Справа № 461/9046/14-ц
Провадження № 6/461/266/14
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2014 року Галицький районний
суд м.Львова

в складі: головуючого судді
Волоско І.Р

при секретарі Козак Т.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Львові
подання головного державного
виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ
Сидія Олега Володимировича про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України,-

в с т а н о в и в :

головний державний виконавець
Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидій О.В.
звернувся до суду з поданням про
надання дозволу на тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,
мотивуючи тим, що на виконанні відділу
ДВС перебуває виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 2-з933/10 виданого 13.03.2010 року
Личаківським районним судом м.Львова
про стягнення з ОСОБА_2 на користь Пат
«УкрСиббанк» заборгованості у розмірі
234457,50 грн. і залишком заборгованості на
час розгляду справи 154367,14 грн.,
мотивуючи тим, що боржником
заборгованість згідно вищесказаного
виконавчого листа не погашено, що є
підставою для обмеження особи у праві
виїзду за межі України.

В судовому засіданні головний
державний виконавець Личаківського
ВДВС ЛМУЮ Сидій О.В. подання підтримав
повністю та пояснив, що відповідно до
вимог ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження», вживалися всі
необхідні заходи по виконанню ОСОБА_2
своїх зобов'язань. Однак, в результаті
проведення вказаних заходів,
заборгованість, станом на день
розгляду справи, не погашена, Просить
суд подання задовольнити.

Згідно ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання
про тимчасове обмеження боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи у праві виїзду за межі
України при виконанні судових рішень
та рішень інших органів (посадових
осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у процесі
здійснення виконавчого провадження
має право у разі ухилення боржника від
виконання зобов'язань, покладених на
нього рішенням, звернутись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Статтею 33 Конституції України
встановлено, що кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно положень ст. 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України та в'їзд в
Україну громадян України" встановлено,
що громадянинові України може бути
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
або громадянинові України, який має
паспорт, може бути тимчасово
відмовлено у виїзді за кордон, зокрема,
у випадках, якщо діють неврегульовані
аліментні, договірні чи інші
невиконані зобов'язання - до виконання
зобов'язань або розв'язання спору за
погодженням сторін у передбачених
законом випадках, або забезпечення
зобов'язань заставою, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, або він ухиляється від
виконання зобов'язань, покладених на
нього судовим рішенням, - до виконання
зобов'язань.

Однак в матеріалах справи відсутні
докази, які підтверджують що ОСОБА_2
ухиляється від виконання зобов'язання,
а також доказів, що боржником вказана
заборгованість в добровільному чи
примусовому порядку не сплачена.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та ,
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно свою власну. На здійснення цих
прав не може бути встановлено жодних
обмежень, крім тих, що передбачені
законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах раціональної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа
має право на свободу пересування.
Фізична особа, яка досягла шістнадцяти
років, має право на вільний самостійний
виїзд за межі І України. Фізична особа
може бути обмежена у здійсненні права
на пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Заслухавши пояснення головного
державного виконавця, суд приходить до
висновку, що у задоволенні подання
головного державного виконавця
Личаківського ВДВС ЛМУЮ Сидія О.В. про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України ОСОБА_2 слід відмовити
оскільки суду не надано доказів
невиконання боржником своїх
зобов'язань, покладених на нього
виконавчим листом Личаківського
районного суду м.Львова № 2-з933/10 від
13.03.2010 року.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Законом
України «Про виконавче провадження,
ст.33 Конституції України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні подання головного
державного виконавця Личаківського
ВДВС ЛМУЮ Сидія Олега Володимировича
про тимчасове обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН
НОМЕР_1 відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подана до апеляційного суду
Львівської області протягом п'яти днів
з дня її проголошення. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга може бути подана протягом п'яти
днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Р.Волоско.