№ производства 2/646/28/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2014 року Червонозаводський районний
суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель В.А.

при секретарі - Бікасовій О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Харкові цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
визнання права власності в порядку
забудови та в порядку спадкування за
законом та за зустрічним позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про
визнання права власності в порядку
спадкування за законом

в с т а н о в и в:

Позивач за основним позовом
ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись
на те, що на підставі рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 28 серпня 2009 року житловий
будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1
належить ОСОБА_6 , земельна ділянка під
забудову вказаного житлового будинку
була надана її чоловікові ОСОБА_7 на
підставі рішення Жихарської селищної
ради депутатів трудящих № 9 від 10
квітня 1957 року. Під час шлюбу подружжя
ОСОБА_7 побудували одноповерховий
однокімнатний житловий будинок
загальною площею 38 кв. м. та надвірні
будівлі - сараї літ. «Б» та літ. «В». 22
грудня 1973 року позивачка зареєструвала
шлюб із ОСОБА_8 - сином подружжя ОСОБА_7 і
з того часу стала постійно проживати в
спірному будинку, де згодом народилися
їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Оскільки в
житловому будинку не було зручностей
та він був замалим для проживання двох
сімей, між позивачкою та її чоловіком, з
одного боку, та його батькам, з іншого
боку, було укладено усну домовленість
про спільне будівництво нового
житлового будинку. Допомога батьків
чоловіка позивачки полягала в їх згоді
на ведення робіт, наданні порад з
будівництва та прийняття спільних
рішень щодо облаштування приміщень,
догляді за дітьми та приготуванні їжі,
а позивачка та її чоловік здійснювали
будівництво за їх спільні кошти та
власними силами. Починаючи з 1973 року,
позивачка та її чоловік переобладнали
житловий будинок, а саме фактично
побудували новий будинок площею 81,4 кв.
м., який складався з двох окремих
квартир, літню кухню з прибудовами,
влаштували колодязь, дворове
замощення, замінили огорожі. Після
погіршення стану здоров»я батьків
чоловіка та у зв'язку із тим, що вони
стали потребувати постійної
сторонньої допомоги, позивачка та її
чоловік знову переобладнали
збудований житловий будинок, здійснили
до нього прибудови, здійснили його
газифікацію, обладнали один спільний
вхід в будинок, замість старого сараю
літ. «Б» побудували новий капітальний,
побудували прибудову літ «а3», яка
складається з коридорів, кухні, ванної
кімнати, житлових кімнат. ОСОБА_7 помер
у ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2
року. Після їх смерті подружжя ОСОБА_6
дійшло спільного рішення про
продовження покращення умов
проживання родини, тому ними було
здійснено утеплення стін, заміна вікон,
підсилене перекриття, часткова заміна
старої шиферної покрівлі. Більшість
будівельних робіт виконував ОСОБА_8,
який був фахівцем в галузі будівництва,
велику кількість підсобних робіт
виконувала позивачка, для здійснення
певних робіт запрошувалися наймані
працівники. Внаслідок багаторічного
виконання будівельних робіт житловий
будинок та надвірні будівлі істотно
змінилися та збільшилися у свої
вартості. Враховуючи, що вказане майно
було набуте в результат спільної праці
та за спільні грошові кошти членів
сім»ї, позивач просила визнати за нею
право власності на 1/2 частину житлового
будинку з надвірними будівлями по вул.
Мічуріна в м. Харкова в порядку
спільної сумісної власності подружжя.
Крім того, позивач зазначила, що
ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її чоловік
ОСОБА_8, спадщину після його смерті
прийняла позивачка, їх діти
відмовилися від спадщини на її користь.
Тому позивачка також просила визнати
за нею право власності на 1 / 2 частину
житлового спірного житлового будинку в
порядку спадкування за законом після
смерті чоловіка ОСОБА_8

