Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/3411/14
Головуючий у 1 інстанції Михайлова А.В.
Суддя-доповідач Ломейко В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 24 червня 2014 року у
справі за позовом Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
збереження тимчасово затриманого
транспортного засобу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року ДП МВС України
«Фнформ-Ресурси» звернулося до суд з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за збереження
тимчасово затриманого транспортного
засобу.

В позові, уточненому в ході судового
розгляду зазначало, що 22.05.1012 року
тимчасово затриманий автомобіль ВАЗ
21011, номерний знак НОМЕР_1. легковий
червоний, який належить відповідачеві
на праві власності доставлений на
спеціальний майданчик розташований по
вул. Перемоги. 96 у м. Запоріжжя для
зберігання. Про це складено АКТ № 414
огляду та зберігання тимчасово
затриманого транспортного засобу від
22.05.2012 року. Відповідачу була
направлена претензія 03.09.2013 року з
проханням в найкоротший термін забрати
належний їй автомобіль та сплатити
вартість його збереження на
спеціальному майданчику.

Вартість зберігання автомобіля станом
на 24.06.2014 року складає 17880.00 грн.

Посилаючись на викладені обставини,
просило суд забрати належний ОСОБА_3
автомобіль та стягнути з ОСОБА_3 на їх
користь заборгованість за збереження
тимчасово затриманого транспортного
засобу у розмірі 17 880 грн.

Рішенням Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 24 червня 2014 року у
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ДП МВС України «Фнформ-Ресурси»
подало апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції що
22.05.1012 року тимчасово затриманий
автомобіль ВАЗ 21011, номерний знак
НОМЕР_1. легковий червоний, який
належить відповідачу ОСОБА_3 на праві
власності та доставлений на
спеціальний майданчик розташований по
вул. Перемоги. 96 у м. Запоріжжя для
зберігання.

За довіреністю від 26.05.2007року, ОСОБА_3,
уповноважила ОСОБА_4, та ОСОБА_5.,
розпоряджатися належним їй
автомобілем та надала генеральну
довіреність строком на 5-ть років(а/с 60).

На підставі п. 4.6. "Інструкції з
оформлення працівниками ДАІ
матеріалів про адміністративні
правопорушення у сфері забезпечення
безпеки дорожнього руху", затвердженої
наказом МВС України №77 від 26.02.2009 року у
разі наявності підстав вважати, що
водієм вчинено правопорушення,
передбачене ч. 1,2,3,4,6,7 ст. 212, статтями 121-1
122-5 126 КУпАП працівник ДАІ тимчасово
затримує транспортний засіб шляхом
блокування або доставляє його на
зберігання на спеціальний майданчик чи
стоянку (якщо розміщення транспортного
засобу суттєво перешкоджає дорожньому
руху), в тому числі за допомогою
спеціального автомобіля -евакуатора.
Про тимчасове затримання робиться
відповідний запис у протоколі
адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 265-2 КУпАП,
транспортний засіб може бути тимчасово
затриманий на строк до вирішення
справи про адміністративне
правопорушення, але не більше трьох
днів з моменту такого затримання.

Однак, з копії протоколу № 414 від
22.05.2012 року, яка міститься у справі і є
єдиною підставою для затримання
транспортного засобу взагалі не
зазначено яка особа керувала
транспортним засобом, у кого цей
транспортний засіб вилучався(а/с 20).

Наслідки розгляду цього протоколу
№ 414 огляду тимчасового затримання
транспортного засобу, у встановленому
законом порядку відсутні, ані
відповідач ані будь-яка інша особа до
адміністративної відповідальності не
притягувалася.

Згідно постанови КМУ № 1102 від 17.12.2008
року "Про затвердження Порядку
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках: підрозділам ДА1
дозволено тимчасово зберігати
затримані транспортні засоби, укладати
договорі з державними підприємствами,
які належать до сфери управління
Міністерства внутрішніх справ.

ДП МВС України "Інформ - Ресурси" уклало
договір про співпрацю з УДАІ ГУ МВС
України в Запорізькій області з метою,
належного збереження тимчасово
затриманих транспортних засобів.

З Положення та Статуту ДП МВС України
"Інформ - Ресурси" не вбачається права
звернення організації до судових
органів з вказаними позовними
вимогами.

Про затримання транспортного засобу
відповідачу було повідомлено у вересні
2013 року шляхом направлення претензії,
яку він не отримав, тобто після спливу
майже одного року після затримання
автомобіля(а/с 23-24).

