АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/7530/13-ц 22-ц/774/1486/К/14
Справа № 216/7530/13-ц
Провадження 22ц/774/1486/К/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Михайлів Л.В.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: представників відповідача
Управління освіти і науки виконкому
Криворізької міської ради Паламарчук
Євгенії Павлівни, Шумакової Світлани
Миколаївни, Мотижинець Галини
Михайлівни, Шаповалової Світлани
Володимирівни, Сеїної Олени
Олександрівни, представника
відповідача виконавчого комітету
Центрально- Міської районної у місті
ради Алексейчук Марії Павлівни,
представника відповідача Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Дніпропетровської області
Пилипенко Світлани Валеріївни,
позивача ОСОБА_11, її представника
ОСОБА_12, третьої особи ОСОБА_13, її
представника ОСОБА_14, представника
третьої особи ОСОБА_15 ОСОБА_16,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційні
скарги Управління освіти і науки
виконкому Криворізької міської ради,
Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради та Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області на рішення
Центрально-Міського районного суду
м.Кривого Рогу від 12 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_11 до Управління
освіти і науки виконкому Криворізької
міської ради, Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради, Криворізької загальноосвітньої
школи І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області, треті особи: ОСОБА_13, ОСОБА_15,
про відшкодування моральної та
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
злочину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2013 року ОСОБА_11 звернулася
до суду з позовом до Управління освіти
і науки виконкому Криворізької міської
ради та просила суд стягнути з
відповідача на її користь моральну
шкоду у сумі 300 000 грн. та матеріальну
шкоду у розмірі 8282,05 грн., завдані їй
внаслідок смерті сина.

Ухвалою Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 31
січня 2014 року залучено до участі у
справі в якості співвідповідачів
Виконавчий комітет Центрально-Міської
районної у місті ради та Криворізьку
загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №
10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову ОСОБА_11
зазначила, що вона є матір'ю ОСОБА_18,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3
року під час перебування у літньому
оздоровчому таборі «Парус» при КЗШ № 10.

Вироком Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 22
січня 2013 року третю особу ОСОБА_15
визнано винною в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, а
третю особу ОСОБА_13 визнано винною в
скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
367 КК України.

Ухвалою апеляційного суду
Запорізької області від 5 червня 2013
року вирок у відношенні ОСОБА_13
залишено без змін, а у відношенні
ОСОБА_15 вирок змінено та застосовано
положення ст. 79 КК України - звільнено
її від відбування основного виду
покарання у вигляді позбавлення волі з
іспитовим строком на 2 роки.

Вчинений ОСОБА_15 та ОСОБА_13 злочин
завдав позивачу ОСОБА_11 великої
моральної травми та нервового
потрясіння. ОСОБА_18 був її першою та
довгоочікуваною дитиною, також вона
має молодшого сина, ОСОБА_20,
ІНФОРМАЦІЯ_2. Трагічна смерть старшого
сина вибила її з постійного ритму життя
та завдала глибоких моральних
страждань. Вона весь час перебуває в
нервовому напруженні, що вже
позначилось на її здоров'ї, психічному
та фізичному стані. Через злочинну
недбалість ОСОБА_15 і ОСОБА_13 позивач
змушена докладати значних зусиль для
налагодження та створення нового ритму
життя, вже без загиблого сина ОСОБА_18,
тому весь час перебуває в стані стресу,
що негативно відчуває на собі молодший
син. У період з 19 червня 2012 року по 16
липня 2012 року позивач за станом
здоров'я перебувала на денному
стаціонарі в обласному комунальному
закладі «Психоневрологічний диспансер
м. Кривий Ріг». Моральну шкоду,
спричинену смертю сина, позивач ОСОБА_11
оцінила у 300000 грн. Також позивачем було
понесено матеріальні збитки на
поховання сина у сумі 8117,20 грн. та
витрати на лікування у КЗ «ПНД» у сумі
164,85 грн.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м.Кривого Рогу від 12
травня 2014 року позов ОСОБА_11
задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на
користь позивача 300 000 грн. у
відшкодування моральної шкоди,
завданої смертю сина, ОСОБА_18, 8 117 грн 20
коп. у відшкодування матеріальної
шкоди у вигляді витрат на поховання
сина, та 164 грн 85 коп. витрат на
лікування позивача ОСОБА_11

В апеляційній скарзі відповідач
Управління освіти і науки виконкому
Криворізької міської ради, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
рішення суду скасувати та ухвалити
нове рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_11 до Управління освіти і
науки виконкому Криворізької міської
ради.

