Номер провадження: 22-ц/785/1230/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Оверіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання -
Счастлівцевої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ
«Аркс-Групп» про стягнення в
солідарному порядку суми авансу, трьох
відсотків річних, неустойки, моральної
шкоди, витрат на правову допомогу, а
також за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2,
треті особи - ОСОБА_3, ТОВ «Аркс-Групп»
про визнання угоди дійсною, за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення Суворовського районного суду
міста Одеси від 04.12.2012 року -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ТОВ „Аркс-Групп" про
стягнення в солідарному порядку суми
авансу, трьох відсотків річних,
неустойки, моральної шкоди, витрат на
правову допомогу, посилаючись на те, що
16.04.2008р. між позивачкою ОСОБА_2 та
відповідачкою ОСОБА_4, а також ТОВ
«АРКС-Груп» укладено договір, за яким
приймають на себе обов'язки у
майбутньому здійснити всі юридично дії
для укладення між собою в нотаріально
посвідченій формі в строк до 16.10.2008 року
договір купівлі-продажу земельної
ділянки площею 0,100 га, розташованої за
адресою ГО «СТ «Поляна» ділянку НОМЕР_1
у Новодолинській сільській раді,
Овідопольського району Одеської
області, кадастровий номер
:01:003:1116. На виконання умов
договору позивачкою передано ОСОБА_3
грошові кошти у розмірі 258725 гривень.

Відповідно
до п. 2.1 Договору ціна Об'єкту, узгоджена
Сторонами, складає грошову суму у
гривнях, яка еквівалентна 51 745
доларів США по курсу продажу на день
укладення та нотаріального
посвідчення договору купівлі-продажу
Об'єкту.
Проте протягом продовженого терміну
ані власник, ані компанія своїх
зобов'язань не виконали, договір до
теперішнього часу не укладений.

ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_2
про визнання договору купівлі-продажу
дійсним, посилаючись на те, що
укладання договору із ОСОБА_2 не
відбулося з вини останньої, яка просила
його не оформлювати. ОСОБА_4 вважає, що
вона виконала всі дії пов'язані з
передачею у власність ОСОБА_2 земельної
ділянки та між ними були узгоджені всі
суттєві умови договору купівлі-продажу
і саме ОСОБА_2 ухилилась від
нотаріального посвідчення договору.

Рішенням Суворовського
районного суду м. Одеси від 04.12.2012 року
позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2
суму авансу у розмірі 258725 та судові
витрати. В решті позову - відмовлено.
Позовні вимоги ОСОБА_4 - залишено без
задоволення.

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16.02.2013 року, рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 04.12.2012 року в частині відмови в
позові ОСОБА_2 про стягнення витрат на
правову допомогу скасовано, ухвалено
нове, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в
сумі 908 гривень, в решті рішення суду
залишено без змін.
Ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2013 року відмовлено у
відкритті касаційного провадження у
вказаній справі.

Апеляційну скаргу на
рішення Суворовського районного суду
м. Одеси від 04.12.2012 року подала третя
особа. У апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
просить рішення скасувати, ухвалити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_6 та задовольнити
позовні вимоги ОСОБА_4

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, обговоривши доводи
скарги та перевіривши матеріали
справи, дійшла висновку, що апеляційна
скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Судом
встановлено, що 16.04.2008р. між позивачкою
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, який діяв від імені
ОСОБА_4 на підставі довіреності,
посвідченої нотаріально, а також ТОВ
«АРКС-Груп» укладено договір № 1.

Відповідно до п. 1.1 договору власник
ділянки та набувач приймають на себе
обов'язки у майбутньому в строк до
16.10.2008 року здійснити всі юридичні дії
для укладення між собою в нотаріально
посвідченій формі договору
купівлі-продажу об'єкту, згідно якого
власник передає набувачу у власність
ділянку 0,100 га, розташовану за адресою
ГО «СТ «Поляна» ділянка НОМЕР_1, а
набувач сплатить ціну ділянки у
розмірі та на умовах, передбачених цих
договором. Земельна ділянка
знаходиться у Новодолинській
сільській раді, Овідіопольского району
Одеської області, кадастровий номер
:01:003:1116. Відповідно до п.
2.1 Договору ціна Об'єкту, узгоджена
Сторонами, складає грошову суму у
гривнях, яка еквівалентна 51 745 доларів
США по курсу продажу на день укладення
та нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу Об'єкту.
Згідно п. 2.3 укладеного
договору договір купівлі-продажу мав
бути укладений у строк до 16.10.2008 р.,
проте згідно додаткової угоди
укладення договору було продовжено в
строк до 21.12.2010 р., однак до теперішнього
часу договір не оформлено. ОСОБА_3
отримав від ОСОБА_2 суму кошів у розмірі
258725 гривень.
Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_2 про стягнення суми неустойки,
трьох відсотків річних, суд першої
інстанції виходив з нікчемності
договору, і такий висновок суду
відповідає вимогам закону.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у
разі недодержання сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору такий договір є нікчемним.
Відповідно
до ст.635 ЦК України попередній договір
укладається у формі, встановленій для
основного договору, а якщо форма
основного договору не встановлена, - у
письмовій формі.

За своїм змістом договір,
укладений між сторонами, є попереднім
договором, однак, виходячи з того, що
предметом купівлі - продажу мала стати
земельна ділянка, угода про відчуження
якої підлягає нотаріальному
посвідченню, то недотримання
нотаріальної форми під час укладання
попереднього договору, не дає підстав
для задоволення вимог про застосування
санкцій за його невиконання в силу
нікчемності.

В свою чергу, зобов'язання між
сторонами не є грошовим, а тому не дає
підстав для застосування вимог ст. 625
ЦК України.
З договору
видно, що ціна об'єкта продажу складає
грошову суму у гривнях, яка
еквівалентна 51 745 доларів США по курсу
продажу на день укладення та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу Об'єкту, а п.4.2 договору
визначено, що на час укладання договору
переданий аванс в розмірі 258725 гривен,
що еквівалентно 51745 доларів США станом
на 16.04.2008 року.
З
розписки на договорі видно, що ОСОБА_3
отримав суму в розмірі 258725 гривен.

Таким
чином, незважаючи на наявність
посилання на еквівалентність
переданої суми сумі в іноземній
валюті, письмовими доказами вказується
на передачу коштів у гривнях, тому суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку про повернення суми, яка
фактично була передана.

Доводи апеляційної скарги про
можливість застосування до таких вимог
ч.2ст.533 ЦК України є необґрунтованими,
оскільки між сторонами не виникло
зобов'язання з приводу повернення
коштів в розумінні зазначеної норми
права.
Аналогічні висновки
містяться в рішенні апеляційного суду
Одеської області від 16.02.2013 року, яке
було ухвалено при розгляді апеляційній
скарги ОСОБА_4, яке є повністю
ідентичної апеляційна скарзі ОСОБА_3

Вказане рішення суду набрало законної
сили, ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 травня 2013 року
було відмовлено в перегляді рішення в
касаційному порядку.
Таким
чином встановлено, що оскаржуване
судове рішення ухвалено з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.
Докази та обставини, на
які посилається апелянт в скарзі, були
предметом дослідження судом першої
інстанції та додаткового правового
аналізу не потребують, оскільки при їх
дослідженні та встановленні судом були
дотримані норми матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, обґрунтовано викладених в
мотивувальної частині оскаржуваного
рішення.
Суди розглядають цивільні справи
відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України,
тобто в межах заявлених вимог та на
підставі наданих сторонами доказів.
Згідно ч. 1
ст. 60, ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК
України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції
розглянув справу відповідно до ст.11 ЦПК
України: за зверненням фізичних осіб, в
межах заявлених ними вимог та на
підставі наданих ними доказів, доводи
апеляційної скарги не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення справи.
Згідно ч. 1 п. 1 ст.307 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено рішення
з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст.209, 303,307,308,313,317 ЦПК
України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 -
відхилити.
Рішення Суворовського районного
суду міста Одеси від 04.12.2012 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до суду
касаційної інстанції.

Головуючий

Ю.І.Кравець

Судді

О.Г.Журавльов

О.В.Оверіна