АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6494/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Ричка С.О. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 5
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
оскарження ухвали Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 28 лютого
2014 року про затвердження мирової угоди
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О
В И Л А:

20 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вказаним позовом, в якому
просив суд стягнути з відповідача
грошові кошти у сумі 40 000 грн.,
посилаючись на те, що 01 червня 2013 року
між ним та відповідачем був укладений
договір позики, згідно з яким він
надав відповідачу у борг грошові кошти
в сумі 40 000 грн. Договір позики укладено
у письмовій формі, розписка. За умовами
договору позики відповідач
зобов'язався повернути кошти до 01
грудня 2013 року, а у випадку
неповернення отриманих грошових
коштів відповідач погодився передати
позивачу належну йому на праві
власності квартиру за адресою: АДРЕСА_1.
У визначений договором строк та
пізніше відповідач взяте на себе
зобов'язання не виконав і борг не
повернув. На початку лютого 2014 року
вони з відповідачем дійшли згоди, що в
рахунок повернення грошових коштів за
розпискою від 01.06.2013 року він передасть
йому у власність квартиру, яка йому
належить на праві приватної власності.
Відповідач почав готувати документи
для такого відчуження, зокрема
здійснив інвентаризацію квартири,
однак потім відмовився від відчуження
і на всі вимоги позивача щодо
повернення грошових коштів свої
зобов'язання не виконав у зв'язку з чим
права позивача були порушені.

27 лютого 2014 року до суду надійшла заява
від сторін у справі про укладення
мирової угоди від 27.02.2014 року, яку
просили суд затвердити за умовами
відмови позивача від своїх позовних
вимог про стягнення з відповідача
грошових коштів у сумі 40 000 грн., а
відповідач відмовився від свого права
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 на користь позивача.

28.02.2014 року до суду надійшло клопотання
відповідача з проханням розглядати
справу за його відсутністю.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 28 лютого 2014 року мирову
угоду, укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -
затверджено; за мировою угодою: визнано
за ОСОБА_3 право приватної особистої
власності на двокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею - 50,6 кв. м.,
житловою площею - 28,0 кв. м., в тому числі,
з подальшою реєстрацією у відповідних
органах державної реєстрації;
зобов'язати ОСОБА_4 передати всю
правовстановлюючу та технічну
документацію на вищезазначену
квартиру позивачу; при отриманні у
власність вищенаведеного майна
позивач, ОСОБА_3 відмовляється від
подальшого стягнення на його користь
заборгованості з ОСОБА_4 у сумі 40 000 грн.;
судові витрати, понесені сторонами
покладаються на сторони, які їх
понесли; сторони за даним позовом інших
претензій один до одного не мають; у
разі неналежного виконання або
невиконання сторонами умов даної
мирової угоди, вона виконується у
примусовому порядку державним
виконавцем; дана мирова угода набирає
чинності з моменту вступу ухвали суду у
законну силу та підлягає реєстрації у
відповідних органах державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно; провадження по цивільній справі
№ 208/1317/14 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про стягнення грошових коштів -
закрито.

В апеляційній скарзі особа, яка не
брала участі у справі, про права якої
суд вирішив питання ОСОБА_2 просить
ухвалу суду скасувати, постановити
ухвалу, якою повернути позовну заяву
позивачеві на підставі п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК
України, посилаючись на те, що її син
зазначений відповідачем у справі за
позовом ОСОБА_3 від 20 лютого 2014 року -
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому заяву
про укладення мирової угоди від 27.02.2014
року він не міг підписати та не міг
надати клопотання про розгляд справи
за його відсутністю. Крім того, її син
ніколи не був зареєстрований за
адресою вказаною у позовній заяві,
однак суд цю обставину не перевірив.
Після смерті сина вона звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини у вигляді спірної
квартири, і дізналась, що за судовим
рішенням право власності
зареєстровано на іншу особу, у зв'язку з
чим її права спадкоємця порушені.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги
в її межах та межах позовних вимог,
вважає за необхідне її задовольнити з
наступних підстав.

Суд першої інстанції затверджуючи
мирову угоду та ухвалюючи визнання
права власності на нерухоме майно за
позивачем порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Згідно позовних вимог правовідносини
сторін виникли з договору позики, а
тому підстави для визнання права
власності на нерухоме майно за умовами
відмови відповідача на користь
позивача від свого права власності
законом не передбачено.

Відповідно до змісту ст. 175 ЦПК України,
мирова угода укладається сторонами з
метою врегулювання спору на основі
взаємних поступок і може стосуватися
лише прав та обов'язків сторін та
предмета позову.

Мирова угода є договором, який
укладається для врегулювання спору
шляхом взаємних поступок. Мирова угода
укладається сторонами (позивачем і
відповідачем) і може стосуватися лише
прав та обов'язків сторін та предмета
позову. Предметом мирової угоди є
врегулювання спору, який розглядається
в суді.

Тому домовленість сторін не повинна
виходити за межі предмету позову.

В мировій угоді не допускається
врегулювання питань, які не пов'язані
зі предметом спору.

До ухвалення судового рішення у зв'язку
з укладенням сторонами мирової угоди
суд роз'яснює сторонам наслідки такого
рішення.

У разі укладення сторонами мирової
угоди суд постановляє ухвалу про
закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо сторони уклали мирову
угоду і вона визнана судом.

Закриваючи провадження у справі, суд за
клопотанням сторін може постановити
ухвалу про визнання мирової угоди.

Якщо умови мирової угоди суперечать
закону чи порушують права, свободи чи
інтереси інших осіб, суд постановляє
ухвалу про відмову у визнанні мирової
угоди і продовжує судовий розгляд.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, судова колегія дійшла
висновку, що ухвала суду першої
інстанції не відповідає зазначеним
вимогам закону, оскільки суд не
перевірив дійсного волевиявлення
сторін на укладення мирової угоди,
розглянув умови мирової угоди без
участі сторін у справі, не роз'яснив
сторонам наслідки такого рішення, не
перевірив відповідність умов мирової
угоди предмету позову та вимогам
закону, не з'ясував чи не порушуються
права, свободи та інтереси інших осіб, а
тому суд апеляційної інстанції на
підставі п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвалу
суду першої інстанції скасовує,
постановляє нову ухвалу з цього
питання із наступних підстав.

Судова колегія встановила і це
підтверджується матеріалами справи, що
20 лютого 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів за договором позики, за
яким просив суд стягнути з відповідача
грошові кошти у сумі 40 000 грн. (а.с.2).

27 лютого 2014 року до суду першої
інстанції надійшла заява від сторін у
справі про укладення мирової угоди від
27.02.2014 року, яку просили суд затвердити
за умовами відмови позивача від своїх
позовних умов про стягнення з
відповідача грошових коштів у сумі 40 000
грн., а відповідач відмовився від свого
права власності на двокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 на користь позивача
(а.с.11).

Судова колегія встановила, що ОСОБА_4,
який зазначений відповідачем у справі,
помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданого
Дніпровським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції у
Дніпропетровській області 21 листопада
2013 року за яким складено відповідний
актовий запис № 883 від 21 листопада 2013
року (а.с.30).

Таким чином, позивач звернувся до суду
з позовом до померлої особи.

Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХ1» м.
Дніпродзержинська від 13.02.2014 року
ОСОБА_4 зареєстрований за адресою:
АДРЕСА_1 з 26.07.1991 року та знятий з
реєстрації по смерті ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.28,33).

Таким чином, позивач зазначив в своїй
позовній заяві неправдиві відомості
щодо реєстрації місця проживання
відповідача, а саме: АДРЕСА_3, а суд
першої інстанції ці обставини всупереч
ч.3 ст.122 ЦПК України не перевірив,
відкриваючи провадження у справі.

Враховуючи, що умови мирової угоди
повинні відповідати правам та
обов'язків сторін та виключно
стосуватися предмета позову, судова
колегія вважає за необхідне
постановити ухвалу про відмову у
визнанні мирової угоди, оскільки
відповідач її не підписував, тому що
задовго до дати підписання цієї заяви
він помер; умови мирової угоди не
стосуються предмету позову та не
відповідають вимогам закону щодо
набуття права власності на нерухоме
майно; умови мирової угоди порушують
права спадкоємця після смерті ОСОБА_4
на спадкове майно, а саме: спадкову
квартиру розташовану за адресою:
АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 30.09.1994 року, виданого
відділом обліку та розподілу житлової
площі міськвиконкому м.
Дніпродзержинська згідно з
розпорядженням 03554 від 30.09.1994 року
(а.с.47).

Апелянт ОСОБА_2 є матір'ю зазначеного
спадкодавця, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.29).

Згідно відомостей державного
нотаріуса Третьої дніпродзержинської
державної нотаріальної контори А.А.
Посипанко за № 1828/02-14 від 16.05.2014 року
ОСОБА_2 своєчасно у відповідності з
вимогами закону звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після смерті сина
ОСОБА_4 та їй було видано свідоцтво про
право на спадщину за законом на грошові
внески, а щодо вказаної квартири, то при
перевірці даних в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно
виявлено, що вищевказана квартира
належить іншій особі у зв'язку з чим
спадкоємцю рекомендовано звернутися
до суду(а.с.27,32).

Судова колегія встановила, що ухвалою
суду першої інстанції, яка
оскаржується порушені права апелянта
щодо отримання спадкового майна у
вигляді зазначеної квартири.

Слід зазначити, що суд першої інстанції
відкрив провадження у справі, не
виконавши вимоги ч.3 ст.122 ЦПК України,
внаслідок чого вже після відкриття
провадження у справі було з'ясовано, що
зазначений у позовній заяві відповідач
не має цивільної правоздатності у
зв'язку з тим, що він помер задовго до
подачі позовної заяви до суду, і тому
ОСОБА_4 не може бути відповідачем у
справі, що випливає з вимог статей 24,25
ЦК України та статей 28,30 ЦПК України.

Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст.205 ЦПК
України суд своєю ухвалою закриває
провадження у справі, якщо померла
фізична особа, яка була однією із
сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

Судова колегія дійшла висновку, що за
встановленими обставинами є підстави
для закриття провадження у справі на
підставі п. 6 ч.1 ст.205 ЦПК України з
урахуванням того, що у позивача на час
подання позовної заяви з померлою
особою не могли виникнути буді-які
відносини, в тому числі й правові, у
зв'язку з тим, що померла особа не має
цивільної правоздатності.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, ч.2 ст.
312, п.6 ч.1 ст. 205, ч.1 ст.218 ЦПК України
судова колегія, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 28 лютого 2014 року про
затвердження мирової угоди у справі -
скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3
та ОСОБА_4 про визнання мирової угоди у
справі.

Закрити провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення
грошових коштів.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржено шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді колегії