Справа № 698/678/14-ц
Провадження 2/698/277/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2014 р. Катеринопільський
районний суд Черкаської області в
складі:

головуючого судді
Баранова О.І.,

за участю секретаря
Попович Т.О.,

відповідача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в селище
Катеринопіль цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2014 року позивач ПАТ
«ПриватБанк», звернувся до суду з
вищевказаним позовом в обґрунтування
якого зазначив, що 21.12.2012 року між ним та
відповідачем ОСОБА_1 було укладено
генеральну угоду про реструктуризацію
заборгованості за двома кредитними
договорами: від 22.06.2006 року № SAMDN0694
(Договір 1) та від 04.08.2005 року №
SAMDN7473 (Договір 2).

Згідно п.п. 1.1.2, 1.2.2 вказаної угоди
сторонами визначено, що на час
підписання угоди (21.12.2012 року)
заборгованість за договором 1 складає
19524,82 грн., а за договором 2 складає 4246,30
грн.. Також згідно п.п. 1.1.3, 1.2.3 вказаної
угоди датою остаточного повернення
заборгованості сторонами визначено -
31.12.2017 року.

Крім того, позивач стверджує, що
згідно п. 2.1. генеральної угоди від
21.12.2012 року на умовах приєднання до Умов
та правил надання продукту кредитних
карт позивач шляхом встановлення
кредитної лінії на платіжну картку
надав на споживчі цілі відповідачу
кредит у розмірі 22371,12 грн., з щомісячною
сплатою 18 % річних за користування ним,
із строком остаточного погашення не
пізніше 31.12.2017 року.

Позивач стверджує, що внаслідок
невиконання відповідачем власних
зобов'язань за генеральною угодою від
21.12.2012 року, станом на 10.06.2014 року
виникла загальна заборгованість в
сумі 31105,53 грн., яка складається з
заборгованості за тілом кредиту в
розмірі 21902,97 грн., заборгованості за
відсотками в розмірі 5173,77 грн. та
залишку за несплаченим штрафом згідно
п. 2.2. генеральної угоди у розмірі 4028,79
грн..

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, звернувся до
суду з заявою у якій позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просить
суд розглянути справу за його
відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у попередньому
судовому засіданні позовні вимоги
визнала частково, пояснила суду, що
дійсно отримувала кредит на умовах
реструктуризації заборгованості за
раніше отриманими кредитами. Пояснила,
що причиною невиконання нею
зобов'язань за угодою є те, що вона є
матір'ю одиначкою на утриманні якої
перебувають двоє дітей, яка у даний час
не працює, оскільки перебуває у
відпустці по догляду за дитиною до
досягнення нею трьохрічного віку.
Просить суд застосувати позовну
давність до вимог щодо стягнення
заборгованості за штрафом. В судове
засідання не з'явилася подала заяву з
проханням розглянути справу без її
розгляду через хворобу малолітньої
дитини та застосувати до вимог
позивача позовну давність.

Судом встановлені наступні
обставини та відповідні ним
правовідносини.

З генеральної угоди від 21.12.2012 т
вбачається, що її укладено 21.12.2012 року
між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем
ОСОБА_1. з метою реструктуризації
заборгованості за двома кредитними
договорами: від 22.06.2006 року № SAMDN0694
(Договір 1) та від 04.08.2005 року №
SAMDN7473 (Договір 2). При цьому у п.п.
1.1.2, 1.2.2 вказаної угоди визначено, що на
час підписання угоди (21.12.2012 року)
заборгованість за договором 1 складає
19524,82 грн., а за договором 2 складає 4246,30
грн.. Також згідно п.п. 1.1.3, 1.2.3 вказаної
угоди датою остаточного повернення
заборгованості сторонами визначено -
31.12.2017 року.

Крім того, вбачається, що згідно п.
2.1. генеральної угоди від 21.12.2012 року на
умовах приєднання до Умов та правил
надання продукту кредитних карт
позивач шляхом встановлення кредитної
лінії на платіжну картку надав на
споживчі цілі відповідачу кредит у
розмірі 22371,12 грн., з щомісячною сплатою
18 % річних за користування ним, шляхом
внесення щомісячного платежу у сумі
571,13 грн., якій складається з
заборгованості за кредитом, відсотками
та іншими витратами згідно Умовами і
правилами надання банківських послуг,
із строком остаточного погашення не
пізніше 31.12.2017 року. (а.с.11)

Судом встановлено, що розмір та
порядок нарахування позивачем сум
заборгованості відповідає умовам
генеральної угоди від 21.12.2012 року. В
обґрунтування фактичного розміру
заборгованості позивачем надано
розрахунок від 10.06.2014 року, з якого
вбачається, що загальний розмір
заборгованості відповідача станом
31105,53 грн., яка складається з
заборгованості за тілом кредиту в
розмірі 21902,97 грн., заборгованості за
відсотками в розмірі 5173,77 грн. та
залишку за несплаченим штрафом згідно
п. 2.2. генеральної угоди у розмірі 4028,79
грн.. (а.с.8)

