Справа № 471/810/14-ц
Провадження №2-о/471/17/14
РІШЕННЯ

іменем України

11 липня 2014 р.

Братський районний суд
Миколаївської області

в складі: головуючого Губанова В. М.

при секретарі Тягнирядно І. Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду с-щі Браське
Миколаївської області цивільну справу
за заявою

ОСОБА_1

про встановлення факту постійного
проживання на території України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про
встановлення факту, що він постійно
проживав на території України, а саме
села Сергіївка Братського району
Миколаївської області з 1983 року по
теперішній час включно, в тому числі,
станом на 24.08.1991р. та на 13.11.1991р.

Свої вимоги мотивує тим, що він
народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с.Паулешти Каларашського району
Республики Молдова. В 1983 році разом з
батьками переїхали до АДРЕСА_1, де
проживає і по цей час. Перебувавши в
місцях позбавлення волі так і не
отримав паспорт громадянина України.
Він не являється громадянином
будь-якої іншої держави та не має
паспорта громадянина будь-якої іншої
держави. Встановлення факту постійного
місця проживання на території України
станом на 24 серпня 1991 року має для нього
юридичне значення, оскільки дає
можливість отримати паспорт
громадянина України та
зареєструватись на постійне місце
проживання, в зв"язку з чим і звернувся
з даною заявою до суду.

До початку судового засідання заявник
надав суду заяву, в якій підтримав
заявлені вимоги в повному обсязі та
просив суд справу розглянути в його
відсутність.

Завідувач Братського районного
сектору управління міграційної служби
України в Миколаївській області
Головань А.М., в судовому засіданні
пояснила, що на її думку заявник
представив необхідні докази, які
підтверджують факт постійного
проживання ОСОБА_1 на території України
станом на 24 серпня 1991 року та на 13
листопада 1991 року, а тому не заперечує
проти задоволення вимог останнього.

Вислухавши представника
заінтересованої особи Головань А.М.,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку про те, що
заява підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні,
ОСОБА_1, народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року в
с.Паулешти Каларашського району
Республики Молдова, згідно свідоцтва
про народження та його перекладу
українською.

З 1983 року і по теперішній час ОСОБА_1
проживає в АДРЕСА_1, що підтверджується
довідкою сільської ради та копіями
аркушів погосподарських книг.

Заявник навчався в Сергіївській
середній школі з 1987 по 1989 рік,
відповідно довідки Сергіївської ЗОШ
І-ІІІ ступенів.

29 травня 1998 року ОСОБА_1 був судимий
Братським районним судом
Миколаївської області до трьох років
позбавлення волі. А потім в 2003 році та в
2005 році знову був засуджений і відбував
покарання по 30 березня 2009 року, що
підтверджується копіями вироків та
довідкою про звільнення.

На підставі вищезазначеного, суд
вважає, що в судовому засіданні знайшов
своє підтвердження факт постійного
проживання на території України ОСОБА_1
з 1983 року по теперішній час.

Належність та набуття громадянства
України встановлюється на підставі
Закону України «Про громадянство
України» і може пов'язуватися із фактом
постійного проживання на теріторії
України в певний час.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України
«Про громадянство України»
громадянами України є усі громадяни
колишнього СРСР, які на момент
проголошення незалежності України (24
серпня 1991 року) постійно проживали на
території України. Про належність до
громадянства України таких осіб може
свідчити наявність у паспортах
громадянина колишнього СРСР відмітки
про прописку, що підтверджує факт
їхнього постійного проживання на
території України за станом на 24.08.1991
року чи 13.11.1991р.

Відповідно до п.7 Порядку провадження
за заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, громадяни колишнього
СРСР, які не мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР відмітки
про прописку, що підтверджує факт
їхнього постійного проживання на
території України станом на 13
листопада 1991 року, проходять процедуру
встановлення їхньої належності до
громадянства України. У таких випадках,
одним із документів на підтвердження
цієї обставини може бути рішення суду,
яким підтверджується факт постійного
проживання особи на території України
станом на 24.08.1991р. або 13.11.1991р.

У пункті 44 Порядку провадження за
заявами і поданнями з питань
громадянства України та виконання
прийнятих рішень, затвердженого Указом
Президента України від 27 березня 2001
року №215, встановлено, що у разі
відсутності документів, що
підтверджують факт постійного
проживання особи до 24 серпня 1991 року на
території, яка стала територією
України, для оформлення набуття
громадянства України подається
відповідне рішення суду.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України
«Про громадянство України»,
безперервне проживання на законних
підставах на території України
протягом останніх п'яти років є однією
з умов прийняття до громадянства
України. Стаття 1 цього ж Закону дає
чітке визначення поняття «безперервне
проживання на території України» та
«проживання на території України на
законних підставах». Безперервне
проживання на території України -
проживання в Україні особи, якщо її
разовий виїзд за кордон у приватних
справах не перевищував 90 днів, а в сумі
за рік - 180 днів; Проживання на території
України на законних підставах -
проживання в Україні іноземця чи особи
без громадянства, які мають у паспорті
громадянина колишнього СРСР зразка 1974
року відмітку про постійну чи
тимчасову прописку на території
України, або зареєстрували на
території України свій національний
паспорт, або мають посвідку на постійне
чи тимчасове проживання на території
України, або їм надано статус біженця
чи притулок в Україні. Розширене
тлумачення цих понять та переліку умов,
за яких можливе встановлення факту
безперервного проживання та прийняття
до громадянства України, Законом не
передбачено

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд
розглядає в порядку окремого
провадження справи про встановлення
фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд
розглядає справи про встановлення
факту належності правовстановлюючого
документу та інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про встановлення фактів, що
мають юридичне значення» № 5 від
31.03.1995р. передбачено, що в порядку
окремого провадження розглядаються
справи про встановлення фактів, якщо:
згідно з законом такі факти породжують
юридичні наслідки, тобто від них
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
громадян; чинним законодавством не
передбачено іншого порядку їх
встановлення; заявник не має іншої
можливості одержати або відновити
загублений чи знищений документ, який
посвідчує факт, що має юридичне
значення; встановлення факту не
пов'язується з наступним вирішенням
спору про право.

Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів,
які встановлюються судом, не є
вичерпним. За наявності зазначених
умов суд може встановлювати й інші
факти, що мають юридичне значення.

На підставі вищевикладеного і
керуючись ст. ст. 60, 209, 213, 215,218, 259 ЦПК|
України, суд

В И Р І Ш
И В:

Встановити факт постійного місця
проживання на території України, а саме
села Сергіївка Братського району
Миколаївської області, ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1983 року по теперішній час
включно, в тому числі, станом на 24.08.1991р.
та на 13.11.1991р.

Апеляційна скарга на рішення
Братського районного суду
Миколаївської області може бути подана
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Губанова В. М.