Провадження № 2/361/1812/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року Броварський
міськрайонний суд Київської області в
складі:

головуючої судді
Маценко Н.П.

при секретарі Телепі
Т.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м. Бровари
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із
даним позовом, в якому просить визнати
за нею право спільної сумісної
власності у розмірі ? частки квартири,
що належить ОСОБА_2 та знаходиться за
адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 10.09.1996
року вона зареєструвала шлюб із
відповідачем по даній справі. Від
спільного подружнього життя в них
народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У
період з 1997 року по 1999 рік вони
проживали як подружжя у квартирі, що
була придбана її батьками та
знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Сімейні стосунки не склалися,
тому у грудні 1999 року шлюб між ними
розірвано.

Далі зазначає, що враховуючи
неодноразові прохання відповідача
вони знову стали проживати однією
сім»єю.

20.03.2006 року ОСОБА_2 оформив кредитний
договір про отримання грошових коштів
у розмірі 25000 доларів США для придбання
квартири АДРЕСА_3. З метою скорішого
отримання житла, вона у квітні продала
належну їй квартиру, що знаходилася за
адресою АДРЕСА_2 та передала грошові
кошти відповідачу для погашення
кредитної заборгованості.

25.04.2007 року вони повторно
зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них
народився син ОСОБА_4

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Кіровограда шлюб між
нею та відповідачем розірвано. З
підстав поділу майна набутого нею та
відповідачем за час спільного
проживання змушена звернутися до суду.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_5 позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, дав
пояснення аналогічні фабулі позовної
заяви. Додав, що з часу першої
реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 до 2010
року сторони постійно проживали разом.
У 2006 році заселилися до спірної
квартири та проживали там по листопад
2010 року.

Уточнив, що спірна квартира була
придбана у кредит, заборгованість за
яким позивачка гасила за рахунок
коштів отриманих від продажу квартири
у м. Кіровограді.

Представник відповідача ОСОБА_6
позовні вимоги не визнав, пояснив, що
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі, однак після його розірвання у
грудні 1999 року перестали проживати
разом. Повторно шлюб між ними був
зареєстрований 25.04.2007 року. Спірна
квартира придбана за особисті кошти
відповідача.

У 2009-2010 роках позивачка виїхала на
постійне проживання за кордон. Дочка
ОСОБА_3 проживає із матерю відповідача,
малолітній син ОСОБА_4 - з батьком.
Заперечує факт спільного проживання
сторін з грудня 1999 року по дату
повторної реєстрації шлюбу 25.04.20074 року.

Вислухавши пояснення
представника позивача, заперечення
представника відповідача, пояснення
свідків, дослідивши письмові матеріали
справи, суд встановив такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 СК України сім"ю
складають особи, які спільно
проживають, пов'язані спільним побутом,
мають взаємні права та обов'язки. Сім'я
створюється на підставі шлюбу,
кровного споріднення, усиновлення, а
також на інших підставах, не
заборонених законом і таких, що не
суперечать моральним засадам
суспільства

Відповідно ст. 74 СК України, якщо жінка
та чоловік проживають однією сім'єю,
але не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі, майно,
набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлено письмовим договором між
ними.

На майно, що є об'єктом права спільної
сумісної власності жінки та чоловіка,
які не перебувають у шлюбі між собою
або в будь-якому іншому шлюбі,
поширюються положення глави 8 цього
Кодексу.

Відповідно до роз'яснень, які містяться
в п. 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21 грудня 2007 року №11,
при застосуванні ст. 74 СК, що регулює
поділ майна осіб, які проживають у
фактичних шлюбних відносинах, судам
необхідно враховувати, що правило
зазначеної норми поширюється на
випадки, коли чоловік та жінка не
перебувають у будь-якому іншому шлюбі і
між ними склалися усталені відносини,
що притаманні подружжю.

Судом встановлено, що сторони по даній
справі в період з 1996 року по 15.12.1999 року
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі.

15.12.1999 року, шлюб між сторонами
розірвано, про що свідчить свідоцтво
про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1,
видане Кіровоградським відділом
реєстрації актів цивільного стану
Кіровоградського міського управління
юстиції, видане 14.03.2006 року.

Від спільного подружнього життя у
сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка
ОСОБА_3.

25.04.2007 року виконавчим комітетом
Калинівської селищної ради
Броварського району Київської області
повторно зареєстровано шлюб між
сторонами, про що свідчить відповідне
свідоцтво про шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився
син ОСОБА_4, що підтверджується
свідоцтвом про народження.

Заочним рішенням Ленінського
районного суджу м. Кіровоград від 05.01.2012
року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про
право власності від 02.10.2006 року,
виданого виконавчим комітетом
Броварської міської ради Київської
області на праві приватної власності
належить квартира АДРЕСА_3, про що
свідчить витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно.

Заявляючи вимогу про визнання
права власності на ? частину
вищевказаної квартири, позивач
посилається на те, що на час набуття
права власності на спірне нерухоме
майно вона проживала однією сім'єю без
реєстрації шлюбу із відповідачем по
даній справі.

Судом у судовому засіданні
допитувалися свідки.

Так, свідок ОСОБА_7 пояснила, що
позивачку по даній справі знає
протягом 15 років, їй відомо, що остання
проживала спільно із відповідачем у м.
Чернігів та м. Броварах, про те що їх
шлюб був розірваний вона не знала.
Починаючи з 2009 року між сторонами стали
виникати сварки, відповідач вигнав
позивачу та відправив її до м.
Кіровоград.

Свідок з боку відповідача ОСОБА_8
пояснив, що відповідача знає з 1989 року.
У період з 2005 по 2006 роки ОСОБА_2 проживав
у м. Чернігів спільно із дочкою, без
позивачки. Для придбання спірної
квартири відповідач брав гроші у борг,
позичав у друзів.

З листа від 10.10.2008 року № 135-01/2458,
виданого КРД ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» вбачається, що 20.03.2006 року
Броварською філією ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль» надано довгостроковий
кредит ОСОБА_2 на підставі кредитного
договору № 014/04/01/2222 у сумі 25000 доларів
США під заставу двокімнатної квартири
загальною площею 67,2 кв. м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_4,
іпотекодавець ОСОБА_2 Кредит і відсотки
за його користування повністю
погашено.

Одночасно з матеріалів справи
вбачається, що 29.11.1999 року, приватним
нотаріусом Кіровоградського міського
нотаріального округу, видано свідоцтво
про право власності, яким посвідчено,
що у спільному сумісному майні
подружжя, придбаному ними за час
зареєстрованого шлюбу, право власності
належить ОСОБА_2 в ? частині квартири
АДРЕСА_2.

30.11.1999 року ОСОБА_2 продав (належну
йому на підставі вищевказаного
свідоцтва про право власності від
29.11.1999 року), а ОСОБА_10 та ОСОБА_3 купили ?
частину квартири АДРЕСА_2.

11.04.2006 року позивачка по даній
справі вчинила продаж квартири
АДРЕСА_2, про що свідчить договір
купівлі-продажу від 11.04.2006 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Кіровоградського міського
нотаріального округу, зареєстрований у
реєстрі за № 1057.

Оцінюючи в сукупності всі докази,
суд приходить до висновку про
обґрунтованість заявлених позовних
вимог. Суд вважає, що в судовому
засіданні знайшли своє підтвердження
доводи позивача щодо спільного
проживання сторін однією сім'єю без
реєстрації шлюбу станом на дату
придбання спірної квартири. При цьому
судом враховується, що право власності
на спірну квартиру відповідач набув на
підставі свідоцтва про право власності
на нерухоме майно від 02.10.2006 року.
Повторний шлюб між сторонами
зареєстровано 25.04.2007 року. У той же час
спільний син сторін народився
ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто станом на серпень 2006
року, сторони підтримували стосунки.

Враховуючи хронологію вказаних подій
та їх взаємозв'язок, суд вважає,
доведеним факт спільного проживання
сторін однією сім'єю без реєстрації та
відповідно належності спірної
квартири до об'єктів права спільної
сумісної власності, яка підлягає
поділу у спосіб заявлений позивачем.

Крім того, судом також враховується, що
у березні 2006 року відповідач оформляв
кредит під заставу спірної
двокімнатної квартири. У квітні 2006 року
позивачка продала належну їй у м.
Кіровограді квартиру АДРЕСА_2, продаж
вчинено за 99289 грн.

Згідно із листом від 10.10.2008 року,
виданого КРД «Райффайзен Банк Аваль»
ОСОБА_2 станом на 10.10.2008 року погасив
кредит та сплатив відсотки за його
користування. З урахуванням цих
обставин, суд вважає, що кошти від
продажу вищевказаної квартири могли
бути використані для погашення
заборгованості за кредитним договором.

Згідно з вимогами частин 1, 4 ст. 60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

При розгляді даної справи по суті
відповідач не надав жодного доказу,
який би спростовував доводи позивачки.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності
на майно набуте за час спільного
проживання - ? частину квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги через
Броварський міськрайонний суд
Київської області.

Суддя
Н. П. Маценко