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду
із зустрічним позовом, в якому
зазначила, що житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 за правом
власності належить її бабі ОСОБА_6
Спадкоємцем першої черги після її
смерті був її син ОСОБА_8 - чоловік
позивачки та основним позовом, а також
ОСОБА_11 - батько відповідача ОСОБА_2,
який помер у ІНФОРМАЦІЯ_3. У
встановленому законом порядку
відповідач звернулася до нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини після смерті баби за правом
представлення, тому просила визнати за
нею право власності на 1/ 2 частину
житлового будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В судовому засіданні позивач за
основним позовом ОСОБА_1 та її
представник адвокат ОСОБА_12 повністю
підтримали заявлені позовні вимоги,
надали судові аналогічні пояснення.
Додатково позивач ОСОБА_1 пояснила
судові, що будівельні роботи, пов'язані
з перебудовою житлового будинку та
надвірних будівель вона та її чоловік
здійснювали постійно, починаючи з 1973
року і до смерті чоловіка. Батьки
чоловіка ні фінансово, ні фізично в
цих роботах їм не допомагали, оскільки
за станом здоров»я не могли надати
такої допомоги. Крім того, розмір
отримуваної ними пенсії також не
дозволяв їм надавати позивачці та її
чоловіку матеріальну допомогу. Однак
всі ремонтні роботи проводилися з
дозволу подружжя ОСОБА_1 та їх згоди.
Також позивачка пояснила, що за станом
здоров»я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потребували
постійної сторонньої допомоги,
особливо в останні роки життя, і цю
допомогу їм надавали тільки їх син
ОСОБА_8, позивачка по справі - їх
невістка, та їх діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3
Відповідач ОСОБА_2 спілкувалася із
своєю бабусею ОСОБА_6 тільки у
дитинстві, після чого ніколи не
відвідувала її, не цікавилася станом
здоров»я, не допомагала, не приймала
участі у похованні. Тому позивач за
основним позовом ОСОБА_1 просила
відмовити у задоволенні зустрічного
позову.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
адвокат ОСОБА_13 проти основного позову
заперечували, зустрічний позов
підтримали. Відповідач пояснила, що її
батьки одружилися у 1973 році і після її
народження розірвали шлюбі, її батько
ОСОБА_11 довгий час перебував у місцях
позбавлення волі, помер у ІНФОРМАЦІЯ_3.
Її бабуся ОСОБА_6 інколи приїздила до
них у гості, а ОСОБА_2 відвідувала її
востаннє у 2008 році, пропонувала її
гроші для придбання ліків, однак вона
відмовилася. Після того, відповідачка
двічі приїжджала до бабусі, однак до
будинку зайти не змогла, тому що його
було зачинено. Також відповідач
пояснила, що її бабуся ОСОБА_6 була
матеріально незалежною від сім»ї сина,
оскільки вона спочатку працювала на
підприємстві, потім отримувала пенсію,
працювала на городі, вважає, що за
станом здоров»я вона не потребувала
сторонньої допомоги.

Третя особа ОСОБА_3 підтримала вимоги,
викладені в основному позові, проти
задоволення зустрічного позову
заперечувала та пояснила судові, що з
дитинства пам»ятає, як її батьки
здійснювали будівництво та
переобладнання житлового будинку та
надвірних будівель, вони перебудували
житловий будинок, побудували літню
кухню, в якій проживали бабуся та
дідусь, здійснили їх газифікацію,
поліпшували умови проживання в будинку
та стан надвірних будівель. Бабуся та
дідусь ОСОБА_6 участі в будівництві не
приймали, оскільки дідусь був
інвалідом, а бабуся також за станом
здоров»я не могли надавати фізичну
допомогу. Також ОСОБА_3 пояснила, що
ОСОБА_2 бабусю ніколи не відвідувала, не
цікавилася станом її здоров»я, хоча
ніхто з сім»ї ОСОБА_6 їй в цьому
перешкод не чинив. Крім того, ОСОБА_3
пояснила, що бабуся попросила
побудувати для неї з чоловіком літню
кухня для проживання, а будинок
сказала, що залишиться батькам. Всі
будівельні матеріали купували батьки
ОСОБА_3 за власні кошти, також у 2005 році
ОСОБА_1 продала батьківський будинок та
отримані кошти також вклала в
будівництво спірного будинку. Вважає,
що ОСОБА_2 не має права на спадщину
після смерті бабусі.

Третя особа ОСОБА_4 пояснила судові, що
її батьки протягом всього життя
здійснювали будівництво та
переобладнання житлового будинку та
надвірних будівель, всі ці роботи
здійснювалися за їх спільні кошти та
їх власною працею. Бабуся та дідусь за
станом здоров»я та отриманням доходів
тільки у вигляді пенсії, не могли
надавати їм допомоги, але не
заперечували проти того, що молоде
подружжя ОСОБА_1 здійснює будівництво.
Також ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_2 бабусі
допомоги не надавала, станом її
здоров»я не цікавилася.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
свідків, перевіривши матеріали справи,
вважає позови необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні ОСОБА_7 на підставі договору
про право на забудову будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою від 11 липня 1953 року було
надано земельну ділянку площею 1200 кв. м.
під індивідуальну забудову
одноповерхового житлового будинку в
АДРЕСА_1 площею 18 кв. м., сараю та
вбиральні / т. 1 а. с. 19-20/.

Рішенням Червонозаводського районного
суду м. Харкова від 28 серпня 2009 року за
ОСОБА_6 було визнано право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
чоловіка ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 року / інвент. справа а. с.
69-70/.

Однак рішенням судової колегії судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
від 02 липня 2014 року рішення
Червонозаводського районного суду м.
Харкова від 28 серпня 2009 року було
скасовано в частині визнання права
власності на спірний житловий будинок
за ОСОБА_6 і в цій частині в позові було
відмовлено / т. 2 а. с. 24-25/.

Таким чином, на теперішній час право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями АДРЕСА_1 не
зареєстровано, оскільки у
встановленому на час його забудови
порядку ОСОБА_7 право власності на
будинок за собою не визнав, а за умови
наявності акта відведення земельної
ділянки під забудову та дозволів на
забудову, якщо будинок не введено в
експлуатацію, таке будівництво є
незавершеним / інвент. справа а. с. 58/.

Порядок оформлення права власності на
об'єкти нерухомого майна, на які
відсутні акти прийняття їх в
експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94
«Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» та в листі
Державного комітету України з
будівництва та архітектури від 23
березня 1999 року № 12/5-126, відповідно яких
по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992
року, при їх реєстрації для оформлення
права власності одним із документів є
висновок про технічний стан будинку, що
складається БТІ.

Позивачами за основним та зустрічним
позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано
судові належних доказів того, що
спірний житловий будинок після його
будівництва у 1953 році в подальшому
ОСОБА_7 було прийнято в експлуатацію, а
також того, що будівництво жилого
будинку та надвірних будівель було
здійснено без порушень будівельних
норм правил та воно не порушує права
інших осіб.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у
справах про спадкування» № 7 від 30
травня 2008 року встановлено, що якщо
будівництво здійснювалося згідно із
законом, то у разі смерті забудовника
до завершення будівництва його права
та обов'язки входять до складу
спадщини.

Законодавством передбачений порядок
прийняття в експлуатацію будівель
інспекцією архітектурно-будівельного
контролю за місцем їх розташування,
оскільки визнання права власності в
порядку спадкування на недобудований
будинок відповідно до чинного
законодавства України неможливе. Тому
до складу спадщини можуть входити
майнові права забудовника.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкоємцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2
не надано судові належних доказів того,
що за ОСОБА_6 на теперішній час у
встановленому законом порядку
зареєстровано право власності на
житловий будинок з надвірними
будівлями АДРЕСА_1, а вирішення питання
щодо визначення складу спадщини після
смерті ОСОБА_7 та коло його спадкоємців
не є предметом цього спору, тому вимоги
ОСОБА_2 щодо визнання за нею права
власності на 1/ 2 частину спірного
житлового будинку в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
та свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18 та інші пояснили судові, що
протягом 1980-2000 років ОСОБА_1 та її
чоловік постійно виконували
будівельні роботи для поліпшення та
збільшення будівель, розташованих на
території двору, але суд критично
ставиться до них, виходячи з
наступного.

Відповідно до Закону України «Про
власність» № 697-Х11, який діяв з 07 лютого
1991 року до 20 червня 2007 року, тобто під
час здійснення переобладнання на
території двору, надання земельної
ділянки для будівництва жилого
будинку і господарських будівель
громадянину не створює у разі участі
інших осіб у будівництві для них права
приватної власності на житловий
будинок, крім випадків, коли це
передбачено законом.

Згідно із статтями 16, 17 Закону України
«Про власність» таке право, зокрема,
виникає, коли будівництво велось
подружжям у період шлюбу - жилий
будинок у зв'язку із цим є їх спільною
сумісною власністю, або велось за
рахунок спільної праці членів сім»ї -
жилий будинок стає їх спільною
сумісною власністю, якщо інше не було
встановлено письмовою угодою між ними.
Інші особи, що брали участь у
будівництві житлового будинку не на
підставі угоди про створення спільної
власності, яка відповідає
законодавству, вправі вимагати не
визнання права власності на будинок, а
відшкодування своїх затрат на
будівництво, якщо допомогу забудовнику
вони надавали не безоплатно.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема, із
правочинів.

При розгляді цього спору судом
встановлено, що користувачем спірного
будинку є ОСОБА_7, його син ОСОБА_8
власником або користувачем спірного
будинку не був, тому у разі здійснення
ним та його дружиною ОСОБА_1
будівельних робіт створене ними майно
не може бути визнано судом їх спільною
сумісною власністю. Належних доказів
того, між ОСОБА_7, з одного боку, та
ОСОБА_8 та ОСОБА_1, з іншого боку, було
укладено угоду про створення спільної
власності, позивачем за основним
позовом судові не надано. Також
позивачкою не надано судові доказів, що
вона набула право власності на частину
спірного будинку внаслідок укладання
правочину.

Крім того, позивачкою не надано судові
належних доказів, що будівництво
житлового будинку та надвірних
будівель по АДРЕСА_1 здійснювалося
тільки за їх спільні особисті кошти.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 щодо визнання за нею права
власності на 1/ 2 частину спірного
житлового будинку в порядку спільної
сумісної власності подружжя
задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за
нею права власності на 1/ 2 частину цього
ж будинку в порядку спадкування за
законом після смерті її чоловіка
ОСОБА_8, оскільки позивачкою не надано
судові доказів, що її чоловік у
встановленому законом порядку прийняв
спадщину після смерті свого батька
ОСОБА_7

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 328,
1261, 1268 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1
про визнання права власності на 1/2
частину жилого будинку з надвірними
будівлями АДРЕСА_1 в порядку спільної
сумісної власності подружжя -
відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про
визнання права власності на 1/2 частину
жилого будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка ОСОБА_8,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року -
відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частину
жилого будинку з надвірними будівлями
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
законом після смерті баби ОСОБА_6, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через районний суд протягом 10 днів з
дня його проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Суддя
В.А.Журавель