22-ц/775/1210/2014(м)
Головуючий у 1 інстанції
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 року.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області у складі:

Головуючого - Ткаченко
Т.Б.

Суддів - Баркова
В.М., Мальцевої Є.Є.

При секретарі - Макаровій
О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
звільнення від сплати аліментів на
повнолітню дитину за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на рішення
Орджонікідзевського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
01 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_2 про
звільнення від сплати аліментів,
стягнутих за рішенням суду з нього на
користь останнього у розмірі 1/8 частки
його заробітку (доходу) щомісячно до
зміни його матеріального стану або
стану здоров'я ОСОБА_2

В обґрунтування позову посилався на то,
що матеріальний стан отримувача
аліментів змінився, останній працює і
отримує заробітну плату, що разом із
пенсію по Ш групі інвалідності
забезпечує йому прожитковий мінімум.
Крім того, на підставі рішення суду ним
сплачуються аліменти у розмірі 1/6
частки зі всіх видів доходу на користь
ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 01 липня 2014 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про звільнення від сплати
аліментів на повнолітню дитину
відмовлено.

З рішенням суду не погодився позивач
ОСОБА_1, який просить скасувати рішення
суду і ухвалити нове рішення, яким
задовольнити його позов в повному
обсязі, посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема вказує, що суд дійшов
помилкового висновку щодо ненадання
доказів зміни стану здоров'я та
матеріального стану відповідача,
оскільки змінились висновки комісії
про умови і характер праці,
рекомендовані МСЕК. Протягом більш
двох років відповідач працював і мав
стабільний дохід, був звільнений за
власним бажанням, а не за станом
здоров'я, що свідчить проте, що
відповідач має можливість працювати і
забезпечувати себе матеріально, а
відтак підтверджує про зміну стану
здоров'я відповідача.

Матеріалами справи підтверджується
той факт, що відповідач зареєстрований
як суб'єкт підприємницької діяльності,
що свідчить про наявність у нього
матеріальної можливості на отримання
доходів на своє утримання.

Не відповідає матеріалам справи і
висновок суду щодо відсутності доказів
щодо поліпшення матеріального стану
відповідача, оскільки на час ухвалення
рішення про стягнення аліментів,
відповідач отримував пенсію у розмірі
330 грн., а в сей час з квітня 2014 року він
отримує пенсію у розмірі 1049 грн., тобто
в три рази більшу, ніж на час ухвалення
рішення.

Суд необґрунтовано не прийняв до уваги
наявність у відповідача соціальних
пільг матеріального характеру.

Не враховано судом і ті обставини, що
його доходи, які він має можливості
використовувати на своє утримання
становлять нижче або приблизно до
розміру прожиткового мінімуму .

Рішення суду не відповідає також
положенням ст.ст.198,201 СК України,
оскільки судом при ухваленні рішення
застосовані положення ст.188 СК України,
якими врегульовано звільнення батьків
від обов'язків утримувати дитину, якщо
дохід дитини значно перевищує дохід
кожного з них і забезпечує повністю
його потреби, незважаючи на те, що
зазначена норма при розгляді даної
справи не підлягає застосуванню.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК
України апеляційний суд розглядає
справу у відсутності відповідача, який
належним чином повідомлений про дату,
час і місце судового розгляду справи. З
заявою про відкладення розгляду справи
до суду не звернувся.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача ОСОБА_1, який підтримав
апеляційну скаргу, просив скасувати
рішення суду та ухвалити нове про
задоволення його позовних вимог,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, дослідивши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є: неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права, розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
що викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Судом першої інстанції встановлено і
це підтверджується матеріалами справи
що відповідно до рішення апеляційного
суду Донецької області від 22 вересня 2005
року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуті аліменти у розмірі 1/8 частини
заробітку (доходу), починаючи з 08 лютого
2005 року до зміни матеріального стану
або стану здоров'я ОСОБА_2 Згідно
мотивувальної частини зазначеного
рішення, при визначенні розміру
аліментів на користь ОСОБА_2, судом
враховано, що з 2005 року останній є
інвалідом третьої групи, яка
передбачає часткову втрату
працездатності (а.с.3).

З довідки ПАТ «ММК ім..Ілліча» від 04
вересня 2013 року вбачається, що із
заробітної плати ОСОБА_1 стягуються
аліменти на користь непрацездатного
сина ОСОБА_2 в розмірі 1/8 частини
заробітку, що за період з серпня 2012 року
по грудень 2012 року становить 1668,64 грн.,
за період з січня 2013 року по серпень 2013
року становить 1907,40 грн. Крім того, з
ОСОБА_1 також стягуються аліменти на
користь ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини
заробітку на утримання сина ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65).

З повідомлення УПФУ в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя від 20 листопада 2012 року
вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на
обліку та отримує пенсію по
інвалідності 3 гр. дитинства. Останню
медико-соціальну експертну комісію
проходив 27 січня 2012 року, за
результатами якої 3 групу інвалідності
продовжено до 01 лютого 2014 року (а.с.4).

З довідки УПФУ в Орджонікідзевському
районі м.Маріуполя від 09 жовтня 2013 року
вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться на
обліку в УПФУ Орджонікідзевського
району м.Маріуполя і отримує пенсію по
інвалідності внаслідок загального
захворювання інвалідам Ш групи на
підставі довідки МСЕК № 276293 від 27
січня 2012 року. В жовтні 2013 року отримав
пенсію в розмірі 994 грн. (а.с.42).

З повідомлення УПФУ в
Орджонікідзевському районі від 07
травня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2
перебуває на обліку в
Орджонікідзевського району
м.Маріуполя як інвалід дитинства 3
групи та отримував пенсію у розмірі
1049,00 грн. з 01 грудня 2013 року по 01 лютого
2014 року (а.с.121).

Згідно довідки до акту огляду
медико-соціальної експертної комісії
серія 10 ААВ № 515228, ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3,
встановлена повторно третя група
інвалідності з 30 квітня 2014 року.
Причина інвалідності - інвалід з
дитинства. Інвалідність встановлена на
строк до 01 липня 2016 року. Також
вбачається, що йому протипоказана
важка фізична праця, може працювати
продавцем, адміністратором, слюсарем,
механіком, техніком (а.с.146 -147).

Відповідно до повідомлення УПФУ в
Орджонікідзевському районі
м.Маріуполя від 01 липня 2014 року, ОСОБА_2
отримує пенсію в розмірі 1049,00 грн. з 30
квітня 2014 року по 30 червня 2016 року
(а.с.154).

Відмовляючи у задоволенні позову суд,
дійшов висновку, що позивачем та його
представником не доведено зміни
матеріального становища відповідача
ОСОБА_2, а саме, що його дохід набагато
перевищує дохід позивача та зміну
стану здоров'я відповідача,
обґрунтовуючи свій висновок
положеннями ст. 188 СК України.

Але з таким висновком погодитися не
можна.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду з даним
позовом до ОСОБА_2, позивач, посилаючись
на положення ст.188 СК України,
обґрунтовував свій позов щодо
звільнення його від сплати аліментів,
стягнутих на користь відповідача тим,
що останній одержує пенсію та
заробітну плату, які в сукупності
забезпечують йому прожитковий мінімум.

Відповідно до положень ст.188 СК України
батьки можуть бути звільнені від
обов'язку утримувати дитину, якщо дохід
дитини набагато перевищує дохід
кожного з них і забезпечує повністю її
потреби.

Батьки можуть бути звільнені від
обов'язку утримувати дитину тільки за
рішенням суду. Якщо дитина перестала
отримувати дохід або її дохід
зменшився, заінтересована особа має
право звернутися до суду з позовом про
стягнення аліментів.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між
батьками і дочкою, сином щодо надання
їм утримання застосовуються норми
статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Отже, при ухваленні рішення судом
застосовані та вмотивоване рішення
положеннями ст.188 СК України, якою
врегульовано звільнення батьків від
обов'язків утримувати дитину, якщо
дохід дитини значно перевищує дохід
кожного з них і забезпечує повністю
його потреби, незважаючи на те, що
зазначена норма при розгляді даної
справи не підлягає застосуванню.

Рішення суду першої інстанції ухвалено
у порушення норм матеріального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову, оскільки підстав
для звільнення ОСОБА_1 від сплати
аліментів на утримання
непрацездатного сина ОСОБА_2 не
вбачається.

Згідно ст.198 СК України батьки
зобов'язані утримувати своїх
повнолітніх непрацездатних дочку,
сина, які потребують матеріальної
допомоги, якщо вони можуть таку
матеріальну допомогу надавати.

Непрацездатність відповідача
підтверджується матеріалами справи як
на час стягнення з позивача аліментів
на утримання відповідача, так і на час
розгляду даної справи, оскільки ОСОБА_2
на період з 01 жовтня 2005 року і до 01 липня
2016 року встановлена третя група
інвалідності.

Ті обставини, що при огляді на МСЕК в 2005
році відповідачу було протипоказано
важка фізична праці та профшкідливі
умови праці, а відповідно до довідок
МСЕК від 27 січня 2012 року та за
результатами огляду в квітні 2014 року
йому було рекомендовано виконання
роботи без важкої фізичної праці, не
дає підстав вважати, що змінився стан
здоров'я відповідача у бік поліпшення і
він не потребує матеріальної допомоги
позивача.

Не приводить судову колегію до
висновку про звільнення позивача від
сплати аліментів на утримання
відповідача і ті обставини, що останній
протягом 2010 - 2012 років працював,
матеріально себе забезпечував, і що він
був звільнений за власним бажанням, а
не за станом здоров'я, оскільки з 02
жовтня 2012 року відповідач не працює, що
підтверджується відомостями трудової
книжки ОСОБА_2 (а.с.97).

Відповідно до пояснень представника
відповідача в суді першої інстанції,
ОСОБА_2 звільнився з роботи з ПрАТ
«АзовЕлектроСталь» у зв'язку з
незадовільним станом здоров'я, йому
було важко виконувати роботу.

Крім того, відповідно до норм трудового
законодавства, робітник має право
звільнитися з роботи за власним
бажанням, яким і скористався
відповідач.

Відповідно до повідомлення
Маріупольської об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Донецькій області від 14 травня 2014 року,
ОСОБА_2 перебуває на податковому обліку
в Орджонікідзевському відділенні як
приватний підприємець з 14 серпня 2013
року по теперішній час. Знаходиться на
загальній системі оподаткування.
Згідно наданої податкової звітності
дохід від підприємницької діяльності
за 2013 рік відсутній (а.с.133).

Отже, доводи апеляційної скарги, що
ОСОБА_2 має можливість себе матеріально
забезпечувати, а крім того має
соціальні пільги, являються
неспроможними.

Безпідставне посилання в апеляційній
скарзі на поліпшення матеріального
стану відповідача, оскільки розмір
його пенсії з квітня 2014 року становить
1049 грн., що в три рази більше розміру
пенсії, яку отримував відповідач на час
ухвалення рішення про стягнення з
нього аліментів на користь
відповідача, що становив 330 грн.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2005 рік»,
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність з 1 січня 2005
року становив 380 грн., а Законом України
«Про Державний бюджет на 2014 рік»,
розмір прожиткового мінімуму для осіб,
які втратили працездатність з 1 січня
2014 року визначений у сумі 949 грн.. Тобто
ОСОБА_2 на час ухвалення рішення про
стягнення аліментів отримував пенсію у
розмірі, який незначно перевищував
вказаний прожитковий мінімум.

Враховуючи зазначене та вимоги
закону, колегія суддів вважає, що
рішення суду, як таке що не відповідає
вимогам ст.ст.10,60,214-215 ЦПК України, ст.188
СК України, підлягає скасуванню в
повному обсязі.

Обставини, які були підставою
для стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 аліментів існували на час
звернення ОСОБА_1 з даним позовом і на
час ухвалення рішення.

Ухвалюючи нове рішення,
колегія суддів, виходячи з того, що
доказів законності та обґрунтованості
позовних вимог позивачем ОСОБА_1 не
надано, підстав для звільнення його від
сплати аліментів на утримання
відповідача не наведено, вважає
необхідним у задоволенні його позову
до ОСОБА_2 про звільнення від
звільнення від сплати аліментів
відмовити.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316 СК
України, колегія суддів,

В и р і ш и
л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області від 01 липня 2014 року
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про звільнення від слати
аліментів на повнолітню дитину
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
Т.Б.Ткаченко

Судді
В.М.Барков

Є.Є.Мальцева