Крім того, з розрахунку судом
встановлено, що відповідач починаючи з
28.02.2013 року систематично не виконував
обов'язків щодо погашення кредиту та
відсотків за ним. Відповідно до п.п. 2.2
генеральної угоди від 21.12.2012 року при
порушенні позичальником строків
погашення заборгованості вказаних у
генеральній угоді та Умовах і правилах
надання банківських послуг, більш як на
31 день за зобов'язаннями строк яких не
настав, строком повернення кредиту
вважається 32 день з моменту виникнення
порушення. Заборгованість за кредитом
починаючи с 32-го дня порушення,
вважається простроченою. При цьому
позичальник сплачує банку штраф у
твердій сумі 4028,79 грн..

Дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає встановленими факти
укладення між позивачем і
відповідачем генеральної угоди від
21.12.2012 року та отримання і використання
останнім кредитних коштів в сумі 22371,12
грн., а також вважає доведеними
твердження позивача про наявність
простроченої заборгованості за
вказаним кредитом станом на 10.06.2014 року
у сумі 31105,53 грн., оскільки ці факти не
спростовані відповідачем та
підтверджуються письмовими
матеріалами справи.

Крім того, суд визнає, що право
пред'явити вимогу про стягнення штрафу
у твердому грошовому розмірі 4028,79 грн.
виникло у позивача 01.04.2013 року (32 день
відповідно до п.п. 2.2 угоди), оскільки
28.02.2013 року відповідачем не було
внесено черговий платіж на погашення
кредиту.

Суд, зважаючи на те, що з часу
виникнення у позивача права на вимогу
про стягнення штрафу у розмірі 4028,79
грн., (01.04.2013 року) до звернення позивача
з позовом (10.06.2014 року) минув більш як
один рік, визнає що встановлений п. 1 ч.
2 ст. 258 ЦК України строк спеціальної
(скороченої) давності сплив 31.03.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України
банк зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є невиконання
або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема - зміна
умов зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України
спеціальна (скорочена ) позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України
сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові.

Як випливає з правового висновку
викладеного у постанові Верховного
Суду України від 06.11.2013 року у справі №
6-116 цс 13 перебіг загальної і
спеціальної позовної давності
починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей
конкретних правовідносин початок
перебігу позовної давності пов'язаний
з певними юридичними фактами та їх
оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк
виконання не встановлено або визначено
моментом вимоги кредитора, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникає право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання. Якщо боржникові
надається пільговий строк для
виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у ст.
ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припинення дії) договору,
як з певними моментами (фактами), які
свідчать про порушення прав особи (ст.
261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок
перебігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення у зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалізувати своє право в
примусовому порядку через суд.

Оцінивши, за своїм внутрішнім
переконанням, досліджені у судовому
засіданні докази, врахувавши
належність, допустимість та
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
досліджених доказів у їх сукупності,
суд приходить до висновку про часткову
обґрунтованість позовних вимог та
наявність законних підстав для їх
часткового задоволення, оскільки
судом встановлено, що відповідач
належним чином не виконав власних
зобов'язань за договором.

В той же час, суд, з урахуванням
заявленої відповідачем вимоги про
застосування строку позовної давності,
відсутності клопотання позивача про
поновлення строку позовної давності
пропущеного з поважних причин,
відмовляє останньому у стягненні
заборгованості у виді залишку за
несплаченим штрафом згідно п. 2.2.
генеральної угоди у розмірі 4028,79 грн.,
оскільки визнає, що з часу виникнення у
позивача права на звернення з позовом
щодо стягнення вказаної
заборгованості сплив встановлений п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України строк спеціальної
(скороченої ) позовної давності
тривалістю один рік.

За таких обставин, суд визнає, що
відповідач ОСОБА_1 допустила істотні
порушення умов генеральної угоди від
21.12.2012 року і всупереч вимог ст. ст. 526,
610, 611, 1054 ч.1 ЦК України не виконала
законних вимог позивача щодо
своєчасного повернення
заборгованості за угодою, тому ухвалює
про дострокове стягнення з відповідача
на користь позивача заборгованості за
кредитом в загальному розмірі 27076,74
грн., що складається з заборгованості
за тілом кредиту в розмірі 21902,97 грн. та
заборгованості за відсотками в розмірі
5173,77 грн..

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача на користь
позивача належить стягнути понесені
останнім і документально підтверджені
витрати по сплаті судового збору
пропорційно до задоволених вимог,
всього у сумі 270,77 грн..

Враховуючи викладене, керуючись ст.
ст. 10, 15, 60, 88, 209, 212- 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» 27076 ( Двадцять сім тисяч
сімдесят шість) гривень 74 копійки
заборгованості за кредитним договором
від 21.12.2012 року та судові витрати по
сплаті судового збору в розмірі 270
(Двісті сімдесят) гривень 40 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Черкаської області через
Катеринопільський районний суд.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий:
О. І. Баранов