У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Макарчука М.А.,
Нагорняка В.А.,-

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, Волоської сільської ради
Дніпропетровського району
Дніпропетровської області, третя особа
- відділ Держкомзему у
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області, про
усунення порушень права власності
шляхом визнання недійсним державного
акта на право приватної власності на
землю, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 22
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від
29 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, в якому просила про
усунення порушень права власності
шляхом визнання недійсним державного
акта на право приватної власності на
земельну ділянку серії ЯЖ № 392005 від 10
вересня 2008 року, виданого ОСОБА_5

Рішенням Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 22
січня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 29
травня 2014 року, в задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує
питання про скасування рішення суду
першої та ухвали суду апеляційної
інстанцій, мотивуючи свої доводи
порушенням судами норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права, із
направленням справи на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Ухвалюючи оскаржувані у справі судові
рішення, суди першої та апеляційної
інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213,
214, 303, 315 ЦПК України, вірно визначилися
з характером спірних правовідносин і
дійшли обґрунтованого висновку про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову ОСОБА_4, оскільки
останньою не надано, а судом не
отримано, належних та допустимих
доказів правомірності її позовних
вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити,
рішення Дніпропетровського районного
суду Дніпропетровської області від 22
січня 2014 року та ухвалу апеляційного
суду Дніпропетровської області від 29
травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О., Макарчук М.А.,
Нагорняк В.А.