У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Закропивного О.В., Лесько А.О., Луспеника
Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про
встановлення факту набуття права
власності на квартиру, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного
суду Тернопільської області від 30
квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду із заявою, у якій провив
встановити факт набуття права
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 85,4 кв. м, житловою
площею 51,1 кв. м.

В обґрунтування заяви зазначав, що
проживає у зазначеній квартирі з
червня 1992 року. Вважає, що він набув
право власності на зазначену квартиру,
так як проживає в ній більш ніж 10 років
та утримує її в належному стані, що
підтверджується рішенням
Гусятинського районного суду
Тернопільської області від 18 листопада
2013 року. На підставі цього звернувся до
суду.

Рішенням Гусятинського районного суду
Тернопільської області від

11 лютого 2014 року заяву ОСОБА_4
задоволено. Встановлено факт набуття
права власності ОСОБА_4 на квартиру
АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 30 квітня

2014 року рішення місцевого суду
скасовано, а провадження у вказаній
справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування судом норм матеріального
права та порушення норм процесуального
права, просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі рішення місцевого суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувана
ухвала суду апеляційної інстанції
постановлена з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції,
перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, на підставі належним чином
оцінених доказів, поданих сторонами
(ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного
висновку про те, що заява ОСОБА_4 не
підлягає задоволенню, а провадження у
вказаній справі підлягає закриттю,
керуючись при цьому нормами ст. 344 ЦК
України, ст. ст. 205, 223 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3
ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити ухвалу
суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду
Тернопільської області від 30 квітня

2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Закропивний

А.О. Лесько

Д.Д. Луспеник