Справа № 2-1139/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 червня 2014 року

м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у
складі:

головуючого судді - Г.О.
Козленко

за участю секретаря - О.С.
Губерначук

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в м. Києві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Київський завод реле та
автоматики» про стягнення середнього
заробітку за час затримки розрахунку
при звільненні, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним
позовом в якому просить стягнути з ПАТ
«Київський завод реле та автоматики»
на його користь середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
в розмірі 26465,04 грн. Свої позовні вимоги
обґрунтовує тим, що відповідно до
Наказу 38к від 02.03.2007, та трудової книжки
серія НОМЕР_1 він був прийнятий на
роботу до ПАТ «Київський завод реле та
автоматики», де працював до 22.12.2011 на
посаді заступника начальника
конструкторського бюро "Ритм". У зв'язку
з затримкою виплати, за його заявою
Солом'янським районним судом м. Києва
25.04.2012 був виданий судовий наказ
№2-н-414/12 відповідно до якого з ПАТ
«Київський завод реле та автоматики»
на його користь стягнуто
заборгованість по невиплаченій
заробітній платі в сумі 22465,00 грн.

Відділом державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві було відкрито
виконавче провадження №32693688. Частина
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі в сумі 22465,00 грн була
стягнута з відповідача у примусовому
порядку в період 07.03.2013 та 08.04.2013.

25.12.2013 в касі ПАТ «Київський завод реле
та автоматики» після проведення
інвентаризації кредиторської
заборгованості по заробітній платі,
відповідачем виплачено залишок
заборгованості загальною сумою 6772,72
грн.

У зв'язку з порушенням строків виплати
заробітної плати, визначеної ст.116 КЗпП
України, на відповідача повинен бути
покладений обов'язок по виплаті
середнього заробітку за час затримки
розрахунку у зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної плати, з
дати припинення трудових відносин з
22.12.2011 до дати погашення заборгованості
25.12.2013 обрахувавши суму заборгованості
за вказаний період у розмірі 26465,04 грн.

Позивач та його представник в судове
засідання не зьявилися, від
представника до канцелярії суду
надійшла заява про розгляд справи без
його участі, у разі неявки відповідача
проти винесення заочного рішення не
заперечував.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про день і час розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суд не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК
України вважає за можливе розглянути
справу на підставі наявних у ній
матеріалів у їх відсутність, оскільки
неявка відповідачів не перешкоджає
постановленню заочного рішення, проти
чого не заперечував представник
позивача.

З письмової згоди представника
позивача суд ухвалює рішення при
заочному розгляді справи відповідно до
вимог ст.224 ЦПК України.

Враховуючи наявність в справі
достатніх матеріалів про права та
обов'язки сторін та те, що представник
позивача проти заочного розгляду
справи не заперечує, суд, на підставі ч.1
ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК
України, постановив ухвалу про заочний
розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст.ст.2-4 ЦПК України, провадження
в цивільних справах здійснюється
відповідно до законів, чинних на час
виникнення окремих процесуальних дій,
розгляду і вирішення справи. Кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим кодексом, звернутися
до суду за захистом порушених або
оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Згідно ст.ст.57-58 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема, звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень.

Стаття 43 Конституції України зазначає,
що кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Громадянам
гарантується захист від незаконного
звільнення.

Судом встановлено, що згідно трудової
книжки серія НОМЕР_1 позивач був
прийнятий на роботу до ПАТ «Київський
завод реле та автоматики», де працював
до 22.12.2011 на посаді заступника
начальника конструкторського бюро
"Ритм" (а.с.6-8).

У зв'язку з затримкою виплати, за його
заявою Солом'янським районним судом м.
Києва 25.04.2012 був виданий судовий наказ
№2-н-414/12 відповідно до якого з ПАТ
«Київський завод реле та автоматики»
на його користь стягнуто
заборгованість по невиплаченій
заробітній платі в сумі 22465,00 грн (
а.с.10,11).

Відділом державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві було відкрито
виконавче провадження №32693688. Частина
заборгованості по невиплаченій
заробітній платі в сумі 22465,00 грн була
стягнута з відповідача у примусовому
порядку в період 07.03.2013 та 08.04.2013, що
підтверджується постановою про
закінчення виконавчого провадження
від 10.04.2013, копія якої міститься в
матеріалах справи.

25.12.2013 відповідачем виплачено залишок
заборгованості загальною сумою 6772,72
грн, що підтверджується видатковим
касовим ордером, що міститься в
матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи,
зібрані у справі докази, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому їх дослідженні
приходить до висновку про необхідність
задоволення позову, виходячи з того, що
зв'язку з порушенням строків виплати
заробітної плати, визначеної ст.116 КЗпП
України, на відповідача повинен бути
покладений обов'язок по виплаті
середнього заробітку за час затримки
розрахунку у зв'язку з порушенням
строків виплати заробітної плати, з
дати припинення трудових відносин з
22.12.2011 до дати погашення заборгованості
25.12.2013 обрахувавши суму заборгованості
за вказаний період у розмірі 26465,04 грн.

Стаття 116 Кодексу законів про працю
України передбачає, що при звільненні
працівника виплата всіх сум, що
належать йому від підприємства,
установи, організації, проводиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Свій обов'язок передбачений даною
статтею КЗпП України відповідач не
виконав, при звільненні позивачу не
була виплачена заборгованість з
заробітної плати

Стаття 117 Кодексу законів про працю
України передбачає, що в разі невиплати
з вини власника або уповноваженого ним
органу належних звільненому
працівникові сум у строки, зазначені в
ст.116 цього Кодексу, при відсутності
спору про їх розмір підприємство,
установа, організація повинні
виплатити працівникові його середній
заробіток за весь час затримки по день
фактичного розрахунку.

Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного
суду України від 24 грудня 1999 року N13
«Про практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
передбачає, що встановивши при
розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст.117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при не проведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

З огляду на той факт, що всі належні
суми заборгованості по заробітній
платі в строк передбачений ст.116 КЗпП
України не були виплачені, відповідно
до ст.117 КЗпП України та пункту 20
Постанови Пленуму Верховного суду
України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про
практику застосування судами
законодавства про оплату праці»
зобов'язаний виплатити середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а фактично з дати після
звільнення 23 грудня 2011 року до дати
погашення заборгованості 25 грудня 2013
року.

Питання судових витрат суд вирішує в
порядку ст.88 ЦПК України, тому з
відповідача на користь держави
підлягаєж стягненню судовий збір у
розмірі 264,65 грн.

Керуючись ст.ст.116,117 КЗпП України,
Постановою Кабінету міністрів України
«Про затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» від 8
лютого 1995 року N 100, пункту 20 Постанови
Пленуму Верховного суду України від 24
грудня 1999 року N 13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці», ст.ст.3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товариства «Київський
завод реле та автоматики» про
стягнення середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні -
задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Київський завод реле та
автоматики» () на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час затримки розрахунку при звільненні
в розмірі 26465,04 грн.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Київський завод реле та
автоматики» () на
користь держави судовий збір у розмірі
264 (двісті шістдесят чотири) грн 65 коп.

Відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, протягом десяти днів з
дня отримання копії заочного рішення
може бути подана письмова заява про
перегляд заочного рішення, відповідно
до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене
іншими особами, шляхом подання
апеляційної скарги на рішення суду до
Апеляційного суду м. Києва через
Солом'янський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення, а особами, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення,
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
заяви про перегляд заочного рішення
відповідачем, який не приймав участі у
розгляді справи, якщо заяву про
перегляд заочного рішення не було
подано, після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О.
Козленко