Зокрема, апелянт посилається на те,
що судом безпідставно стягнуто з них на
користь позивача ОСОБА_11 моральну
шкоду, так як рішенням Криворізької
міської ради № 382 від 25.05.2011 року «Про
організацію літнього відпочинку,
оздоровлення та зайнятості дітей і
молоді в місті», № 259 від 30.03.2011 року
«Про обсяг і межі повноважень районних
у місті рад та їх виконавчих органів»,
розпорядчим документом Управління
освіти і науки виконавчого комітету
Криворізької міської ради №263 від
11.05.2012 року та наказами Управління
освіти і науки виконавчого комітету
Криворізької міської ради №№228, 229 від
26.04.2012 року обов'язок по забезпеченню
безпечного оздоровлення та відпочинку
дітей у пришкільних таборах покладено
на виконкоми районних у місті рад.
Відповідно до ст.33 ЗУ «Про оздоровлення
та відпочинок дітей» працівники
дитячого закладу оздоровлення та
відпочинку в межах покладених на них
обов'язків несуть персональну
відповідальність за безпеку життя і
здоров*я дітей.

Також апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не враховано, що
моральна шкода повинна
відшкодовуватися особою, винною у
настанні обставин, що зумовили
спричинення такої шкоди потерпілій
особі, залишено поза увагою положення
ст.1172 ЦК України, згідно яких юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
обов'язків, в той час як вироком
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 22 січня 2013 року третіх
осіб ОСОБА_15 та ОСОБА_13, які перебували
у трудових відносинах з КЗШ № 10,
визнано винними у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України та ч.
2 ст. 367 КК України, відповідно.

Апелянт також зауважив, що причинно -
наслідковий зв'язок між діями або
бездіяльністю відповідача Управління
освіти і науки виконкому Криворізької
міської ради та спричиненням позивачу
ОСОБА_11 моральної шкоди, відсутній.

В апеляційній скарзі Виконавчий
комітет Центрально-Міської районної у
місті ради, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_11 до Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради.

Зокрема, апелянт посилається на те, що
згідно ст.ст.1167,1201,1206 ЦК України
моральна шкода та витрати на поховання
і лікування, завдані неправомірними
діями чи бездіяльністю,
відшкодовуються в повному обсязі
особою, яка її завдала. Оскільки
вироком Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2013 року
третіх осіб ОСОБА_15 та ОСОБА_13 визнано
винними у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України та ч.
2 ст. 367 КК України, відповідно, то, на
думку апелянта, саме вони повинні
відшкодовувати позивачу моральну та
матеріальну шкоду, завдану смертю сина.

Крім того, судом першої інстанції при
ухваленні рішення про стягнення
моральної шкоди з виконкому, не взято
до уваги, що треті особи ОСОБА_15 та
ОСОБА_13 не перебували з ним у трудових
відносинах, тому на Виконавчий комітет
Центрально-Міської районної у місті
ради згідно ст.1172 ЦК України не може
бути покладено обов'язок по
відшкодуванню моральної та
матеріальної шкоди позивачу.

В апеляційній скарзі відповідач
Криворізька загальноосвітня школа
І-ІІІ ступенів № 10 Криворізької
міської ради Дніпропетровської
області, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
суду скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову ОСОБА_11 до Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області.

Зокрема, апелянт зазначив, що
судом першої інстанції залишено поза
увагою, що моральна шкода має
відшкодовуватися особою, винною у
настанні обставин, що зумовили
спричинення такої шкоди потерпілій
особі, тобто третіми особами ОСОБА_15 та
ОСОБА_13

Крім того, КЗШ № 10 посилається на
те, що судом при визначенні розміру
суми відшкодування моральної шкоди не
взято до уваги положення ч.3 ст.23 ЦК
України та п.6.3 «Методичних
рекомендацій «Відшкодування моральної
шкоди», що містяться в Листі
Міністерства юстиції України від 13.05.2004
року, щодо засад розумності та
справедливості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційних скарг і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга Управління освіти
і науки виконкому Криворізької міської
ради підлягає задоволенню, апеляційні
скарги Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради та Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області - частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не
оспорюється, що позивач ОСОБА_11 є
матір*ю ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року під час перебування
у літньому оздоровчому таборі «Парус»
при КЗШ № 10 син позивача ОСОБА_18
загинув.

