АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1681/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 37 Пироженко В.Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. УХВАЛА
23 червня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшина В. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при
секретаріВолвенко А.В. адвоката
позивача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Черкаської
міської ради, ОСОБА_8 на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 30 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_9 до Черкаської міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до
Черкаської міської ради про визнання
права власності на нерухоме спадкове
майно за законом за набувальною
давністю, встановивши факт проживання
однією сім'єю, мотивуючи свої вимоги
тим, що з початку 1997 р. вона почала
проживати однією сімє'ю з ОСОБА_10 в
квартирі АДРЕСА_1. У них був спільний
бюджет, разом вели господарство,
купували предмети домашнього побуту,
проводили оплату за житло.
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_10 помер.
Позивачка вважає, що вона як
спадкоємець четвертої черги за законом
має право на спадкове майно після
Просила суд встановити факт
проживання однією сім'єю між нею та
ОСОБА_10 Визнати право власності на
спадкове майно за законом після смерті
ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1.
В судовому засіданні ОСОБА_9
змінила свої позовні вимоги та просила
суд визнати за нею право власності на
майно за набувальною давністю після
смерті ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1,
зазначивши, що після смерті ОСОБА_10, з
яким вона перебувала в фактичних
шлюбних відносинах, вона добросовісно
заволоділа його майном після смерті
ОСОБА_10 та продовжувала відкрито ним
Рішенням Соснівського районного
суду м. Черкаси від 30 квітня 2014 року
позов ОСОБА_9 до Черкаської міської
ради про визнання права власності на
нерухоме майно за набувальною давністю
задоволено. Визнано за ОСОБА_9 право
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю після смерті
ОСОБА_10 на квартиру АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням представник Черкаської
міської ради подала апеляційну скаргу,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції ухвалене з порушенням норм
матеріального права та просить
скасувати рішення Соснівського
районного суду м. Черкаси від 30 квітня
2014 року і ухвалити нове рішення, яким
відмовити позивачці в задоволенні
позову в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність і допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції
відповідає зазначеним вимогам,
оскільки ґрунтується на повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в
сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_9 до Черкаської міської ради про
визнання права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю суд
першої інстанції прийшов до висновку
про те, що позивач відкрито,
безперервно володіє квартирою з 2001 р.,
квартиру не набула злочинним шляхом чи
способом, за весь час володіння
квартирою не вчиняла дій, що свідчили б
про визнання нею обов'язку повернути
квартиру власникам, тому визнання за
позивачкою права власності на нерухоме
майно за набувальною давністю не
суперечить закону та не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Встановлено, що на початку 1997 р.
ОСОБА_9 почала проживати однією сім'єю
без реєстрації шлюбу з ОСОБА_10 в
квартирі АДРЕСА_1. У них був спільний
бюджет, разом вели господарство,
купували предмети домашнього побуту,
проводили оплату за житло.
ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_10 помер, після
смерті якого відкрилась спадщина на
нерухоме майно - однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, на предмети домашнього вжитку
та депозитний вклад в Черкаському
відділенні «ПриватБанку».

Спадкоємців ОСОБА_10 не мав, на
депозитний вклад він зробив
заповідальне розпорядження на ОСОБА_9
(а.с. 96-97). Поховавши власника квартири
ОСОБА_10, ОСОБА_9 залишилась проживати в
АДРЕСА_1, сплачуючи всі комунальні
послуги на рахунки, які були відкриті
на ОСОБА_10, продовжуючи відкрито та
безперервно володіти та добросовісно
володіти набутим майном, фактично
виконуючи функції володільця.

Ч. 1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про
захист прав і основоположних свобод,
яка передбачено право на ефективне
мирне володіння майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України,
обставинами, які мають значення для
справи та які повинен довести саме
позивач (ч. 1 ст. 60 ЦПК України), є:
законний об'єкт володіння,
добросовісність володіння,
відкритість володіння, давність
володіння та його безперервність
(строк володіння).

Зокрема, володілець за давністю є
незаконним володільцем, про що
зазначено в ч. 1 ст. 344 ЦК України (особа
заволоділа чужим майном). Право
власності на стороні володільця за
давністю виникає поза волею та
незалежно від волі колишнього
власника. При цьому добросовісне
володіння означає, що особа не знала і
не повинна була знати, що володіє річчю
незаконно.

Згідно з наданими у п.п. 9,10, 11
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України від 07
лютого 2014 року № 5 "Про судову практику
в справах про захист права власності та
інших речових прав" роз'яснено, що при
вирішенні спорів, пов'язаних із
набуттям права власності за
набувальною давністю, суди повинні
враховувати, зокрема, таке: володіння є
добросовісним, якщо особа при
заволодінні чужим майном не знала і не
могла знати про відсутність у неї
підстав для набуття права власності;
володіння визнається відкритим, якщо
особа не приховувала факт знаходження
майна в її володінні. Володіння
визнається безперервним, якщо воно не
переривалось протягом всього строку
набувальної давності.

Добросовісність, як одна із
загальних засад цивільного
судочинства означає фактичну чесність
суб'єктів у їх поведінці, прагнення
сумлінно захистити цивільні права та
забезпечити виконання цивільних
обов'язків. При вирішення спорів про
набувальну давність підлягає
врахуванню добросовісність саме на
момент передачі позивачу майна (речі),
тобто на початковий момент, який буде
включатися в повний строк давності
володіння, визначений законом. Позивач,
як незаконний володілець, протягом
усього часу володіння майном повинен
бути впевнений, що на це майно не
претендують інші особи, і він отримав
це майно з підстав, достатніх для того,
щоб мати право власності на нього.

Суд першої інстанції визнаючи за
позивачем право власності на спірну
квартиру за набувальною давністю
вказані обставини врахував, що ОСОБА_9
поселилась в дану квартиру з дозволу
власника що помер, вона знала що ніяких
спадкоємців померлий не мав і на це
майно більше ніхто не претендує та
відкрито, безперервно та добросовісно
володіла квартирою, сплачуючи за
користування квартирою комунальні
послуги.

Підтвердженням права ОСОБА_9 на
володіння квартирою АДРЕСА_1 є і
рішення апеляційного суду Черкаської
області від 26 вересня 2012 року, яким за
апеляційною скаргою ОСОБА_9 скасовано
рішення Соснівського районного суду
Черкаської області від 26 квітня 2012 року
за заявою територіальної громади в
особі Черкаської міської ради про
визнання спадщини відумерлою та
ухвалено нове рішення, яким
територіальній громаді в особі
Черкаської міської ради відмовлено в
позові про визнання спадщини
відумерлою (а.с. 98-99).

Вірно встановивши факти і відповідно
їм правовідносини, постановивши
рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
на підставі наявних та наданих
сторонами належних та допустимих
доказів, суд першої інстанції ухвалив
правильне та справедливе рішення.

Інші доводи апеляційної скарги
ретельно перевірені судом апеляційної
інстанції, є безпідставними та не
спростовують висновків суду першої
інстанції і не містять підстав для
скасування чи зміни правильного
рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника
Черкаської міської ради, ОСОБА_8 на
рішення Соснівського районного суду м.
Черкаси від 30 квітня 2014 року відхилити,
а рішення Соснівського районного суду
м. Черкаси від 30 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
її проголошення.

Головуючий :

Судді :