ДП МВС України "Інформ - Ресурси" в своїй
позовній заяві зазначило, що між ним та
відповідачем виникли правовідносини
щодо зберігання автомобіля, тому
відповідач зобов'язаний сплатити
відповідну суму за його зберігання на
спеціальному майданчику, на підставі
положень ст. ст.526, 954 ЦК України.

Отже, договір зберігання є
зобов'язанням, де існують певні права
та обов'язки обох сторін. Зберігач,
зокрема, зобов'язаний забезпечити
зберігання майна і повернути його
іншій стороні, яка, у свою чергу,
зобов'язана після закінчення строку,
зазначеного охоронцем, взяти назад
здане нею на зберігання майно і
відшкодувати зберігачеві витрати.

За таких обставин, суд першої
інстанції, відмовляючи в позові,
правильно виходив із того, що у ОСОБА_3,
відсутній обов'язок сплачувати витрати
за його зберігання, оскільки між
сторонами не було укладено договору з
зберігання автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про те,
що суд повинен був при ухваленні
рішення керуватися ст. 954 ЦК України,
згідно якої положення глави 66 ЦК
України (зберігання) застосовуються до
зберігання, яке здійснюється на
підставі закону не заслуговує на увагу,
оскільки відповідно до Порядку
тимчасового затримання та зберігання
транспортних засобів на спеціальних
майданчиках і стоянках, затверджений
постановою Кабінету міністрів України
від 17 грудня 2008 року № 1102, тимчасове
затримання транспортного засобу
уповноваженою особою ДАІ проводиться у
випадках, передбачених ст. 265-2 КпАП
України, зокрема, у разі, коли неможливо
усунути причину затримання на місці
виявлення адміністративного
правопорушення, і передбачає примусове
припинення використання такого
транспортного засобу шляхом його
блокування за допомогою технічних
пристроїв або доставлення на
спеціальний майданчик чи стоянку, якщо
транспортний засіб створює значні
перешкоди дорожньому руху. При
складанні протоколу про тимчасове
затримання транспортного засобу
вказується адреса майданчика із
зберігання автомобіля, посади,
прізвища, імені та по-батькові особи,
яка виконує роботи з доставлення
транспортного засобу на спеціальний
майданчик чи стоянку.

Пунктами 12, 13 вказаного Порядку
зазначено, що повернення тимчасово
затриманого транспортного засобу, який
зберігається на спеціальному
майданчику чи стоянці,здійснюється за
письмовим зверненням його водія,
власника, (співвласника) за умови
оплати ним витрат, пов'язаних з
транспортуванням та зберіганням
такого транспортного засобу, та
пред'явлення відповідного протоколу
про адміністративне правопорушення.
Про місце зберігання тимчасово
затриманого транспортного засобу
уповноважена особа ДАІ повідомляє
водієві під час складання протоколу
про адміністративне правопорушення, а
за його відсутності - черговій частині
територіального органу внутрішніх
справ.

Як встановлено, а ні з протоколу
затримання транспортного засобу, а ні з
акту його огляду та зберігання
незрозуміло за що цей транспортний
засіб затримано, підстави затримання,
хто ним керував.

Крім того, ОСОБА_3, з письмовим
зверненням про повернення затриманого
автомобіля, відповідно до Порядку, не
зверталася, оскільки, як вона пояснила
в апеляційному суді, цей автомобіль
вона продала.

Посилання апелянта на те, що власник
повинен контролювати належне йому
майно, незалежно від того, що право
керування автомобілем передане іншим
особам, не спростовує зазначених
висновків суду, а тому не може бути
підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

Також не ґрунтуються на законі
вимоги, щодо зобов'язання ОСОБА_3,
отримати належний йому транспортний
засіб ВАЗ 21011, АР 1641 АХ, який знаходиться
на спеціальному майданчику за адресою
м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96., так як
згідно до ч.2 ст.14 ЦК України особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов"язковим для неї.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги не
є суттєвими та не дають підстав для
скасування чи зміни рішення суду
першої інстанції, яке ухвалене з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 24 червня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді:

Апеляційний суд Запорізької області

№22-ц/778/3411/14
Головуючий у 1 інстанції Михайлова А.В.

Суддя-доповідач Ломейко В.О.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Онищенка Е.А.,

Суддів: Ломейка В.О.,

Кухаря С.В.,

При секретарі Камінській О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» на рішення
Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 24 червня 2014 року у
справі за позовом Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» до ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за
збереження тимчасово затриманого
транспортного засобу, -

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства МВС України
«Інформ-Ресурси» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 24 червня 2014 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: