягає у
порушенні нормальних життєвих
зв'язків, необхідності докладання
додаткових зусиль для організації
життя та реалізації звичок і бажань.

З врахуванням обставин викладених у
позовній заяві та поданих уточнень
позивач просив стягнути з Державної
казначейської служби України за
рахунок коштів Державного бюджету
України, шляхом списання коштів з
єдиного казначейського рахунку на його
користь, моральну шкоду в розмірі
100897,55грн., судові витрати покласти на
відповідачів.

Рішенням Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року позов задоволено частково та
стягнуто з Державного бюджету України,
шляхом списання з відповідного рахунку
Державної казначейської служби
України на користь ОСОБА_1 100897,55грн.
моральної шкоди.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
Державна казначейська служба України
подала апеляційну скаргу в якій
просила скасувати його та ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог у повному обсязі.
Вважає, що рішення ухвалено з
порушенням і неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Вказує, що
рішення не відповідає ст.213 ЦПК України.
Позивач не довів та необгрунтував, а
суд не встановив, яку саме шкоду по
відношенню до ОСОБА_1, завдав орган
Казначейства. Апелянт посилається на
те, що суд першої інстанції помилково
ототожнює Державу Україну з державним
органом - казначейською службою
України, що є порушенням ч.2 ст.176 ЦК
України. Крім того судом не зазначено,
яке право порушено та чи взагалі було
таке порушення, оскільки сторони не
перебували у цивільно-правових
відносинах.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Встановлено, що 31 січня 2005 року
прокуратурою Хмельницької області
стосовно ОСОБА_1 було порушено
кримінальну справу за ознаками
злочинів, передбачених ст.ст.27 ч.5, 212 ч.3,
364 ч.2, 366 ч.2 КК України. 21.02.2005 року за
ст.ст.27 ч.5, 212 ч.3, 366 ч.2 КК України, 165 ч.2 КК
України йому пред'явлено обвинувачення
та обрано міру запобіжного заходу -
підписка про невиїзд, накладено арешт
на все майно. 03 червня 2005 року слідство
у справі було закінчено та направлено
справу для слухання до суду. 14 квітня 2008
року Острозьким районним судом
Рівненської області кримінальну
справу направлено на додаткове
розслідування у зв'язку з грубим
порушенням норм кримінального
процесуального кодексу України. 26
грудня 2011 року прокуратурою
Рівненської області винесено
постанову про закриття кримінальної
справи стосовно ОСОБА_1, на підставі
ст.ст.6 п.2, 130 п.2, ч.1 ст.ст.213, 214, 215 КПК
України (за недоведеності участі
обвинуваченого у вчиненні злочину).

Вказані обставини сторонами не
оспорюються, підтверджуються
матеріалами кримінальної справи №29/2206,
постановою про закриття кримінальної
справи від 26 грудня 2011 року.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 13 Закону
України "Про порядок відшкодування
шкоди, завданої громадянинові
незаконними діями органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду" право на відшкодування шкоди в
розмірах і в порядку, передбачених цим
Законом, виникає у випадках:
постановлення виправдувального вироку
суду; встановлення в обвинувальному
вироку суду чи іншому рішенні суду
(крім ухвали суду про призначення
нового розгляду) факту незаконного
повідомлення про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення,
незаконного взяття і тримання під
вартою, незаконного проведення в ході
кримінального провадження обшуку,
виїмки, незаконного накладення арешту
на майно, незаконного відсторонення
від роботи (посади) та інших
процесуальних дій, що обмежують чи
порушують права та свободи громадян,
незаконного проведення
оперативно-розшукових заходів;
закриття кримінального провадження за
відсутністю події кримінального
правопорушення, відсутністю у діянні
складу кримінального правопорушення
або невстановленням достатніх доказів
для доведення винуватості особи у суді
і вичерпанням можливостей їх отримати;
закриття справи про адміністративне
правопорушення.

Відшкодування шкоди, провадиться за
рахунок коштів державного бюджету.

Питання про відшкодування моральної
шкоди за заявою громадянина
вирішується судом відповідно до
чинного законодавства в ухвалі, що
приймається згідно з частиною першою
статті 12. Розмір моральної шкоди
визначається з урахуванням обставин
справи в межах, встановлених цивільним
законодавством. Відшкодування
моральної шкоди за час перебування під
слідством чи судом провадиться
виходячи з розміру не менше одного
мінімального розміру заробітної плати
за кожен місяць перебування під
слідством чи судом.

Давши належну оцінку доказам, суд
обґрунтовано прийшов до висновку, що
позивач має право на відшкодування
моральної шкоди завданої незаконними
діями органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду.

Визначаючи розмір моральної шкоди в
сумі 100897,55грн. судом враховано термін
перебування ОСОБА_1 під слідством і
судом - 82 місяці 26 днів, його моральні
страждання, пов'язані з незаконним
обвинуваченням у скоєні злочину та
обмеженнями у можливості вільно
пересуватися.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
визначеного розміру відшкодування.

Статтею 62 ч.4 Конституції України,
Законом України "Про порядок
відшкодування шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями
органів дізнання, попереднього
слідства, прокуратури і суду", Законом
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" обов'язок по
відшкодуванню шкоди покладено на
державу шляхом списання коштів в
безспірному порядку з відповідного
казначейського рахунку Державного
бюджету України Державною
казначейською службою України.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що Державна казначейська служба
України та її територіальні відділення
не можуть бути відповідачами по
справах даної категорії суперечить
наведеним вище вимогам законодавства.

Рішення суду ухвалено з дотриманням
вимог матеріального та процесуального
права і підстав для його скасування в
межах доводів апеляційної скарги не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Державної
казначейської служби України
відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 30 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя
апеляційного суду
Л.О.Матковська