У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5 про стягнення аліментів за
касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою
представником - ОСОБА_6, на рішення
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від
17 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 27 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що з 21 листопада 2003 року вона
перебувала в шлюбі з відповідачем, від
якого вони мають дочку - ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона з ОСОБА_5 проживають
окремо, дочка перебуває на її
утриманні, відповідач матеріальної
допомоги на утримання дочки не надає.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просила
суд стягнути з відповідача на її
користь аліменти на утримання дочки в
розмірі 1/3 частки з усіх видів
заробітку щомісячно, до досягнення
дитиною повноліття.

Рішенням Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 17 квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Полтавської
області від 27 травня 2014 року, позов
задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5
на користь ОСОБА_4 аліменти на
утримання дочки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у
розмірі 1/4 частки з усіх видів
заробітку відповідача щомісячно, але
не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку,
починаючи з 22 січня 2014 року до
досягнення дитиною повноліття. У решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі
представника - ОСОБА_6, просить судові
рішення змінити в частині визначення
судом аліментів у розмірі 1/4 частки з
усіх видів заробітку відповідача,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального й процесуального права,
та ухвалити в цій частині нове рішення
про задоволення позову в повному
обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Встановлено й це вбачається з
матеріалів справи, що оскаржувані
судові рішення ухвалені з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, а доводи скарги цих висновків не
спростовують.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позову, суди на підставі
належним чином оцінених доказів,
поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України),
дійшли до правильного висновку про те,
що стягнення аліментів у розмірі
1/4 частки з усіх видів заробітку
відповідача відповідає потребам
малолітньої дитини, можливостям її
батька та повною мірою узгоджується з
вимогами ч. 1 ст. 182 СК України,
врахувавши стан здоров'я та
матеріальне становище дитини й батька,
розмір його доходів, наявність у
відповідача непрацездатної матері.

Ураховуючи викладене та положення ч.
3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу і залишити судові
рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану
представником - ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 17 квітня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Полтавської області
від 27 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

3

Справа № 6-26170 св 14 Головуючий у першій
інстанції Андрієць Д.Д.

Доповідач Луспеник Д.Д.