Вироком Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Pогу
Дніпропетровської області від 22 січня
2013 року третю особуОСОБА_15 визнано
винною в скоєнні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, та
призначено покарання у вигляді
позбавлення волі строком на 3 роки 6
місяців з позбавленням права займати
посади, пов'язані з педагогічною
діяльністю строком на 3 роки; третю
особу ОСОБА_13 ви знано винною у скоєнні
злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК
України, та призначено їй покарання у
вигляді 2 років позбавлення волі з
позбавленням права займати посади,
пов'язані з виконання
організаційно-розпорядчих обов'язків і
педагогічною діяльністю, строком на 3
роки, зі стягненням штрафу в дохід
держави в розмірі 5 000 грн. На підставі
ст. 75 КК України ОСОБА_13 від відбування
основного виду покарання у вигляді
позбавлення волі звільнено з іспитовим
строком на 2 роки. Цивільний позов
ОСОБА_11 про відшкодування моральної та
матеріальної шкода за її клопотанням
залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької
області від 5 червня 2013 року вирок у
відношенш ОСОБА_15 змінено та
застосовано положення ст. 79 КК України,
звільнено її від відбування основного
виду покарання у вигляді позбавлення
волі з іспитовим строком на 2 роки. У
решті вирок залишено без змін.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_11
посилалася на те, що смертю сина
ОСОБА_18 у зв'язку з вчиненням злочину
третіми особами, які перебували у
трудових відносинах з відповідачем КЗШ
№ 10, їй спричинено матеріальні збитки у
вигляді витрат на поховання сина, її
лікування та моральну шкоду.

Задовольняючи позов ОСОБА_11 та
стягуючи солідарно з відповідачів на
її користь матеріальну та моральну
шкоду, завдану смертю сина, суд першої
інстанції виходив з того, що загибель
сина позивача сталась під час
виконання третіми особами ОСОБА_15 та
ОСОБА_13 своїх трудових обов'язків у КЗШ
№ 10, яка належить до комунальної
власності та підпорядкована
Управлінню освіти і науки виконавчого
комітету Криворізька міської ради
Дніпропетровської області.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлено всі
фактичні обставини по справі, однак
невірно застосовано норми
матеріального права, що відповідно п.4
ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для
скасування рішення суду та ухвалення
нового рішення з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична
або фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Статтею 1201 ЦК України визначено, що
особа, яка завдала шкоди смертю
потерпілого, зобов'язана відшкодувати
особі, яка зробила необхідні витрати на
поховання та на спорудження
надгробного пам'ятника, ці витрати.
Допомога на поховання, одержана
фізичною особою, яка зробила ці
витрати, до суми відшкодування шкоди не
зараховується.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27 березня 1992 року № 6
«Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» роз'яснено, що у
випадку смерті потерпілого
організація або громадянин,
відповідальні за заподіяння шкоди,
зобов'язані відшкодувати витрати на
поховання (в тому числі на ритуальні
послуги і обряди) тій особі, яка понесла
ці витрати.

Статтею 19 Закону України «Про
оздоровлення та відпочинок дітей»
визначені обов'язки дитячого закладу
оздоровлення та відпочинку дітей.

Згідно ст. 33 зазначеного вище закону,
працівники дитячого закладу
оздоровлення та відпочинку в межах
покладених на них обов'язків несуть
персональну відповідальність
відповідно до законодавства за безпеку
життя і здоров'я дітей, які
оздоровлюються та відпочивають у цьому
закладі, за якість та повноту виконання
навчальних та виховних програм, які
реалізуються в дитячому закладі
оздоровлення та відпочинку.

Працівники дитячого закладу
оздоровлення та відпочинку зобов'язані
дотримуватися вимог статуту
(положення) дитячого закладу
оздоровлення та відпочинку, виконувати
правила внутрішнього розпорядку та
посадові обов'язки; берегти життя та
здоров'я дітей, захищати їх інтереси,
пропагувати здоровий спосіб життя;
виконувати накази та розпорядження
директора закладу.

Як вбачається з матеріалів справи,
третя особа ОСОБА_15 працювала
вихователем групи продовженого дня КЗШ
№ 10 з 02.04.2012 року по 06.07.2012 року, третя
особа ОСОБА_13 - вчителем початкових
класів КЗШ № 10 з 01.09.2010 року по 12.02.2013
року.

Наказом № 96 по КЗШ №10 від 11.05.2012 року
затверджені заходи по забезпеченню
роботи табору з денним перебуванням на
базі школи в дві зміни та забезпеченню
в них належного догляду за дітьми.

Наказом № 100 по зазначеній школі від
11.05.2012 року з метою оздоровлення учнів
під час літніх канікул у табір було
зараховано 20 дітей.

Згідно наказу по КЗШ № 10 від 10.05.2012 року
№ 96 третя особа ОСОБА_13, працювала на
посаді начальника, а третя особа
ОСОБА_15 - вихователем пришкільного
закладу відпочинку «Парус» з 31.05.2012
року по 06.06.2012 року.

У відповідності до п.5 зазначеного
наказу відповідальними за життя та
здоров'я дітей в період функціонування
1 зміни оздоровчого табору покладена на
начальника табору ОСОБА_13 та
вихователів, в тому числі на ОСОБА_15

ІНФОРМАЦІЯ_3 року під час перебування у
пришкільному таборі при КЗШ № 10
«Парус» загинув син позивача ОСОБА_18

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України
передбачено, що вирок у кримінальному
провадженні, що набрав законної сили,
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення
обов'язкові для суду, що розглядає
справу про цивільно-правові наслідки
дій особи, стосовно якої ухвалено вирок
або постанову суду, з питань, чи мали
місце ці дії та чи вчинені вони цією
особою.

Як вбачається з матеріалів справи,
вироком Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Pогу Дніпропетровської
області від 22 січня 2013 року встановлено
вину третіх осіб ОСОБА_15 та ОСОБА_13, які
перебували у трудових відносинах з КЗШ
№ 10, у загибелі сина позивача ОСОБА_18
через їх службову недбалість.

Згідно чеків та квитанцій, наданих
позивачем ОСОБА_11, на поховання сина
ОСОБА_18, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 року,
нею було витрачено 8117,20 грн.

Відповідно до медичних довідок та
чеків з аптеки, позивач ОСОБА_11 у
зв'язку з загибеллю сина проходила
лікування у комунальному закладі
«Психоневрологічному диспансері
м.Кривого Рогу», у зв'язку з чим на
придбання ліків нею було витрачено 164,85
грн.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає,
що позов ОСОБА_11 про відшкодування
матеріальної шкоди підлягає
задоволенню, з відповідача КЗШ № 10 на
користь позивача ОСОБА_11 підлягають
стягненню витрати на поховання її сина
у сумі 8117,20 грн. та витрати на її
лікування у зв'язку зі смертю сина у
сумі 164,85 грн.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного
Суду України № 4 від 31 березня 1995 року
«Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» роз'яснено, що за моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація, з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП
України), якщо спеціальною нормою
закону не встановлено іншого.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що під
моральною шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Відповідно до чинного
законодавства моральна шкода може
полягати, зокрема: у приниженні честі,
гідності, престижу або ділової
репутації, моральних переживаннях у
зв'язку з ушкодженням здоров'я, у
порушенні права власності (в тому числі
інтелектуальної), прав, наданих
споживачам, інших цивільних прав, у
зв'язку з незаконним перебуванням під
слідством і судом, у порушенні
нормальних життєвих зв'язків через
неможливість продовження активного
громадського життя, порушенні
стосунків з оточуючими людьми, при
настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної
(немайнової) шкоди суд визначає залежно
від характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану,
добровільне - за власною ініціативою чи
за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією
засобу масової інформації. При цьому
суд має виходити із засад розумності,
виваженості та справедливості.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає, що позов ОСОБА_11 про
відшкодування моральної шкоди
підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з засад розумності та
справедливості при визначенні розміру
суми відшкодування моральної шкоди, з
урахуванням вини третіх осіб ОСОБА_15 та
ОСОБА_13, які перебували у трудових
відносинах з КЗШ № 10, у загибелі сина
позивача, ступеня вини КЗШ № 10 у
спричиненні ОСОБА_11 моральної шкоди,
характеру і тривалості її страждань,
істотності вимушених змін у її
життєвих стосунках, конкретних
обставин по справі і наслідків, що
наступили, на думку колегії суддів, з
відповідача КЗШ №10 на користь позивача
ОСОБА_11 підлягає стягненню моральна
шкода у сумі 100 000 грн.

Статтею 23 ЦК України визначено, що
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає, зокрема, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується
незалежно від майнової шкоди, яка
підлягає відшкодуванню, та не пов'язана
з розміром цього відшкодування.

