Провадження №: 2/752/1314/14
02.07.2014 року Голосіївський районний суд
Головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
при секретарі - Короткій Н.О.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми
13.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми
В обґрунтування заявлених
позовних вимог позивачем зазначено, що
19.08.2010 року між ним та ОСОБА_2 було
укладено договір позики, на виконання
якого він передав останній грошові
кошти в сумі 207 600, 00 дол. США, що
еквівалентно 1 637 964, 00 грн. На
підтвердження зазначеного договору
ОСОБА_2 власноручно написала розписку.
Строк повернення позики було
визначено до 10.10.2010 року, потім
продовжено до 10.11.2010 року. 24.12.2010 року
ОСОБА_2 повернула 5 000, 00 дол. США, що
еквівалентно 39 800, 00 грн., однак свої
зобов»язання щодо повернення решти
боргу, що залишився ОСОБА_2 не виконує,
тому просив стягнути з останньої у
примусовому порядку борг у розмірі 1
612 696, 00 грн., проценти за користування
позикою у розмірі облікової ставки НБУ
у розмірі 695 999, 83 грн., індекс інфляції
за весь час прострочення у розмірі 80 796,
07 грн., 3 % річних від простроченої суми у
розмірі 138 985, 37 грн. та відшкодувати
судові витрати по сплаті судового
15.04.2014 року представник позивача
ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про
уточнення позовних вимог про стягнення
суми боргу, у якій просив стягнути з
відповідача на користь позивача суму
боргу у розмірі 202 600, 00 дол. США, що за
офіційним курсом НБУ на 14.04.2014 року
становить 2 629 748, 00 грн., проценти за
користування позикою в розмірі
облікової ставки НБУ, що становить 96 121,
42 грн., 3 % річних від простроченої суми,
що становить 260 492, 32 грн., всього 2 986 361, 74
У судовому засіданні позивач та його
представник відсутні, просили
розглянути справу за їх відсутності,
повідомили суд, що заявлений позов
підтримують, проти ухвалення заочного
рішення не заперечують.

Відповідач у судове
засідання не з»явилася повторно,
судові виклики направлені судом за
адресою реєстрації в установленому
законом порядку місця проживання
повернуто до суду з відміткою відділу
зв»язку про закінчення терміну
зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74
ЦПК України є підставою для висновку
про належне повідомлення сторони.

З огляду на викладене, врахувавши думку
позивача та його представника, суд
ухвалив розглянути справу за
відсутності сторін, ухвалити заочне
рішення на підставі наявних у справі
даних.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню у повному обсязі
з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.08.2010 року між
сторонами у справі було укладено
договір позики, який був посвідчений
особистим підписом у розписці про
отримання коштів ОСОБА_2 (а.с. 7).

Відповідно до змісту зазначеного вище
договору, ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1
гроші в сумі 207 600, 00 дол. США, які
зобов»язалася повернути позикодавцеві
до 10.10.2010 року, який у подальшому було
продовжено до 10.11.2010 року.

Відповідно до вимог статтей
1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.;на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.;
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюється
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України.;
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.;
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов»язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконання
зобов»язань за договором позики 24.12.2010
року ОСОБА_2 частково повернула ОСОБА_1
борг, а саме в сумі 5 000, 00 дол. США. (а.с.7
зв.).

Звертаючись в суд з позовом, позивач
стверджує про невиконання
позичальником зобов»язань щодо
повернення всієї суми позики у строк
визначений договором.

Поредставник відповідача, будучи
обізнаним про наявність зазначеного
спору в суді, зазначені позивачем
обставини, що стали підставою для
позову не заперечив.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник який прострочив виконання
грошового зобов»язання, на вимогу
кредитора зобов»язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції
за весь час прострочення , а також три
проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір не встановлений
договором або законом.

Крім того, відповідно до правил ст. 533 ЦК
України, грошове зобов»язання має бути
виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договорм
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

Як видно, зі змісту укладеного
сторонами у справі договору позики,
сторонами визначено позику в
іноземній валюті - долар США, сума
позики перевищує п»ятдесятикратний
розмір неоподатковуваного мінімуму
доходів громадян, розмір процентів за
користування позикою не визначений.

Наразі, суд приходить до висновку, що
заявлені позивачем вимоги, з
зазначених у позовній заяві підстав
знайшли своє підтвердження та
підлягають задоволенню з урахуванням
уточнень заявлених позовних вимог, які
викладені в заяві від 15.04.2014 року.

Представником позивача визначено суму
боргу, що підлягає стягненню з
відповідача за офіційним курсом валют
на час уточнення розрахунку, а саме
15.04.2014 року, що не перевищує офіційного
курсу відповідної валюти на час
ухвалення судового рішення, а тому
наведений розрахунок боргу 202 600, 00
дол. США у переведенні відповідно до
національної валюти, що складає 2 629 748,
00 грн. приймається судом до уваги.

Суд також погоджується і вважає
правильним визначений представником
позивача розмір процентів за
користування позикою, що становить 96
121, 42 грн., а також розмір штрафних
санкцій з підстав порушення строків
повернення позики, що становить260 492,32
грн..

З огляду на висновки суду про
задоволення заявлених позивачем
позовних вимог, відповідно за
правилами ст. 88 ЦПК України підлягають
відшкодуванню останньому відповідачем
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 3 441, 00 грн..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 533,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України,
ст.ст. 10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
суми боргу, задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1,
індивідуальний ідентифікаційний номер
- НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(індивідуальний ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) заборгованість за
договором позики в розмірі 2 629 748, 00 грн.,
проценти за користування позикою у
розмірі - 96 121, 42 грн., штрафні санкції в
розмірі - 260 492,32 грн., судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі - 3 441, 00
грн., що разом складає належну до
стягнення суму в розмірі - 2 989 802 (два
мільйони дев»ятсот вісімдесят дев»ять
тисяч вісімсот дві) грн.. 70 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем
до Апеляційного суду м. Києва.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення або отримання копії.
Апеляційна скарга подається
апеляційному суду через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване
судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача. Заяву про перегляд
заочного рішення може бути подано
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, наведеному вище. У
цьому разі строк на апеляційне
оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановления
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

Суддя:
Плахотнюк К.Г.