23.07.2014 Справа № 756/1947/14-ц
Унікальний номер 756/1947/14-ц
Справа №
УХВАЛА

16 липня 2014 року Оболонський районний
суд м. Києва в складі

головуючого судді
Богдан О.О.

при секретарі
Пождемі В.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві заяву
представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4
про зменшення позовних вимог та
залишення без розгляду позовних вимог
до Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвесиційний банк», третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» в частині стягнення
коштів,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
суду з даним позовом. В обґрунтування
позовних вимог зазначила наступне.

29.03.2007 року між ОСОБА_1 та Закритим
акціонерним товариством «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство (надалі
ПАТ) «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»)
укладено кредитний договір № 33.

Умовами даного договору передбачено
зобов'язання ПАТ «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» надати позивачу кредитні кошти в
сумі 800 000,00 грн. на строк до 04.03.2017 року,
з процентною ставкою за користування
кредитом у розмірі 17 %.

27.05.2008 року між сторонами укладено
договір про внесення змін до
Кредитного договору № 1/107, відповідно
п. 1 якого процентна ставка збільшена до
18% річних і строк дії змін до кредитного
договору починає перебіг з 01.05.2008 року.

Позивачкою зазначено, що договір про
внесення змін № 1/107 від 27.05.2008 року до
кредитного договору є таким, що
погіршує стан позивачки, адже збільшує
розмір відсоткової ставки на 1 % до
кінця виконання кредитного договору та
зумовлює зобов'язання позивачки по
сплаті підвищених відсотків додатково
за 26 днів, що передували укладанню
такого договору.

На думку позивачки, договір про
внесення змін № 1/107 від 27.05.2008 року до
кредитного договору №33 від 29.03.2007 року
порушує її права, оскільки умови
договору суперечать нормам
Конституції України, Закону України
«Про захист прав споживачів», ст..ст. 215,
216 ЦК України.

А саме, позивачкою зазначено, що при
укладанні Кредитного договору банк
скористався юридичною необізнаністю
позичальника, вніс умови договору, які
прямо суперечать нормам Конституції
України; позивачка не знала та не могла
знати про грошовий розмір сплати
відсотків за рік, та додатково змушена
сплачувати більший розмір відсотків за
26 днів; можливості підвищення сплати
відсотків відповідачем за кредитним
договором не вказане у самому договорі
про внесення змін № 1/107 до кредитного
договору, що є ознакою недобросовісних
дій відповідача.

Посилаючись на те, що позивачка,
виступаючи у даному виді
правовідносин, як споживач кредитних
послуг, що зумовлює, згідно рішення
Конституційного суду України по справі
№ 1-26/2011 від 10.11.2011 року, особливий
державний захист її, як більш слабкого
суб'єкта економічних відносин,
оспорюваний правочин суперечить
нормам ЦК України, моральним засадам
суспільства та суперечить внутрішній
волі позивачки, просила суд визнати
недійсним договір про внесення змін №
1/107 від 27.05.2008 року до Кредитного
договору № 33 від 29.03.2007 року з моменту
його укладання.

Заявою від 08.04.2014 року ОСОБА_1 збільшила
позовні вимоги. Зазначивши в заяві, що
30.03.2007 року між сторонами, на виконання
умов кредитного договору № 33 від 29.03.2007
року було укладено іпотечний договір,
згідно п. 1.1 якого позивака має сплатити
комісійну винагороду відповідачу за
управління кредитом у розмірі 0,5 % від
суми кредиту одноразово, що складає 4
000, 00 грн. Зазначені умови виконані
ОСОБА_1 в повному обсязі.

28.01.2010 року між сторонами на виконання
умов кредитного договору № 33 від 29.03.2007
року було укладено договір про
внесення змін і доповнень до
іпотечного договору від 30.03.2007 року.
Згідно п. 1 Договору від 28.01.2010 року
ОСОБА_1 має сплатити комісійну
винагороду відповідачу за управління
кредитом у розмірі 0,2 % від суми кредиту
одноразово за кредитним договором № 33
від 29.03.2007 року, що становить 1600, 00
грн.

Позивачка вважає сплачені кошти у
розмірі 2 400, 00 грн. такими, що сплачені
безпідставно та просила суд стягнути
дану суму з відповідача на свою
користь.

В судовому засіданні представник
позивача заявив клопотання про
зменшення позовних вимог та просив
залишити без розгляду заяву про
збільшення позовних вимог від 08.04.2014
року, відповідно до якої просив
стягнути з відповідача на користь
позивача 2400 грн.

Представник третьої особи проти
заявленого клопотання не заперечувала.

Відповідно до п.5 ч.1, ч.2 ст. 207 ЦПК
України суд постановляє ухвалу про
залишення позову без розгляду, якщо
позивач подав заяву про залишення
позову без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без
розгляду, після усунення умов, що були
підставою для залишення заяви без
розгляду, має право звернутись до суду
повторно.

Враховуючи викладене, суд вважає
можливим клопотання предстаника
позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 задовольнити.

Керуючист ст. ст. 33, 207, 210, 293 ЦПК України,
суд,-

УХВАЛИВ:

заяву представника позивачки ОСОБА_1
ОСОБА_4 про зменшення позовних вимог та
залишення без розгляду позовних вимог
до Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний
промислово-інвесиційний банк», третя
особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Кредитні
ініціативи» в частині стягнення коштів
задовольнити.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвесиційний
банк», третя особа Товариство з
обмеженою відповідальністю «Кредитні
ініціативи» в частині стягнення коштів
в сумі 2400 грн. залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
перешої інстанції подається протягом
п»яти днів з дня її проголошення через
суд першої інстанції, що ухвалив
оскаржуване судове рішення.

Суддя
Богдан О.О.