Справа № 755/427/13- ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" липня 2014 р. Дніпровський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Антипової Л.О.

при секретарі
Філімоновій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві цивільну справу за
заявою ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків про
скасування рішення третейського суду, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з позовною
заявою про визнання недійсним
підвищення відсоткової ставки по
кредитному договору та скасування
рішення третейського суду. Свої вимоги
мотивує тим, що 11.08.2011 р. вказаним
рішенням третейського суду задоволено
позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк»,
вирішено стягнути з ОСОБА_3
заборгованість по договору кредиту у
розмірі 223 545,26 грн. та третейський збір
у сумі 2 635,46 грн. Заявник вважає, що
рішенням третейського суду було
вирішено питання про права та обов'язки
осіб, які не брали участі у справі, а
саме: він не брав участі у справі, проте
третейський суд вирішив питання про
його права та обов'язки відносно
сумісно нажитого майна. Також заявник
зазначив, що рішення прийнято з
порушенням п. 14 ст. 6 Закону України «Про
третейські суди», а саме: що справи щодо
захисту прав споживачів, у тому числі
споживачів послуг банку не підлягають
розгляду третейськими судами.

В судове засідання заявник не з'явився,
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк» в судове
засідання не з'явився, надав суду
письмові заперечення на заяву про
скасування рішення третейського суду
та заяву про розгляд справи у його
відсутність.

Представник відповідача Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації українських банків в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи,
матеріали третейської справи № 1022/10 та
зібрані по справі докази, приходить до
наступного.

В судовому засідання встановлено, що на
виконання вимог Закону України «Про
акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008
року Акціонерно-комерційний банк
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
змінив своє найменування на Публічне
акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк» є правонаступником усіх
прав та обов'язків
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк».
Відповідно до Свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи реєстрацію
заміни найменування юридичної особи
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» проведено 14.06.2010 р.

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків від 11.08.2011 р. було
задоволено позовні вимоги ПАТ
«Укрсоцбанк» та вирішено стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість по договору
кредиту у розмірі 223 545,26 грн. та
третейський збір у сумі 2 635,46 грн.
Позивачем позов до Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
українських банків був поданий з
приводу невиконання відповідачем
зобов'язань за укладеним кредитним
договором.

Судом встановлено, що 01 листопада 2006
року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3
було укладено Договір кредиту №
845/1-27/17/1/6-041, відповідно до умов якого
позичальник отримав від банку грошові
кошти в розмірі 31 914,00 доларів США.

Відповідно ст. 1049 Цивільного Кодексу
України Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Позичальник умови Договору кредиту не
виконала, заборгованість своєчасно не
погашала, що стало підставою для
звернення ПАТ «Укрсоцбанк» до Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків для
захисту своїх прав та інтересів з
позовом про стягнення з ОСОБА_3
заборгованості за договором кредиту.

Статтею 6 Закону України «Про
третейські суди» передбачено, що
третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин. Тією ж
статтею передбачений виключний
перелік справ які не входять до
компетенції розгляду третейського
суду.

Як вбачається з Договору кредиту №
845/1-27/17/1/6-041 від 01.11.2006 р., між Банком та
ОСОБА_3 наявна угода про передачу спору
на розгляд Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків, що знаходиться за
адресою: вул. М. Раскової, 15, м. Київ, 02002,
про що прямо зазначено в ст. 6 даного
договору.

В своїй заяві Заявник посилається на
те, що справа, по якій прийнято рішення,
не підвідомча третейському суду
відповідно до Закону України «Про
третейські суди», оскільки належить до
категорії справ, пов'язаних із захистом
прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
- це фізична особа, яка придбаває,
замовляє, використовує або має намір
придбати чи замовити продукцію для
особистих потреб, безпосередньо не
пов'язаних з підприємницькою
діяльністю або виконанням обов'язків
найманого працівника. З огляду на
наведене, звернутися до суду за
захистом своїх порушених прав,
урегульованих спеціальним Законом
України «Про захист прав споживачів»,
вправі споживач. Банк, як
кредитодавець, безспірно є учасником
правовідносин з позичальником (і
поручителями) за договором надання
споживчого кредиту.

Проте ПАТ «Укрсоцбанк» не є споживачем
в розумінні Закону України «Про захист
прав споживачів». Банк звертався до
третейського суду з позовом про
стягнення заборгованості внаслідок
неналежного виконання позичальником,
зокрема, умов кредитного договору, а не
за захистом прав споживача, а тому
правовідносини у спорі за позовом
Банку до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості регулюються не тільки
законодавством про захист прав
споживачів, а також цивільним
законодавством про зобов'язальне право
та, зокрема, про договірні (кредитні)
зобов'язання.

Таким чином враховуючи, що ПАТ
«Укрсоцбанк» звернувся до Постійно
діючого Третейського суду при
Асоціації українських банків з метою
захисту своїх порушених прав,
передбачених ст.ст. 1048, 1054 ЦК України,
справа про стягнення заборгованості з
ОСОБА_3 не відноситься до категорії
справ у спорах щодо захисту прав
споживачів у тому числі споживачів
послуг банку (кредитної спілки).

Заявник в своїй заяві також
посилається на те, що третейським судом
були вирішені питання про права та
обов'язки осіб, що не брали участі у
справі. Так Заявник зазначає, що він не
брав участі у справі, проте третейський
суд вирішив питання його про права та
обов'язки відносно сумісно нажитого
майна.

Відповідно до ст. 65 СК України,
положення щодо порядку розпорядження
майном, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, регулюють
відносини, які стосуються саме
розпорядження майном, що є у спільній
сумісній власності подружжя, і не
стосуються права одного із подружжя на
отримання кредиту, оскільки кредитний
договір є правочином щодо отримання у
власність грошових коштів і не створює
обов'язків для другого із подружжя, а
лише для заявника, як сторони договору
(ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Предметом спору було лише невиконання
ОСОБА_3 своїх зобов'язань по погашенню
заборгованості за Договір кредиту №
845/1-27/17/1/6-041 від 01.11.2006 р., а отже заявник
ОСОБА_1 не є стороною договору кредиту.
Відтак, ОСОБА_1 до участі у справі не
залучався і третейський суд не міг
вирішити питання про його права та
обов'язки, що узгоджується з
резолютивною частиною рішення
третейського суду.

Відповідно ст. 51 Законом України «Про
третейські суди» та ст. 389-5 ЦПК України
передбачено вичерпний перелік підстав
для скасування рішення третейського
суду, а саме:

1) справа, по якій прийнято рішення
третейського суду, не підвідомча
третейському суду відповідно до
закону;

2) рішення третейського суду прийнято у
спорі, не передбаченому третейською
угодою, або цим рішенням вирішені
питання, які виходять за межі
третейської угоди. Якщо рішенням
третейського суду вирішені питання,
які виходять за межі третейської угоди,
то скасовано може бути лише ту частину
рішення, що стосується питань, які
виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною
компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Враховуючи вищевикладене, а також
беручи до уваги зміст заявлених вимог,
предмет спору та ухвалене третейським
судом рішення за позовом ПАТ
«Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд вважає, що оспорюване рішення
третейського суду не впливає на права
та обов'язки будь-яких інших осіб, окрім
відповідача по справі, рішення
прийнято у спорі, який безпосередньо
стосується невиконання договірних
зобов'язань однією із зобов'язальних
сторін, які виникли на підставі
укладеного між сторонами договору
кредиту, а тому заява не підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 11, 12, 51 Закону
України «Про третейські суди», ст.ст. 12,
210, 389-1 - 389-6 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк», Постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
українських банків про скасування
рішення третейського суду - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може
бути подання до Апеляційного суду
м. Києва, протягом п'яти днів з дня
її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: