Номер провадження: 22-ц/785/6714/14
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2014 року
м. Одеса

Судова колегія судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Гайворонського С.П.

суддів
Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі
Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 (треті особи
Київський районний відділ головного
управління державної міграційної
служби України в Одеській області,
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради, як орган опіки
та піклування) про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку за апеляційною
скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8 (в
інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5) на рішення
Київського районного суду м. Одеси від
04 червня 2014 року,

встановила:

05 лютого 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6,
ОСОБА_7 (третя особа Київський РВ ГУ ДМС
України в Одеській області), просили
визнати відповідачів такими, що
втратили право користування жилою
площею в квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати
Київський РВ ГУ ДМС України в Одеській
області зняти з реєстраційного обліку
відповідачів з квартири АДРЕСА_1, а
також стягнути з відповідачів на
користь ОСОБА_4 судові витрати.

В обґрунтування позову позивачі
послались на те, що відповідачі по
справі понад шість місяців не
проживають за вказаною адресою,
добровільно з реєстраційного обліку не
знімаються, чим змушують нести
позивачів додаткові витрати по оплаті
комунальних платежів, які
нараховуються, виходячи із кількості
зареєстрованих осіб у квартирі.

Ухвалою Київського районного суду
м. Одеси від 16 квітня 2014 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог було
залучено Київську районну
адміністрацію Одеської міської ради,
як орган опіки та піклування.

У судовому засіданні:

- представник позивачів, позивачі
позовні вимоги підтримали та просили
суд їх задовольнити;

- представник відповідачів та
відповідачі проти задоволення позову
заперечували посилаючись на те, що
перешкодою в користуванні квартирою
послугували не тільки складні стосунки
між членами родини, а й фактичні дії
позивачів, спрямовані на обмеження
доступу до житла. Відповідачі
зазначили, що приймають участь в
утриманні квартири, іншого особистого
житла не мають. Повідомили суду, що в
разі звільнення квартири позивачами,
вони б проживали у цій квартирі та
користувалися нею. Однак, враховуючи
складність стосунків це є
несприятливим, оскільки взагалі
погіршить відношення між рідними
людьми.

Рішенням Київського районного
суду м. Одеси від 04 червня 2014 року в
задоволені позовних вимог ОСОБА_4,
ОСОБА_5 відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 (в інтересах ОСОБА_4,
ОСОБА_5) просять рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд
відображає в рішенні, в якому
наводяться мотиви їх прийняття чи
відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує такі
питання:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги і заперечення,
та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення
строку позовної давності тощо), які
мають значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін
випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в
позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові
витрати;

7) чи є підстави допустити негайне
виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів
забезпечення позову.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
в межах заявлених позивачем вимог та
зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути
гранично повним, ясним, чітким,
викладеним у послідовності,
встановленій ст. 215 ЦПК України, і
обов'язково містити вступну, описову,
мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої
деталізації, яка не має правового
значення в даній справі, а також
незрозумілих словосполучень, занадто
довгих речень, через які викладення
фактичних обставин важко сприймається.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні
вищевказаного позову, суд першої
інстанції правильно на підставі ст.ст.
9, 58, 64, 71, 72, 107 ЖК України, ст. 405 ЦК
України, ст. 8 Європейської конвенції
про захист прав людини та основних
свобод, роз'яснень викладених в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» (з наступними змінами),
виходив з наступного.

25 квітня 1988 року ОСОБА_6, як
військовослужбовцю, КЕЧ Одеського
району ОСОБА_3 було видано ордер № 229 на
право зайняття з сім'єю трьох кімнат в
квартирі за адресою: АДРЕСА_1, а.с. 08).

З 25 травня 1988 року по теперішній час
ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстровані за
вказаною адресою. Також
зареєстрованими в квартирі НОМЕР_1
значаться ОСОБА_5 - з 09 червня 1995 року та
ОСОБА_7 - з 21 лютого 1997 року (а.с. 09).

02 грудня 1997 року, шлюб між ОСОБА_4 та
ОСОБА_6 було розірвано (а.с. 10).

Відповідно до довідки про склад сім'ї,
виданої КП «ЖКС «Вузівський» в
квартирі НОМЕР_1 зареєстровано п'ять
осіб: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 основний
квартиронаймач, донька ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_3, онук ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4,
колишня дружина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5
Відповідальний квартиронаймач ОСОБА_6
постійно проживає за адресою
реєстрації. На ім'я цієї особи відкрито
особистий рахунок. Довідка датована 18
червня 2012 роком (а.с. 09).

Згідно з випискою з особового рахунку
на квартиру НОМЕР_1, який відкрито на
ім'я ОСОБА_6 станом на 01 травня 2014 року
існував борг у розмірі 3488 грн. 23 коп., з
яких відповідачем оплачено 2 183 грн. 22
грн. (а.с. 130-131).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що відповідачі не
проживають у квартирі НОМЕР_1 понад
шість місяців через поважні причини,
однак останні цікавляться спірним
житлом та продовжують нести витрати по
його утриманню.

Зазначена вище квартира у власності
сторін не перебуває.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 перебуває в
комунальній власності (житловий фонд
територіальної громади м. Одеса).
Відомості стосовно приватизації
квартири НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1
відсутні (а.с. 123, 132-133).

При цьому, судова колегія зазначає, що з
роз'яснень викладених в п.п. 10, 11
Постанови № 2 Пленуму Верховного суду
України від 12 квітня 1985 року «Про деякі
питання, що виникли у практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» вбачається, що суд може
визнати особу такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, лише з
однієї вказаної позивачем підстави,
передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК УРСР.
Змінити підставу позову суд вправі
тільки за згодою позивача.

Предметом доказування по даній справі
є відсутність осіб за місцем
проживання понад встановлені законом
строки, обставини, що свідчать про
відмову відповідача від права
користування спірним житловим
приміщенням.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачі зареєстровані за
вказаною адресою, відповідальним
квартиронаймачем є ОСОБА_6, який
постійно проживає за адресою
реєстрації.

На ім'я останнього відкрито особистий
рахунок, відповідачі не проживають у
зазначеній вище квартирі понад шість
місяців через поважні причини,
оскільки між сторонами склались стійкі
неприязні стосунки, однак відповідачі
цікавляться спірним житлом та
продовжують нести витрати по його
утриманню.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог статей 57 - 60
ЦПК України.

На підставі зазначеного вище, судова
колегія вважає, що позивачі не довели
ті обставини, на які вони посилалась як
на підставу своїх вимог щодо
вищевказаного позову, що є обов'язком
сторін згідно з засадами змагальності
процесу за ст. 10 ЦПК України.

Отже, судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307,
ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК
України, судова колегія судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_8 (в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5) -
відхилити.

Рішення Київського районного суду м.
Одеси від 04 червня 2014 року по цивільній
справі за позовною заявою ОСОБА_4,
ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 (треті особи
Київський районний відділ головного
управління державної міграційної
служби України в Одеській області,
Київська районна адміністрація
Одеської міської ради, як орган опіки
та піклування) про визнання осіб
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням та зняття з
реєстраційного обліку - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді
С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда