Дата документу 25.06.2014
Справа № 320/707/14-ц
Провадження № 2/320/191/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 25» червня 2014 року
м.
Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді: Бахаєва І.М.,

при секретарі: Фурсовій Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Мелітополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Мелітопольської міської ради
Запорізької області про визнання права
власності на житловий будинок за
набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з
позовом, в якому просить визнати за нею
право власності на житловий будинок
АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та
спорудами. Обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що, в грудні 1997 року вона зі своєю
сім'єю вселилася в житловий будинок
АДРЕСА_1 За цей житловий будинок вона
сплатила ОСОБА_3 4 000 доларів США.
Оскільки ОСОБА_3 мав намір виїхати на
постійне місце проживання до іншої
Країни, вони домовилися з ним, що
грошові кошти позивач передає власнику
в червні 1997 року, а правочин купівлю -
продажу вони будуть оформляти пізніше,
або через довірену особу. Після
отримання грошових коштів за спірний
житловий будинок та передачі
документів на нього ОСОБА_3 надав
нотаріально посвідчену довіреність,
якою уповноважив ОСОБА_4 бути його
представником. Після від'їзду ОСОБА_3
було з'ясовано, що повноваженнями,
вказаними в довіреності не передбачено
укладення договору купівлі-продажу.
Позивач неодноразово намагалася
зв'язатися з власником для того, щоб він
або сам приїхав для укладення договору,
або надав іншу довіреність.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 помер, в зв'язку з
чим оформити право власності на
спірний житловий будинок не вбачається
можливим. З грудня 1997 року і до
теперішнього часу позивач проживає в
спірному будинку, утримує його, сплачує
комунальні платежі і несе інші витрати,
пов'язані з утриманням житлового
будинку та земельної ділянки. Таким
чином позивач вказує, що вона
позбавлена можливості отримати у
власність житловий будинок у
встановленому законом порядку, тому
змушена звернутися до суду з цим
позовом.

У судове засідання позивач та
його представник не з'явилися, але на
адресу суду представник позивача надав
письмову заяву про розгляд справи за її
відсутністю та за відсутністю позивача
по справі, на задоволенні позову
наполягає у повному обсязі.

Представник відповідача
Мелітопольської міської ради
Запорізької області у судове
засідання не з'явився, надавши суду
письмове клопотання про розгляд справи
за його відсутністю, та прийняти
рішення суду по матеріалам, які є в
справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК
України у разі неявки у судове
засідання всіх осіб які беруть участь у
справі, чи в разі якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється судом за відсутності
осіб, які беруть участь у справі,
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позов обґрунтований,
підтверджений матеріалами справи, а
тому підлягає повному задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше
як за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно копії довідки голови
квартального довідки з місця
проживання від 06.05.1999 року (а.с. 10),
довідки про склад сім'ї, виданою
головою квартального комітету 29.12.2013
року (а.с.11) позивач по справі ОСОБА_1
разом зі своїми членами сім'ї мешкають
за адресою спірного житлового будинку
АДРЕСА_1, з жовтня 1997 року.

Копією довідки ОСОБА_4 від 20.09.1997 року
підтверджується факт передачі
грошових коштів в сумі 4000 доларів США
позивачем ОСОБА_1 власнику ОСОБА_3 за
житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 16) та
копією довіреності від 16.07.1997 року,
посвідченою державним нотаріусом
Мелітопольської державної
нотаріальної контори Запорізької
області Чудською О.О., якою ОСОБА_3
уповноважив ОСОБА_4 бути її
представником (а.с. 17).

Копіями квитанцій про сплату
комунальних послуг (а.с. 18-21)
підтверджується оплата позивачем
комунальних послуг за спожиту
електроенергію, водопостачання за
адресою спірного житлового будинку в
період з 1998 року по 2013 рік.

Таким чином, наявними в матеріалах
цивільної справи письмовими доказами
підтверджується проживання позивача в
житловому будинку по АДРЕСА_1 з жовтня
1997 року, утримання будинку та передача
грошей власнику ОСОБА_3 грошових коштів
в рахунок купівлі-продажу спірного
будинку.

Відповідно до запису акту о смерті № 33
від 06.01.2000 року відділу РАЦСу
адміністрації м. Березники Пермського
краю (а.с. 45) та свідоцтва про смерть (а.с.
48) Російської Федерації ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно спадкової справи № 11-07-450 до
майна громадянина ОСОБА_3, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 46-57) спадщину на
грошовий вклад та акції після
померлого прийняла та оформила його
дружина ОСОБА_8.

Відповідно до копії рішення
Мелітопольського міського суду від 11
серпня 1997 року встановлено, що ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 в
період часу з 05 березня 1935 року по
ІНФОРМАЦІЯ_7 перебували у шлюбі. ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 доводиться сином ОСОБА_11,
ІНФОРМАЦІЯ_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 та
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про
право на спадщину за законом від 03
вересня 1997 року, посвідченого
державним нотаріусом Мелітопольської
державної нотаріальної контори
Запорізької області Чудською О.О.,
спадкоємцем ОСОБА_9, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_6, є син ОСОБА_3, що мешкає
АДРЕСА_2. Спадкове майно, на яке видано
свідоцтво складається з жилого будинку
в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем
відкриття спадщини є останнє місце
проживання спадкодавця. Якщо місце
проживання спадкодавця невідоме,
місцем відкриття спадщини є
місцезнаходження нерухомого майна або
основної його частини, а за відсутності
нерухомого майна - місцезнаходження
основної частини рухомого майна.

Згідно п. 187 Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 3
березня 2004 р. N 20/5 місцем відкриття
спадщини визнається останнє постійне
місце проживання спадкодавця, а якщо
воно невідоме, - місце знаходження
майна або його основної частини. У
випадках, якщо останнім місцем
проживання спадкодавця є територія
іншої держави, нотаріусом
установлюється наявність між Україною
та такою державою відповідного
договору про правову допомогу. При
наявності такого договору
застосовується загальне правило
спадкоємства майна відповідно до
законодавства держави, на території
якої спадкодавець мав останнє постійне
місце проживання. Винятком з цього
правила є спадкоємство нерухомого
майна, за наявності якого право на
спадщину на таке майно оформлюється
відповідно до законодавства тієї
держави, на території якої воно
знаходиться.

Оскільки на момент смерті померлий
ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_2
місцем відкриття спадщини є Пермський
край, м. Березники, але з урахуванням в
спадковій масі нерухомого майна,
спадкоємці повинні отримувати
свідоцтво про право на спадщину за
місцем знаходження нерухомого майна, а
саме у м. Мелітополі.

Згідно відповіді Мелітопольської
державної нотаріальної контори від
10.07.2014 року № 1941/01-16 та інформаційної
довідки зі спадкового реєстру
(спадкові справи та видані на їх
підставі свідоцтва про право на
спадщину) після ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5, спадкова справа не
заводилася.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України
«Про власність» кожен громадянин в
Україні має право володіти,
користуватися і розпоряджатися
майном особисто або спільно з

іншими.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 4 Закону України
«Про власність» власник на свій
розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.
Власник має право вчиняти щодо свого
майна будь-які дії, що не суперечать
закону. Він може використовувати
майно для здійснення господарської та
іншої не забороненої законом
діяльності, зокрема передавати його
безоплатно або за плату у володіння і
користування, а також у довірчу
власність іншим особам.

Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та
сім'ю України майно, яке належало
кожному з подружжя до одруження, а
також одержане ним під час шлюбу в дар
або в порядку успадкування, є
власністю кожного з них. Роздільним
майном кожного з подружжя є також
речі індивідуального користування
(одяг, взуття тощо), хоча б вони і були
придбані під час шлюбу за рахунок
спільних коштів подружжя, за винятком
коштовностей та предметів розкоші.
Кожний з подружжя самостійно
володіє, користується і
розпоряджається належним йому
роздільним майном.

Наданими суду доказами
підтверджується, що житловий будинок
АДРЕСА_1 є власністю померлого ОСОБА_3, в
зв'язку з чим він мав право на свій
розсуд володіти, користуватися і
розпоряджатися належним йому майном, а
також вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України зазначено,
що особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років набуває права
власності на це майно.

Згідно з ч.4 ст. 344 Цивільного
кодексу України право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.

Пунктом 8 розділу
«Прикінцеві та перехідні положення» ЦК
України передбачено, що правила статті
344 Цивільного кодексу України про
набувальну давність поширюються також
на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

За змістом ст. 344, п.8
Прикінцевих та Перехідних положень ЦК
України особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність), зокрема, за
рішенням суду; право власності на
нерухоме майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації. Особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є. Тобто,
порушення питання про виникнення права
власності на нерухоме майно за
набувальною давністю можливе тільки
після 01 січня 2011 року.

Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України
обставинами, які мають значення для
справи, і, які повинен довести саме
позивач, є: законний об'єкт володіння;
добросовісність володіння;
відкритість володіння; давність
володіння та його безперервність
(тобто строк володіння)

Судом встановлено, що право власності
на вказаний житловий будинок не
оформлялось, позивач добросовісно,
безперервно і відкрито володіє
вказаним житловим будинком протягом
шістнадцяти років, а з урахуванням
вимог п.8 Прикінцевих та Перехідних
положень ЦК України володіє спірним
житловим будинком протягом дванадцять
років, тому є всі підстави на визнання
за нею право власності на вказану
нерухомість за набувальною давністю.

Тому суд приходить до висновку, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, заснованими на законі,
знайшли своє підтвердження в ході
судового розгляду, у зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 2,4 ЗУ «Про власність», ст. 24
Кодексу про шлюб та сім'ю України, ст.ст.
328, 344 ЦК України п. 8 розділу «Прикінцеві
та перехідні положення» ЦК України, ст.
ст. 3, 11, 15, 57, 60, 80, 174, 179, 212-215, 223 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 до Мелітопольської
міської ради Запорізької області про
визнання права власності на житловий
будинок за набувальною давністю -
задовольнити в повному обсязі

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4,
уродженкою
м.Челябінськ,(ідентифікаційний номер
НОМЕР_1), яка проживає за адресою:
АДРЕСА_1, право власності за
набувальною давністю на житловий
будинок у АДРЕСА_1

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Запорізької області через
Мелітопольський міськрайонний суд
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні в судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ:

І.М. БАХАЄВ