печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2014 р. суддя Печерського
районного суду м. Києва Литвинова І. В.,
розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1 до Приватного акціонерного
товариства «Київстар» про зобов'язання
надати інформацію, -

В С Т А Н О В И В:

28.07.2014 до приміщення Печерського
районного суду м. Києва надійшла
вказана позовна заява, яку 29.07.2014
передано судді.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач ОСОБА_1 просить суд зобов'язати
відповідача ПрАТ «Київстар» надати
інформацію щодо всіх вхідних та
вихідних дзвінків і смс-повідомлень, що
відбувалися між абонентами за номерами
НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3 у період з 00:00
15.07.2014 по 23:59 16.07.2014, у тому числі про
тривалість дзвінків, час відправлення
й отримання смс-повідомлень, текст
смс-повідомлень.

Позивач обґрунтовуючи вимоги поданого
позову, вказує, що він звернувся до
відповідача з письмовим зверненням
щодо отримання інформації про вхідні
та вихідні дзвінки між вищевказаними
абонентськими телефонами за
визначений часовий відрізок. Але ПрАТ
«Київстар» відмовило у наданні таких
відомостей ОСОБА_1

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право у порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутись
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України, що
встановлено ст. 4 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 122 ЦПК
України, при надходженні позову суд має
вирішити питання про відкриття
провадження або про відмову у
відкритті провадження у справі.
Перелік підстав для відмови у
відкритті провадження у справі є
вичерпний і розширеному тлумаченню не
підлягає.

Законом України «Про телекомунікації»
(зокрема п. 6, 8 ч. 1 ст. 32) передбачено
безоплатне отримання від оператора,
провайдера телекомунікацій вичерпної
інформації щодо змісту, якості,
вартості та порядку надання
телекомунікаційних послуг та
отримання від оператора, провайдера
телекомунікацій наявних відомостей
щодо наданих телекомунікаційних
послуг, на що і посилається позивач.

Проте, необхідно розрізняти поняття
змісту телекомунікаційних послуг та
зняття інформації з
телекомунікаційних мереж, про що
фактично просить ОСОБА_1, і що є
забороненим, крім випадків,
передбачених законом.

Статтею 34 вказаного Закону встановлено
основні положення щодо захисту
інформації про споживача послуг, які
надаються операторами, провайдерами
телекомунікацій, зокрема останні
повинні забезпечувати і нести
відповідальність за схоронність
відомостей щодо споживача, отриманих
при укладенні договору, наданих
телекомунікаційних послуг, у тому
числі отримання послуг, їх тривалості,
змісту, маршрутів передавання тощо.

Частиною 3 цієї статті зазначено, що
інформація про споживача та про
телекомунікаційні послуги, що він
отримав, може надаватись у випадках і в
порядку, визначених законом. В інших
випадках зазначена інформація може
поширюватися лише за наявності
письмової згоди споживача.

Отже, необхідною передумовою є
укладення договору про надання
телекомунікаційних послуг. Послуги
рухомого (мобільного) зв'язку на основі
передплаченого зв'язку, відповідно до
усного договору, надаються
знеособлено, тобто такою, яку не можна
однозначно персоніфікувати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону
України «Про телекомунікації»
встановлено, що охорона таємниці
телефонних розмов, телеграфної чи
іншої кореспонденції, що передаються
технічними засобами телекомунікацій
та інформаційна безпека
телекомунікаційних мереж гарантуються
Конституцією та законами України.
Зняття інформації з
телекомунікаційних мереж заборонене,
крім випадків, передбачених законом.

Відтак інформація, яку позивач вимагає
у відповідача надати відноситься до
такої, що містять охоронювану законом
таємницю: конфіденційна інформація, в
тому числі така, що містить комерційну
таємницю; особисте листування особи та
інші записи особистого характеру
(смс-повідомлення); інформація, яка
знаходиться в операторів та
провайдерів телекомунікацій, про
зв'язок, абонента, надання
телекомунікаційних послуг, у тому
числі отримання послуг, їх тривалості,
змісту, маршрутів передавання тощо;
персональні дані особи, що знаходяться
у її особистому володінні або в базі
персональних даних, яка знаходиться у
володільця персональних даних - ПрАТ
«Київстар».

Обов'язки операторів і провайдерів
телекомунікацій визначено у ст. 39
Закону України «Про телекомунікації»,
відповідно, за порушення зазначених
обов'язків несуть відповідальність
останні, що і є предметом судового
оспорювання.

Позивач звернувся до суду з вимогами
про зобов'язання відповідача надати
інформацію щодо всіх вхідних та
вихідних дзвінків і смс-повідомлень, що
відбувалися між абонентами, у тому
числі про тривалість дзвінків, час
відправлення й отримання
смс-повідомлень, текст смс-повідомлень,
які не можуть бути розглянуті в у
порядку цивільного судочинства, що є
підставою для відмови у відкритті
провадження у справі, передбаченою п. 1
ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Керуючись ст. 122 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного
акціонерного товариства «Київстар»
про зобов'язання надати інформацію.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
І. В. Литвинова