Справа 254/4442/13-ц
Провадження № 2/254/1482/2014
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 серпня 2014 року
м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м.
Донецька у складі:

Головуючий - суддя
Сенчишин Ф.М.

При секретарі
Мінченко А.С.

За участю представника позивача
ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас» про
стягнення грошового відшкодування
моральної шкоди, завданої стійкою
втратою працездатності внаслідок
професійного захворювання,

В С Т А Н О В И В:

Згідно позову, позивач ОСОБА_2 багато
років працював на шахті, яка входить до
складу ПАТ «Шахтоуправління «Донбас»
робочим різних підземних шахтних
професій з повним робочим днем під
землею. 26 грудня 2013 року він був
звільнений. Під час роботи під землею у
шкідливих умовах праці позивач отримав
ушкодження здоров'я: професійне
захворювання «пневмоконіоз», за якими
роботодавцем було проведено
розслідування та був складений,
затверджений та виданий акт по формі П-4
розслідування хронічного професійного
захворювання. Вперше висновком МСЕК
від 09 грудня 2013 року позивачеві була
встановлена стійка втрата професійної
працездатності у розмірі 20% у зв'язку з
професійним захворюванням. Цим
висновком МСЕК позивачеві були
визначені потреби у додаткових видах
допомоги, а також рекомендовані заходи
по відновленню працездатності та
протипоказання що до праці:
протипоказана тяжка фізична праця,
робота у підземних умовах і інше.
Наведені вище обставини, на думку
позивача, свідчать про те, що
ушкодження його здоров'я, пов'язане з
виконанням ним трудових обов'язків,
спричинили, спричиняють і
спричинятимуть йому моральні та
фізичні страждання, обмежують його
можливості вести активній образ життя.
Заподіяння моральної шкоди та її
розмір позивач обґрунтовує наступними
обставинами:

- за час його праці на протязі багатьох
років ним було отримане ушкодження
здоров'я: професійне захворювання, тому
він переносив, переносить й буде
переносити особливі моральні
страждання у зв'язку з самим фактом
його отримання;

- через втрату професійної
працездатності у розмірі 20% позивач не
мав і не має можливості працювати на
тих посадах, які дозволяють одержувати
великий особистий заробіток, не має
змоги і рівних прав з іншими
громадянами України здійснювати,
реалізовувати своє право на працю,
враховуючи те, що він є пенсіонером;

- через втрату працездатності в розмірі
20% протягом тривалого часу частково
порушені відносини з оточуючими його
людьми, близькими, друзями та
знайомими, оскільки вони ходять на
риболовлю, купаються, ходять на
полювання, займаються спортом, ведуть
активне громадське життя, а позивач
через свої фізичні вади внаслідок
зазначеного отриманого професійного
захворювання був і зараз є частково
обмежений у спілкуванні з ними, не має
змоги, як раніше, вести активний
відпочинок разом із ними. При цьому він
переносить моральні й психічні
страждання, його не залишає почуття
власної неповноцінності у зв'язку з
втратою його організмом значної
частини нормальних життєвих функцій
унаслідок отриманого ушкодження
здоров'я;

- він позбавлений можливості як раніше,
в повному обсязі, виконувати роботу по
господарству, при її виконанні зазнає
постійні фізичні болі в легенях. Не
може нормально спати. Перенесені ним у
зв'язку з цим фізичні та психічні болі
та страждання потребують від нього
додаткових зусиль для організації його
повсякденного життя;

- він змушений постійно лікуватися, що
вкрай негативно відображається на його
стані, заподіюючи йому моральну шкоду,
порушує його нормальні життєві зв'язки
з членами своєї родини та друзями;

- внаслідок отриманого ним зазначеного
ушкодження здоров'я та встановлених
висновками МСЕК обмежень, у нього
виникає почуття неповноцінності, через
що він переносить постійні психічні та
душевні переживання та страждання;

- позивач переніс і продовжує
переносити особливі фізичні та
психічні страждання, тому що, як він
вважає, вже безповоротно загублена
значна частина нормальних життєвих
функцій його організму;

- зазначеними негативними явищами та
наслідками від ушкодження здоров'я
були порушені плани позивача на
подальше життя;

- зазначені вище негативні явища та
наслідки від зазначеного ушкодження
здоров'я в сукупності вкрай негативно
відображаються на душевному й
психічному стані позивача, заподіюючи
щодня йому моральні страждання, тобто
моральну шкоду.

Перенесені моральні страждання
позивач оцінює в 20000 грн., які просить
стягнути з відповідача на його користь.

Позивач ОСОБА_2, належним чином та
завчасно сповіщений про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явився. Надав суду письмову заяву, за
якою підтримав в повному обсязі
заявлені позовні вимоги та доводи
позовної зави, на яких вони
ґрунтуються. Просить справу
розглянути без його участі. За ухвалою
суду справа розглянута за відсутності
представника відповідача.

Представник відповідача ПАТ
«Шахтоуправління Донбас» Саприкіна
О.В. в суді заперечила проти
задоволення позовних вимог в повному
обсязі. Заперечення обґрунтовуються
тим, що позивачем пропущений строк
давності звернення до суду за захистом
порушеного права. Крім цього, позивачем
не доведений сам факт завдання йому
моральної шкоди, оскільки довідка МСЕК
підтверджує лише ступінь втрати
професійної працездатності та потребу
у додатковій соціальній допомозі,
медикаментозному лікуванні, а інші
докази на підтвердження факту завдання
моральної шкоди позивачем суду не
надані. Звертає увагу суду на той факт,
що позивач працював на декількох
шахтах, умови праці на яких і стали
причиною виникнення професійного
захворювання, тому у разі задоволення
вимог позивача, відшкодування
моральної шкоди слід розподіляти між
підприємствами, на яких позивач
працював. Також, представник
відповідача стверджує, що відповідач
законні права позивача не порушував,
оскільки виконав усі вимоги Закону
України «Про охорону праці» - позивач
був забезпечений необхідним
спецодягом, засобами індивідуального
захисту та інструментом, з ним
проводилися необхідні інструктажі,
медичні огляди, надавалася можливість
проходження профілактичного
лікування. За таких обставин, на думку
представника відповідача, у
задоволенні позовних вимог слід
відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд
виходить з наступного:

З копії трудової книжки (а.с. 5-9)
вбачається, що позивач ОСОБА_2 тривалий
час працював на підприємствах
вугільної промисловості. В період з 20
листопада 1998 року по 26 грудня 2013 року
позивач працював в Публічному
акціонерному товаристві
«Шахтоуправління «Донбас» на посадах
електрослюсаря підземного 4 розряду з
повним робочим днем в шахті на УГКР,
гірничого майстра з повним робочим
днем в шахті на УГКР, механіка з повним
підземним робочим днем в шахті,
заступника механіка дільниці з повним
підземним робочим днем, механіка
дільниці з повним підземним робочим
днем. Звільнений з підприємства за п. 2
ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою
невідповідністю виконуваній роботі за
станом здоров'я.

Як вбачається з акту розслідування
причин виникнення хронічного
професійного захворювання на шахті № 22
«Комунарська» ПАТ «Шахтоуправління
«Донбас» від 4 листопада 2013 року (а.с. 26),
позивачеві 08 листопада 2013 року КЛПУ
ОКЛПЗ м. Донецьк було вперше
встановлене професійне захворювання -
пневмоконіоз: антрако-сілікатоз,
інтерстиційна форма 1/1, t/s. Хронічний
бронхіт. Легенева недостатність
першого ступеня (j. 60).

Зазначене професійне захворювання
виникло у зв'язку з тривалим періодом
роботи в шкідливих умовах, обумовленим
впливом промислового фактору від 10 % до
50 % часу зміни. Причиною виникнення
професійного захворювання є
перевищення ГДК по пилу.

За копією довідки про результати
визначення ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках, потреби у
наданні медичної та іншої соціальної
допомоги серії 10ААА № 232900 від 09 грудня
2013 року (а.с. 9), ОСОБА_2 з 05 грудня 2013 року
у зв'язку з зазначеним професійним
захворюванням вперше встановлено 20 %
втрати професійної працездатності
безстроково. Група інвалідності не
визначалася.

Суд виходить з того, що право на
відшкодування моральної шкоди
потерпілому у зв'язку з професійним
захворюванням виникає з моменту
первинного встановлення органами МСЕК
стійкої втрати працездатності.

Вперше стійка втрата професійної
працездатності встановлена позивачеві
09 грудня 2013 року.

Згідно ч. 4 ст. 43 Конституції України,
кожен має право на належні, безпечні і
здорові умови праці.

За ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону
праці", роботодавець зобов'язаний
створити на робочому місці в кожному
структурному підрозділі умови праці
відповідно до нормативно-правових
актів.

В порушення вимог ч. 4 ст. 43 Конституції
України, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про
охорону праці» відповідач як
роботодавець не забезпечив позивачеві
належні, безпечні і здорові умови
праці, що спричинило виникнення у
ОСОБА_2 професійного захворювання.

З наведених обставин, суд відхиляє
доводи представника відповідача про
те, що відповідач законні права
позивача не порушував з посиланням на
виконання усіх вимог Закону України
«Про охорону праці».

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах по відшкодуванню
моральної (немайнової) шкоди» від 31
березня 1995 року № 4, під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних або фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб.

Наявність у позивача професійного
захворювання, яке потягло стійку
втрату 20 % професійної працездатності,
безсумнівно викликає втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних та фізичних страждань, що
свідчить про перенесені позивачем
моральні страждання. Посилання
представника відповідача на
недоведеність факту завдання
моральної шкоди є безпідставним та
судом відхиляється.

Як зазначено у п. 5 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України № 20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року,
суд вирішуючи питання про
відповідність Конституції Україні
положень Закону України № 717-V від 23
липня 2007 року, яким скасоване право
застрахованих громадян, що потерпіли
на виробництві від нещасного випадку
або професійного захворювання, на
відшкодування моральної шкоди за
рахунок Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України,
дійшов висновку, що право громадян на
відшкодування моральної шкоди не
порушено, оскільки статтею 1167
Цивільного кодексу України та статтею
237-1 Кодексу законів про працю України
їм надано право відшкодовувати
моральну шкоду за рахунок власника або
уповноваженого ним органу
(роботодавця).

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України,
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Оскільки професійне захворювання та
стійка втрата професійної
працездатності, як і спричинені ними
моральні страждання позивача,
знаходяться в прямому причинному
зв'язку з протиправною бездіяльністю
відповідача, вищевикладені обставини,
згідно положень ст. 237-1 КЗпП України, є
достатньою підставою для
підтвердження наявності у позивача
права на відшкодування йому моральної
шкоди, завданої стійкою втратою
працездатності на 20%, та обов'язку
відповідача здійснити таке
відшкодування.

Посилання представника відповідача на
пропущення позивачем строку давності
судом відхиляється, оскільки заявлені
позивачем вимоги строком давності
взагалі не обмежуються.

Визначаючи розмір грошового
відшкодування такої шкоди суд виходить
з того, що позивач просить стягнути з
відповідача відшкодування моральної
шкоди у розмірі 20000 грн.

Суд враховує рекомендації п. 9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику у справах
про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31 березня 1995
року № 4, згідно якої розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин; зокрема,
враховуються стан здоров'я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих і виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану;
при цьому суд має виходити із засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Таким чином, з врахуванням:

- глибини, інтенсивності,
характеру, обсягу, тривалості
перенесених позивачем моральних
страждань, істотності вимушених змін в
організації життя позивача;

- неможливості відновлення
порушеного права позивача - стійка
втрата професійної працездатності
встановлена безстроково і суду
відсутні підстави для висновку, що стан
здоров'я потерпілого може бути
відновлений або хоча б частково
покращений;

- основоположних засад розумності,
виваженості, справедливості;

суд дійшов висновку, що заявлений
позивачем розмір грошового
відшкодування моральної шкоди є
надмірним, і необхідним, справедливим,
розумним і достатнім буде
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 6000 грн.

За наведених обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

З відповідача, згідно вимог ст. 88 ЦПК
України, до доходу Держави підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 243,60
грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Донбас» про
стягнення грошового відшкодування
моральної шкоди, завданої стійкою
втратою працездатності внаслідок
професійного захворювання -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління «Донбас»
на користь ОСОБА_2 відшкодування
моральної шкоди, завданої стійкою
втратою працездатності внаслідок
професійного захворювання, у розмірі
6000 (шість тисяч) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління «Донбас»
до доходу Держави судовий збір у
розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60
(шістдесят) копійок.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга в Апеляційний суд Донецької
області через Будьоннівський районний
суд м. Донецька протягом десяти днів з
дня проголошення рішення. Рішення
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Головуючий :