Справа № 146/820/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" липня 2014 р.
Томашпільський районний суд
Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Семко Г.В.,

при
секретарі
Козачук Н.П.,

з участю
представників ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду у смт. Томашполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з цим позовом, посилаючись на
те, що він є власником земельної
ділянки для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель і споруд площею
0, 1576 га., розташованої по АДРЕСА_1,
відповідно до державного акту на право
власності на земельну ділянку серія ЯИ
№ 803645, виданого 16 листопада 2009 року
відділом Держкомзему в
Томашпільському районі. Крім того,
позивач вказує, що є власником
домоволодіння, розташованого за
вищевказаною адресою.

Протягом кількох останніх років
жителі багатоквартирного будинку,
розташованого в АДРЕСА_2, а саме
відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
складають гній в місці, яке не
відповідає санітарно-гігієнічним
нормам, розташованому в безпосередній
близькості з належним йому
домоволодінням та земельною ділянкою,
чим створюють складнощі для проживання
позивачу та його сім»ї.

Разом з тим, позивач вказує, що
вказане гноєсховище неогороджене,
вивіз відходів з нього проводиться не
частіше одного разу на рік. На відстані
1,5 метрів від гноєсховища проходить
сільський водогін, на відстані 2-х
метрів - дорога загального
користування.

З метою вирішення питання про
перенесення вказаного гноєсховища в
інше місце, яке б відповідало нормам
діючого законодавства, позивач
неодноразово звертався в різноманітні
інстанції, зокрема в Томашпільську
районну СЕС, Тульчинське міжрайонне
управління головного управління
держсанепідемслужби у Вінницькій
області, до Липівського сільського
голови, до голови Томашпільської РДА.

На вказані звернення приймалися
відповідні приписи, якими заборонялося
відповідачам проводити складування
гною на вказаній території,
зобов'язувалися відповідачів
ліквідувати дане гноєсховище та
проводити складування гною в іншому
відведеному для цього місці.

Вказане місце було виділене Липівською
сільською радою відповідно до рішення
21 сесії 6 скликання від 17 серпня 2012 року.
Однак дане рішення відповідачами
проігнороване. На вимоги позивача
усунути вказані порушення відповідачі
не реагують, тому з даним позовом
ОСОБА_4 вимушений звернутися до суду, та
просить суд зобов'язати ОСОБА_5 та
ОСОБА_6, що проживають в АДРЕСА_2 усунути
перешкоди в користуванні належними
йому земельною ділянкою та житловим
будинком, розташованими по АДРЕСА_2,
шляхом ліквідування гноєсховища, що
знаходиться біля вказаної земельної
ділянки та перенести його в місце
визначене 21 сесією 6 скликання від
17.08.2012 року.

В судовому засіданні представник
позивачка ОСОБА_3 позов підтримала за
обставин зазначених у ньому, попросила
позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5
за довіреністю ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов визнала частково, а
саме в частині перенесення
гноєсховища. Однак вказала, що їм не
виділено іншого місця для складання
гною.

Представник відповідача ОСОБА_6
за довіреністю ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов визнала частково.
Зазначила, що їм не виділено іншого
місця для складання гною.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що
працює головою Липівської сільської
ради Томашпільського району
Вінницької області. Ним неодноразово
попереджалося відповідачів, що
потрібно забрати гній, однак вони
відмовлялась. Рішенням 21 сесії 6
скликання від 17.08.2012 року Липівської
сільської ради було вирішено
заборонитим громадянам, які проживають
в багатоквартирному будинку в АДРЕСА_2
складувати гній в місці яке не
відповідає санітарним нормам. Крім
того, даним рішенням надано дозвіл на
складування гноєсховища в місце яке
відповідає санітарним нормам, на
відстані 15 метрів від будівель, на
виділеному, комісією Томашпільської
РСЕС.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що
дійсно на вказаному місці відповідачі
складають гній, який вивозять не
частіше двох разів на рік. Жителі
будинку проти незадоволенні даним
гноєсховищем.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що
вона проти того щоб жителі будинку
АДРЕСА_2 складали гній на при
будинковій території будинку в якому
вона проживає.

Суд, заслухавши пояснення осіб,
які брали участь у справі, інших
учасників цивільного процесу,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, прийшов до
висновку про задоволення позову.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які
беруть участь у справі позовного
провадження, для підтвердження своїх
вимог або заперечень зобов'язані
подати усі наявні у них докази або під
час попереднього судового засідання, а
якщо попереднє судове засідання у
справі не проводиться - до початку
розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко - і
відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивач
ОСОБА_4, згідно договору
купівлі-продажу від 29 жовтня 1998 року,
посвідченого завідуючою
Томашпільською державною нотаріальною
конторою Нікітюк О.М. та
зареєстрованого Могилів-Подільському
МБТІ за № 2160 є власником домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 6).

