Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/3191/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришин А.В.

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на
рішення Галицького районного суду м.
Львова від 17 березня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Львівського
національного університету імені
Данила Галицького про визнання права
власності,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням відмовлено в
задоволенні позову ОСОБА_4 до
Львівського національного
університету імені Данила Галицького
про визнання права власності.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, просить його
скасувати і ухвалити нове рішення про
задоволення його позову. Зазначає, що
суд, відмовляючи йому в позові грубо
порушив його права та не застосував
норми ч. 1 ст. 344 ЦК України, що призвело
до ухвалення судом незаконного
рішення. Крім того зазначає, що суд не
вірно застосував вимоги ст.. 317. 383, 405 ЦК
України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_3
на її заперечення, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає її безпідставною і тому скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін.

Судом встановлено, що в квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_4, де й
проживає. Квартира складається з 2-х
кімнат, загальною площею 78, 5 кв.м.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилався на те, що він з 1965 р.
зареєстрований у спірній квартирі, де й
постійно проживає, а тому відповідно до
ч. 1 ст. 344 ЦК України просив визнати за
ним право власності на квартиру за
набувальною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном - протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом.

Аналіз статті дає підстави для
висновку, що володіння має бути
добросовісним, тобто володілець не
знав і не міг знати про те, що він
володіє чужим майном.

Згідно із ст.ст. 14, 28 Закону України «Про
бібліотеки та бібліотечну справу»
будівлі, споруди, приміщення, майно,
бібліотечні фонди, закріплені за
державними бібліотеками на праві
оперативного управління, є державною
власністю, незалежно від місця їх
знаходження і не підлягають
приватизації.

Як убачається із матеріалів справи,
рішеннями судових інстанцій, які
набрали законної сили встановлено, що
будинок, де знаходиться бібліотека є
цілісним майновим комплексом і має
своє функціональне призначення як
книгосховище, не відноситься ні до
державного житлового фонду, ні до
відомчого житлового фонду, а відтак
визнавати право власності на квартиру
у приміщенні бібліотеки суперечить
вимогам чинного законодавства.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Так як приміщення бібліотеки, де
знаходиться квартира позивача є
цілісним майновим комплексом, то
правових підстав для визнання права
власності на квартиру позивача у
цілісному майновому комплексі немає, а
відтак суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не застосував норми ч. 1 ст. 344 ЦК
України до даних позовних вимог, є
невірним.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що рішення судом першої
інстанції ухвалено з дотриманням норм
матеріального і процесуального права і
тому його слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 17 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена шляхом подання касаційної
скарги до Вищого спеціалізованого суду
України протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: