АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5174/14
Головуючий 1 інст. -
Доповідач - Макаров Г.О.
Справа № 644/2445/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
у складі:

головуючого -
Макарова Г.О.,

суддів:
Кружиліної О.А.,

Кіся П.В.,,

при секретарі -
Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Харкові
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 18 червня
2014 року у цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до Харківської міської ради про
визнання права власності в порядку
спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

18 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Харківської міської
ради про визнання права власності у
порядку спадкування за законом та
просив визнати за ним право власності
на квартиру АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті його батька -
ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2,
посилаючись на те, що він є його єдиним
спадкоємцем і звернувся до Четвертої
Харківської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, але в оформленні спадщини
йому було відмовлено, оскільки право
власності на спірну квартиру за
батьком зареєстровано не було.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали.

Представник відповідача позов не
визнав і надав в судовому засіданні
пояснення, які цілком збігаються з його
письмовими запереченнями, відповідно
до яких зазначив, що позивачем не
надано доказів на підтвердження того
факту, що він є єдиним спадкоємцем
спадкового майна і у встановленому
законом порядку прийняв спадщину.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 18 червня
2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до
Харківської міської ради про визнання
права власності на квартиру АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
смерті - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 18 червня
2014 року скасувати та ухвалити нове,
яким його позов задовольнити,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, оскільки суд не
звернув уваги, що після вирішення судом
спору щодо недійсності правочину
ОСОБА_2, як правонаступнику було
повернуто правовстановлюючі документи
на спірну квартиру, але зареєструвати
право власності на спадкодавця ОСОБА_3
вже було неможливо, оскільки лише
власник має право звернутися до
реєстраційної служби з заявою про
реєстрацію запису в реєстрі речових
прав. А те, що він є спадкоємцем
нотаріус не заперечував.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні
позову суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем не доведені
обставини про те, що позивач є сином
померлого ОСОБА_3, що позивач звертався
з заявою про прийняття спадщини у
встановлений строк і він є єдиним
спадкоємцем, а ОСОБА_3 не залишив
заповіту, та те що ОСОБА_4 був власником
спірної квартири.

Але з цим висновком суду
погодитися не можна, оскільки він
дійшов його з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та висновок суду суперечить обставинам
справи.

Згідно п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 Цивільного
процесуального кодексу України,
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є:
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11,
ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60, ч. 1 ст. 64, ч. 4 ст. 212, ч. 1
ст. 213, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 214 Цивільного
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Доказами є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є будь-які
документи, акти, довідки, листування
службового або особистого характеру
або витяги з них, що містять відомості
про обставини, які мають значення для
справи.

Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути
законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує
такі питання: чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 25, ст. 179, ч. 1,
2 ст. 182, ч. 1 ст. 216, ст. 1216, ст. 1217, ст. 1218, ст.
1223, ч. 1, 2 ст. 1269, ч. 2 ст. 1270 Цивільного
кодексу України, цивільна
правоздатність фізичної особи виникає
у момент її народження. У випадках,
встановлених законом, охороняються
інтереси зачатої, але ще не народженої
дитини. Цивільна правоздатність
фізичної особи припиняється у момент
її смерті.

Річчю є предмет матеріального світу,
щодо якого можуть виникати цивільні
права та обов'язки.

Право власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом.

До складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи,
визначені у заповіті. У разі
відсутності заповіту, визнання його
недійсним, неприйняття спадщини або
відмови від її прийняття спадкоємцями
за заповітом, а також у разі
неохоплення заповітом усієї спадщини
право на спадкування за законом
одержують особи, визначені у статтях
1261-1265 цього Кодексу. Право на
спадкування виникає у день відкриття
спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини. Заява про
прийняття спадщини подається
спадкоємцем особисто.

Якщо виникнення у особи права на
спадкування залежить від неприйняття
спадщини або відмови від її прийняття
іншими спадкоємцями, строк для
прийняття нею спадщини встановлюється
у три місяці з моменту неприйняття
іншими спадкоємцями спадщини або
відмови від її прийняття. Якщо строк, що
залишився, менший як три місяці, він
продовжується до трьох місяців.

Так, згідно з положенням ч. 1 ст.7
Закону України «Про нотаріат»,
нотаріуси або посадові особи, які
вчиняють нотаріальні дії, у своїй
діяльності керуються законами України,
постановами Верховної Ради України,
указами і розпорядженнями Президента
України, постановами і розпорядженнями
Кабінету Міністрів України.

Згідно з положенням п. 212 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства Юстиції України
від 03 березня 2004 року № 20/5, нотаріус при
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом перевіряє факт смерті
спадкодавця, час і місце відкриття
спадщини, наявність підстав для
закликання до спадкоємства за законом
осіб, які подали заяву про видачу
свідоцтва, склад спадкового майна, на
яке видається свідоцтво про право на
спадщину.

На підтвердження цих обставин від
спадкоємців обов'язково вимагаються
відповідні документи. Так, факт смерті
і час відкриття спадщини
підтверджуються свідоцтвом органу
реєстрації актів цивільного стану про
смерть спадкодавця. Доказом родинних
та інших відносин спадкоємців зі
спадкодавцем є: свідоцтва органів
реєстрації актів цивільного стану;
копії актових записів; записи в
паспортах про другого з подружжя; копії
рішень суду, що набрали законні сили,
про встановлення факту родинних та
інших відносин. Місце відкриття
спадщини підтверджується: свідоцтвом
органу реєстрації актів цивільного
стану про смерть спадкодавця, якщо
останнє постійне місце проживання і
місце його смерті збігаються; довідкою
житлово-експлуатаційної організації,
правління житлово-будівельного
кооперативу про його постійне місце
проживання; записом у будинковій книзі
про постійне проживання спадкодавця, а
якщо місце проживання померлого
невідоме - документом (витягом з
Реєстру прав власності та ін.) про
місцезнаходження нерухомого
спадкового майна або його частини.

Як вбачається з матеріалів
справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом про визнання права власності в
порядку спадкування на квартиру
АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 На момент смерті спадкодавця
Орджонікідзевським районним судом м.
Харкова розглядалась цивільна справа
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6
про визнання договору купівлі-продажу
не дійсним. Предметом вказаного спору
була квартира АДРЕСА_1, яка належить до
спадку.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 26 травня
2011 року позов було задоволено. Але на
момент прийняття рішення судом ОСОБА_3
помер і правонаступником, згідно
рішення суду, був визнаний його син
ОСОБА_2 Розбіжності у прізвищі в
частині написання літер «і» та «и» були
з'ясовані і суд з'ясував цю обставину,
допустивши до участі у розгляді справи
ОСОБА_2 як правонаступника ОСОБА_3 своєю
мотивованою ухвалою. Статтею 208
Цивільного процесуального кодексу
України, саме такий документ
передбачений у разі прийняття
процесуальних рішень судом, у тому
числі і заміни учасника у цивільному
процесі.

Родинність відносин ОСОБА_2 та
його батька ОСОБА_3 не викликала
сумнівів у державного нотаріуса, який
заводив спадкову справу, оскільки
родинні відносини були належним чином
встановлені на підставі свідоцтва про
народження дитини при реєстрації заяви
про прийняття спадщини.

До позову була долучена відповідь
- відмова нотаріуса у видачі свідоцтва
про право на спадщину, в якій було
повідомлено, що причиною відмови є
відсутність документів, які
підтверджують право власності
спадкодавця на спадкове майно (спірну
квартиру), а не відсутність документів,
які підтверджують ступінь родинних
відносин позивача та його батька, як
вказав у рішенні суд першої інстанції.

Згідно з довідкою до 4-ї державної
нотаріальної контори та відомостями
про реєстрацію заяви про прийняття
спадщини та зведеної спадкової справи,
нотаріус повідомив, що батько позивача
залишив заповіт і спадкоємцем визначив
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто позивача у
справі.

Після вирішення судом спору щодо
недійсного правочину ОСОБА_2, як
правонаступнику було повернуто
правовстановлюючі документи на спірну
квартиру - свідоцтво про спадщину та
свідоцтво про право власності на житло.
Але зареєструвати право власності на
спадкодавця ОСОБА_3 вже було неможливо,
оскільки тільки власник має право
звертатися до реєстраційної служби з
заявою про реєстрацію чи зміну запису в
реєстрі речових прав.

Таким чином наявні у справі
докази в їх сукупності і взаємозв'язку
свідчать про те, що позивач позбавлений
можливості оформити право на спадщину
після померлого батька через
відсутність реєстрації права
власності на спадкову квартиру.

Доводи відповідача, та висновки
суду першої інстанції з приводу
недоведеності позовних вимог позивача
є хибними оскільки суперечать
вказаному вище законодавству та
наявним у справі доказам,
достовірність яких сторонами не
оспорювалась.

За таких обставин рішення суду
підлягає скасуванню з ухваленням
нового про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені витрати.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 309,
313-317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного
процесуального кодексу України,
судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Харкова від 18 червня
2014 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до
Харківської міської ради про визнання
права власності в порядку спадкування -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право
власності на квартиру АДРЕСА_1,
загальною площею 36,6 кв.м., житловою
площею 18,5 кв.м., в порядку спадкування
за законом.

Стягнути з Харківської міської
ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у
розмірі 4 500 гривень.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, та може бути
оскаржене в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: