Справа №303/2222/14-ц
Номер стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд
Закарпатської області

в особі головуючого судді
Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич
М.В.

представника позивача ОСОБА_1

співвідповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Мукачево цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 до Кольчинської
селищної ради Закарпатської області,
третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про
визнання недійсним державного акту на
право приватної власності на землю від
28.05.1998 року,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом
до Кольчинської селищної ради
Закарпатської області, третя особа, яка
не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору ОСОБА_2 про визнання
недійсним державного акту на право
приватної власності на землю від 28.05.1998
року.

Ухвалою Мукачівського
міськрайонного суду від 26.05.2014 року
було змінено процесуальний статус
ОСОБА_2 з третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору на
співвідповідача.

Позов мотивує тим, що у кінці жовтня 2013
року при здійсненні робіт по
оформленню кадастрового номеру, він
випадково довідався про існування
державного акту на його земельну
ділянку, що був виданий на цю ж землю,
але не на нього, а на ім'я його колишньої
дружини ОСОБА_2. Згідно копії
державного акту на право власності на
землю від 28.05.1998 року громадянка ОСОБА_2
одержала у приватну власність земельну
ділянку загальною площею 0,119 га. У
державному акті зазначено, що земельну
ділянку їй передано для садівництва на
підставі рішення 26 сесії 21 скликання
Кольчинської селищної ради від 15.04.1994
року. Однак, це не може бути правдою, бо
15 квітня 1994 року Кольчинська селищна
рада своїм рішенням на 27 сесії 21
скликання виділила земельну ділянку
під будівництво житлового будинку в
с.Коноплівці, Мукачівського району в
розмірі 0,07 га ОСОБА_3. 15 серпня 1997 року
рішенням Кольчинської селищної ради 16
сесії 22 скликання прийнято рішення про
приватизацію земельної ділянки і
надання йому ОСОБА_3 згоди на
виготовлення державного акту в
ур.Сороча гора в розмірі 0,119 га. Тобто
тільки у серпні 1997 року земельна
ділянка набула розміру 0,119 га. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування, що визначено ч.2, 3, 4 ст.116
ЗК України. Отже зазначена земельна
ділянка була виділена йому. Спочатку
15.04.1994 року вона мала площу 0,07 га.
Рішенням 16 сесії 22 скликання від 15.08.1997
року її збільшили до 0,119 га. Згідно
архівної довідки архівного відділу
Мукачівської районної державної
адміністрації від 28.10.2013 року, рішення
Кольчинською селищною радою 26 сесії 21
скликання від 15.04.1994 року "Про виділення
земельної ділянки площею 0,119 га" ОСОБА_2
в урочищі "Сороча гора" не приймалось.
Заяв про виділення їй землі від ОСОБА_2
також не виявлено. Таким чином є
підстави вважати, що ОСОБА_2 державний
акт видано помилково, тобто незаконно.

Згідно ч.1 ст.155 ЗК України остання
визначає, що у разі видання органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

У відповідності до ч.2 ст.158 ЗК України
виключно судом вирішуються земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився про час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином,
але надав суду заяву в якій зазначив
провести судове засідання та ухвалити
рішення у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задоволити пояснивши суду, що
виданий державний акт порушує права
його довірителя ОСОБА_3. В державному
акті є посилання на рішення, яке нібито
було прийнято в 1994 році, але таке
рішення відсутнє, так як воно взагалі
не приймалося селищною радою. В даному
державному акті на право приватної
власності на землю зазначено, що
земельна ділянка надана для
садівництва. В рішенні Кольчинської
селищної ради, яке було прийнято на
користь ОСОБА_3 було зазначено, що
земельна ділянка видавалась для
будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Представник відповідача Кольчинської
селищної ради в судове засідання не
з'явився, але подав до суду заяву про
розгляд справи у його відсутності,
позов визнає.

Співвідповідач ОСОБА_2 в судовому
засіданні позов не визнала та просила
суд в його задоволенні відмовити
пояснивши, що позивач пропустив строк
позовної давності. Також пояснила, що в
позивача вже була земельна ділянка і
тому він оформив на неї дану земельну
ділянку. Вона не пам'ятає чи зверталася
до Кольчинської селищної ради із
заявою про надання їй земельної
ділянки, особисто в Кольчинську
селищну раду не приходила. Земельна
ділянка, яка розташована на території
Кольчинської селищної ради в
с.Коноплівці ур. "Сороча гора" та
передана для садівництва і знаходиться
у її власності на підставі Державного
акта на право приватної власності і
земельна ділянка, яка була передана
позивачу ОСОБА_3 у приватну власність
під будівництво житлового будинку
площею 0,07 га в с.Коноплівці ур. "Сороча
гора" є однією і тією ж земельною
ділянкою.

Заслухавши думку учасників судового
процесу та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши обставини, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень, оцінивши
досліджені в судовому засіданні
докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується
належними у справі доказами, що 28.05.1998
року співвідповідачу ОСОБА_2 було
видано Кольчинською селищною радою
Державний акт на право приватної
власності на землю серії 111-ЗК №037904, на
земельну ділянку площею 0,119 га, яка
розташована на території Кольчинської
селищної ради в с.Коноплівці ур. "Сороча
гора" і була передана для садівництва.

У відповідності до Державного акта на
право приватної власності на землю
серії 111-ЗК №037904 земельна ділянка
ОСОБА_2 була передана у приватну
власність на підставі рішення 26 сесії 21
скликання від 15.04.1994 року.

Згідно листа №371 від 28.10.2013 року
архівного відділу Мукачівської РДА
зазначено, що 26 сесія 21 скликання від
15.04.1994 року не прослідковує факт
прийняття рішення про виділення
земельної ділянки площею 0,119 га ОСОБА_2
в урочищі "Сороча гора".

Також встановлено, що рішенням
Кольчинської селищної ради прийнятому
15.04.1994 року "Про виділення земельної
ділянки під будівництво жилого
будинку" позивачу ОСОБА_3 було надано у
приватну власність земельну ділянку
площею 0,07 га під будівництво жилого
будинку в с.Коноплівці на ділянці
урочища "Сороча гора" на місці де
збереглись фундамент та підвал, згідно
планування та забудови с.Коноплівці.

Відповідно до рахунку на сплату
платежів до бюджету повідомлення №35
від 12.10.2012 року позивач ОСОБА_3 сплатив
земельний податок в розмірі 60 гривень
за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст.10,11,59,60 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі, кожна з сторін зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях, а
обставини справи, які мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

В даному випадку, підлягають
застосуванню норми ЗК України в
редакції 1991 року, оскільки
правовідносини між сторонами виникли
саме в цей період.

Відповідно до ст.6 ЗК України (в
редакції 1991 року) громадяни України
мають право на одержання у власність
земельних ділянок для: ведення
особистого підсобного господарства,

будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), садівництва.

У відповідності до ч.1,3,4,5,6 ст.17 ЗК
України (в редакції 1991 року) передача
земельних ділянок у колективну та
приватну власність провадиться Радами
народних депутатів, на території яких
розташовані земельні ділянки.
Громадяни, заінтересовані у передачі
їм у власність земельних ділянок із
земель запасу, подають заяву про це до
сільської, селищної, міської, а у разі
відмови - до районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів
за місцем розташування земельної
ділянки. У заяві зазначаються бажані
розмір і місце розташування ділянки,
мета її використання і склад сім'ї.
Відповідна Рада народних депутатів
розглядає заяву і у разі згоди передати
земельну ділянку у власність
громадянину замовляє землевпорядній
організації розробку проекту її
відведення. Проект відведення
земельної ділянки погоджується з
сільською (селищною) Радою народних
депутатів, з районними (міськими)
землевпорядним, природоохоронним і
санітарним органами, органом
архітектури і подається до районної
(міської) Ради народних депутатів для
прийняття рішення про передачу
громадянину земельної ділянки у
власність. Передача у власність
земельної ділянки, що була раніше
надана громадянину, провадиться
сільськими, селищними, міськими Радами
народних депутатів за місцем
розташування цієї ділянки для: ведення
селянського (фермерського)
господарства у розмірі згідно з
статтею 52 цього Кодексу; ведення
особистого підсобного господарства у
розмірі згідно з статтею 56 цього
Кодексу; будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель (присадибна ділянка),
садівництва, дачного і гаражного
будівництва у розмірах згідно із
статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені
земельні ділянки передаються у
власність на підставі заяви
громадянина і матеріалів, що
підтверджують її розмір
(земельно-кадастрова документація,
дані бюро технічної інвентаризації,
правлінь товариств і кооперативів
тощо). Ради народних депутатів
розглядають у місячний строк зазначені
заяви і матеріали та приймають
відповідні рішення. Передача у
власність громадян земельних ділянок,
що перебувають у власності або
користуванні інших громадян чи
юридичних осіб, провадиться місцевими
Радами народних депутатів після
вилучення (викупу) їх у порядку,
встановленому статтями 31 і 32 цього
Кодексу. Місцева Рада народних
депутатів розглядає у місячний строк
зазначені клопотання та матеріали і
приймає рішення з цього питання.

Згідно п.1.2 Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди)
затвердженої Наказом №28 від 15.04.1993 року
в редакції 1993 року, так як
правовідносини між сторонами виникли
саме в цей період державні акти, що
посвідчують право власності на землю
або право користування землею, яка
перебуває у державній власності,
видаються на підставі рішень місцевих
рад народних депутатів.

Також, що стосується строку позовної
давності то суд вважає його не
пропущеним, оскільки про порушення
позивачу стало відомо після одержання
листа №02-11/136 від 04.04.2014 року.

Враховуючи вищенаведене суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення, оскільки як
було встановлено в судовому засіданні
Державний акт на право приватної
власності на землю серії 111-ЗК №037904 від
28.05.1998 року виданого співвідповідачу
ОСОБА_2 без прийняття рішення на 26 сесії
21 скликання від 15.04.1994 року про надання
земельної ділянки у власність.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.ст. 1, 6, 17 ЗК України (в
редакції 1991 року), суд, -

р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю
серії 111-ЗК №037904 виданий 28.05.1998 року
Кольчинською селищною радою
Закарпатської області ОСОБА_2 на
земельну ділянку площею 0,119 га, яка
розташована в ур. "Сороча гора" в
с.Коноплівці на території Кольчинської
селищної ради та зареєстрованого в
Книзі реєстрів державних актів на
право приватної власності на землю №500.

Стягнути солідарно з Кольчинської
селищної ради Закарпатської області,
місцезнаходження смт.Кольчино,
вул.Корятовича,13, Мукачівського району
та ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 на
користь ОСОБА_3, мешканця АДРЕСА_1
сплаченого судового збору у розмірі - 385
(триста вісімдесят п'ять) гривень 40
копійок.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Закарпатської області протягом десяти
днів з дня отримання його копії, через
суд першої інстанції, який ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Головуючий підпис
Ю.Ю. Куцкір

Копія вірна:

Суддя
Ю.Ю. Куцкір