Згідно довідки виданої
виконавчим комітетом Липівської
сільської ради, в зв'язку з пере
інвентаризацією житлових будинків,
житловий будинок ОСОБА_4 знаходиться за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.7)

За адресою: АДРЕСА_2, тобто по
сусідству з ОСОБА_4, а саме в
багатоквартирному житловому будинку
проживають відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_6

На землях загального
користування відповідачами розміщено
гноєсховище. Вказане гноєсховище
розташовано на відстані 1,5 м від
сільського водогону, та на відстані 2-х
метрів від дороги загального
користування.. Вказані обставини
сторони визнають, а також такі
обставини доказані поясненнями
свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 іншими
доказами (а. с. 8, 9, 12-13).

Згідно рішення 21 сесії 6 скликання
від 17.08.2012 року Липівської сільської
ради Томашпільського району «Про
виділення місця для складування
гноєсховища на при будинковій
території біля багатоквартирного
будинку в АДРЕСА_2» вирішено:
заборонити громадянам, які проживають
в багатоквартирному будинку в АДРЕСА_2
складувати гноєсховище, місце
розміщення якого не відповідає
санітарним нормам; надати дозвіл
жителям багатоквартирного будинку
АДРЕСА_2 на складування гноєсховища
місце розташування якого відповідає
санітарним нормам - відстань 15 метрів
від будівель, на виділеному, комісією
Томашпільської районної
санітарно-епідеміологічної станції,
місці при будинкової території
багатоквартирного будинку згідно
схеми, облаштувавши місце для
гноєсховища парканом; щорічно
здійснювати вивіз відходів на
сміттєзвалище. (а.с.10)

Згідно акту комісії по розгляду
заяви ОСОБА_4 про заборону складання
гноярки від 27.03.2014 року встановлено, що
складування гною мешканцями будинку не
відповідає санітарно-гігієнічним
нормам чим створює складнощі для
проживання громадянам двору, які
межують з при будинковою територією
даного житлового будинку, зобов'язано
мешканців, які створюють гноярку
ліквідувати її та перенести в місце
визначене 21 сесією 6 скликання від
17.08.2012 року Липівської сільської ради,
дана вказівка повинна бути виконана до
27 квітня 2014 року ( а.с.13)

Відповідно до п. 3.31. ДБН 360-92
«Містобудування. Планування і забудова
міських і сільських поселень»,
затверджених наказом
Держкоммістобудування від 17 квітня 1992
р. N 44 (далі - ДБН), дворову вбиральню і
компостосховище рекомендується
розміщувати безпосередньо біля сараю
для худоби на відстані не менше 15 м від
житлових будинків і 20 м від джерела
водопостачання (колодязя), обов'язково
враховуючи напрямок ухилу ділянки.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України
«Про забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
органи виконавчої влади, місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації та громадяни
зобов'язані утримувати надані в
користування чи належні їм на праві
власності земельні ділянки і території
відповідно до вимог санітарних норм.

Таким чином, у порушення
зазначених правових приписів
відповідачі ОСОБА_12 та ОСОБА_6
розмістили та використовують
гноєсховище на відстані меншій ніж 20 м
від джерела водопостачання, що є
небезпечно в епідемічному відношенні,
є причиною поширення неприємного
запаху, призводить до забруднення
ґрунту та ґрунтових вод, чим негативно
впливає на умови проживання.

Згідно ст. 375 ЦК України власник
земельної ділянки має право зводити на
ній будівлі та споруди, створювати
закриті водойми, здійснювати
перебудову, а також дозволяти
будівництво на своїй ділянці іншим
особам. Власник земельної ділянки
набуває право власності на зведені ним
будівлі, споруди та інше нерухоме
майно. Право власника на забудову
здійснюється ним за умови додержання
архітектурних, будівельних,
санітарних, екологічних та інших норм і
правил, а також за умови використання
земельної ділянки за її цільовим
призначенням. Правові наслідки
самочинної забудови, здійсненої
власником на його земельній ділянці,
встановлюються статтею 376 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно вважаються
самочинним будівництвом, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту, або з істотними порушеннями
будівельних норм і правил.

Таким чином, судом установлено
наявність підстав для задоволення
позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою.

На підставі
викладеного, керуючись ч. 3 ст. 22 Закону
України «Про забезпечення санітарного
та епідемічного благополуччя
населення», ст. ст. 11, 15, 16, 20, 375, 376 ЦК
України, ст. ст. 11, 15, 30, 57-61, 62-64, 79, 88, 208, 209,
212-215, 218, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою, задоволити
повністю.

Зобов'язати ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що
проживають в АДРЕСА_2 усунути перешкоди
в користуванні належними ОСОБА_4
земельною ділянкою та житловим
будинком, розташованими по АДРЕСА_2,
шляхом ліквідування гноєсховища, що
знаходиться біля вказаної земельної
ділянки та перенести його в місце
визначене 21 сесією 6 скликання від
17.08.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_4 понесені судові витрати в
розмірі 243,60 грн (двісті сорок три
гривні 60 копійок), що складаються з
судових витрат пов'язаних зі сплатою
судового збору.

Апеляційна скарга на рішення
суду подається протягом десяти днів з
дня його проголошення до апеляційного
суду Вінницької області через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Повний текст рішення виготовлено
28 липня 2014 року.

Суддя:
Г. В. Семко