Згідно із ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна
шкода, завдана смертю фізичної особи,
відшкодовується її чоловікові
(дружині), батькам (усиновлювачам),
дітям (усиновленим), а також особам, які
проживали з нею однією сім'єю.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про
загальну середню освіту» управління
системою загальної середньої освіти
здійснюється Міністерством освіти
України, іншими центральними органами
виконавчої влади, яким підпорядковані
навчальні заклади, зазначені у частині
другій статті 9 цього Закону,
Міністерством освіти Автономної
Республіки Крим, відповідними органами
управління освіти обласних, Київської
та Севастопольської міських, районних,
районних у містах Києві та Севастополі
державних адміністрацій, а також
органами місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавчим комітетом Криворізької
міської ради 10.08.2011 року було прийнято
рішення №271 «Про затвердження переліку
підприємств, закладів та установ
комунальної власності». Відповідно до
якого, з метою подальшого
впорядкування організації та
ефективного управління діяльністю
підприємств, закладів, установ
комунальної власності міста відбулося
затвердження переліку зазначених
організацій, що знаходяться в
управлінні уповноважених органів.

Вищезазначеним рішенням визначено, що
КЗШ №10 знаходиться в управлінні
уповноважених органів виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті ради.

Матеріалами справи встановлено, що
25.05.2011 року Криворізькою міською радою
було прийнято рішення №382 "Про
організацію літнього відпочинку,
оздоровлення та зайнятості дітей і
молоді в місті», пунктом 7 якого
виконкоми районних у місті рад
зобов"язано забезпечити оздоровлення і
відпочинок дітей.

З метою організації відпочинку та
оздоровлення дітей і підлітків у 2012
році 11.05.2012 Управлінням освіти та науки
виконавчого комітету Криворізької
міської ради, як галузевим структурним
підрозділом виконкому, було винесено
розпорядчий документ №263,
відповідно до якого начальникам
відділів освіти виконкомів районних у
місті рад наказано вжити заходів
з організації роботи відпочинкових
таборів з денним перебуванням на базі
навчальних закладів та забезпечити
дотримання в них належного догляду за
дітьми, режиму харчування, денного
відпочинку, прогулянок, а також
відповідну виховну,
фізкультурно-спортивну та культурно-
екскурсійну роботу, забезпечити
комплексне планування оздоровчих та
виховних заходів.

З метою профілактики, запобігання
травмування і загибелі дітей і
працівників у літній канікулярний
період на водних об»єктах Управлінням
освіти та науки виконавчого комітету
Криворізької міської ради 26.04.2012року
було винесено наказ №229, відповідно до
пункту 1 якого, в межах наданих
повноважень наказано начальникам
відділів освіти виконкомів районних у
місті рад: розробити до 18.05.2012
вищезазначені заходи з урахуванням
питань заборони купання дітей в
необладнаних місцях, пірнання в
невідомих місцях, перебування дітей на
територіях та місцях, що несуть
загрозу життю та здоров»ю; тримати на
контролі проведення різних форм
просвітницько-профілактичної роботи з
безпеки життєдіяльності серед
учасників навчально-виховного процесу.

Згідно наказу № 276 від 03.05.2012 року «Про
організацію відпочинку, оздоровлення
та зайнятість дітей і молоді у літній
період 2012 року», відділ освіти
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради поклав на себе обов'язок
забезпечити виконання районних
заходів щодо організації відпочинку,
оздоровлення та зайнятості дітей та
підлітків в літній період 2012 року;
забезпечити в червні, липні 2012 року
умови функціонування пришкільних
дитячих оздоровчих таборів; провести
організаційно-профілактичну роботу з
питань охорони життя і здоровя дітей,
засвоєння ПДР, пожежної безпеки,
попередження отруєння грибами та
рослинами. Контроль за виконання
даного наказу покладено на начальника
відділу освіти виконкому
Центрально-Міської районної у місті
ради.

На підставі наведеного, з урахуванням
того, що виконкомом Центрально-Міської
районної у місті ради було покладено на
себе обов'язок по забезпеченню
безпечного відпочинку дітей у літньому
пришкільному таборі, колегія суддів
вважає, що є причинно-наслідковий
зв'язок між невиконанням зазначених
зобов'язань виконкомом та загибеллю
сина позивача.

У зв'язку з чим, позов ОСОБА_11 до
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради про відшкодування
моральної шкоди підлягає частковому
задоволенню.

Виходячи з засад розумності та
справедливості при визначенні розміру
суми відшкодування моральної шкоди, з
урахуванням того, що на виконком
Центрально-Міської районної у місті
ради було покладено обов'язок по
забезпеченню безпечного відпочинку
дітей у літньому пришкільному таборі,
ступеня вини виконкому у спричиненні
ОСОБА_11 моральної шкоди, характеру і
тривалості її страждань, істотності
вимушених змін у її життєвих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили, на думку
колегії суддів, з відповідача
виконкому Центрально-Міської районної
у місті ради на користь позивача
ОСОБА_11 підлягає стягненню моральна
шкода у сумі 50 000 грн.

Частиною 1статті 57 ЦПК України
встановлено, що доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем ОСОБА_11 не надано суду
належних та допустимих доказів
наявності вини відповідача Управління
освіти та науки виконкому Криворізької
міської ради у загибелі сина позивача
ОСОБА_18 під час перебування у літньому
пришкільному таборі.

Натомість, матеріалами справи
встановлено, що згідно наказу № 228 від
26.04.2012 року «Про посилення роботи з
безпеки життєдіяльності серед дітей в
літній період 2012 року», начальників
відділів освіти виконкомів районних у
місті рад зобов'язано тримати на
контролі виконання в закладах освіти
вимог чинного законодавства щодо
запобігання травматизму, забезпечити
проведення єдиної виховної години з
охопленням необхідних бесід та
інструктажів в усіх навчальних
закладах, враховувати питання, серед
іншого, запобігання загибелі дітей на
водних об»єктах в літній час та
зобов»язано начальників пришкільних
таборів дотримуватися основних вимог
чинного законодавства з безпеки
життєдіяльності та охорони праці серед
учасників виховного процесу.

Таким чином, як вбачається із
вищенаведених обставин, Управлінням
освіти та науки виконавчого комітету
Криворізької міської ради, в межах
делегованих функцій було вчинено всіх
необхідних організаційно-розпорядчих
заходів щодо забезпечення відпочинку
дітей влітку 2012 та запобігання
випадків травмування серед учасників
навчально-виховного процесу, у
відповідності до Закону України "Про
оздоровлення і відпочинок дітей", а
також надано, в межах повноважень,
розпорядження про здійснення
конкретних дій по організації роботи
відпочинкових таборів з денним
перебуванням на базі навчальних
закладів та забезпечити дотримання в
них належного догляду за дітьми, в тому
числі і щодо недопущення купання дітей
в непридатних місцях та запобігання
загибелі дітей на водних об»єктах в
літній час.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає
за необхідне у задоволенні позову
ОСОБА_11 до Управління освіти і науки
виконкому Криворізької міської ради
відмовити.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
Управління освіти і науки виконкому
Криворізької міської ради підлягає
задоволенню, апеляційні скарги
Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради та Криворізької
загальноосвітньої школи № 10 -
частковому задоволенню; рішення суду -
скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України з ухваленням нового рішення
про часткове задоволення позовних
вимог ОСОБА_11 до Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради та Криворізької
загальноосвітньої школи № 10 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди та стягнення з
Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради на користь ОСОБА_11 моральної шкоди
у сумі 50 000 грн., з Криворізької
загальноосвітньої школи № 10 - витрат на
поховання у сумі 8117 грн. 20 коп., витрат
на лікування у сумі 164 грн. 85 коп. та
моральної шкоди у сумі 100 000 грн. В іншій
частині цих позовних вимог слід
відмовити. У задоволенні позову ОСОБА_11
до Управління освіти і науки виконкому
Криворізької міської ради про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу Управління освіти і
науки виконкому Криворізької міської
ради задовольнити.

Апеляційні скарги Виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті ради та Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області
задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м.Кривого Рогу від 12 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_11 до Виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті ради та Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди задовольнити
частково.

Стягнути з Виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
ради на користь ОСОБА_11 моральну шкоду
у сумі 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з Криворізької
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 10 Криворізької міської ради
Дніпропетровської області на користь
ОСОБА_11 витрати на поховання у сумі 8117
(вісім тисяч сто сімнадцять) грн. 20 коп.,
витрати на лікування у сумі 164 (сто
шістдесят чотири) грн. 85 коп. та
моральну шкоду у сумі 100 000 (сто тисяч)
грн.

В іншій частині цих позовних вимог
відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_11 до
Управління освіти і науки виконкому
Криворізької міської ради про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок
держави.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: