АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 213/5204/13-ц
Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1610/К/14
Доповідач Митрофанова
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області

в складі : головуючого судді:
Митрофанової Л.В.

суддів: Грищенко Н.М.,
Турік В.П.

при секретарі: Булах К.А,

за участі: представника Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" - Подолінного Романа
Георгійовича

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "ПриватБанк" на рішення
Інгулецького районного суду м. Кривого
Рогу від 05 червня 2014 року по цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "ПриватБанк"
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитом,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"ПриватБанк" (надалі - ПАТ КБ
"ПриватБанк") звернулось із позовом до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором б/н від 24.07.2006 року
в розмірі 27545 грн. 75 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 24.07.2006 року між ЗАТ КБ
ПриватБанк, нині - ПАТ КБ "ПриватБанк",
та відповідачем було укладено договір
б/н, за яким відповідач отримав кредит у
розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Відповідач умови Договору належним
чином не виконував, у зв'язку з чим,
виникла заборгованість, яка станом на
30.11.2013 року, складає: 27545 грн. 75 коп., яку
позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Інгулецького районного суду
м. Кривого Рогу від 05 червня 2014 року, в
якому виправлено описку ухвалою суду
від 10 червня 2014 року, ПАТ КБ "ПриватБанк"
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
"ПриватБанк" ставить питання про
скасування рішення суду першої
інстанції із ухваленням нового рішення
про задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що судом першої
інстанції при ухвалені рішення не
враховано всіх вимог договору, Умов та
Правил, та не враховано, що ним не
пропущено строк позовної давності для
звернення з позовом до суду, оскільки
згідно Умов та Правил строк дії карти
автоматично прологовувався на один
рік.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просить рішення суду
залишити без змін, як законне та
обґрунтоване, апеляційну скаргу без
задоволення.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так судом першої інстанції
встановлено, що 24.07.2006 року між ЗАТ КБ
ПриватБанк та ОСОБА_3 було укладено
договір б/н, за яким останній отримав
кредит у сумі 2000 грн., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Банк свої зобов'язання виконав
повністю, а ОСОБА_3 зобов'язання з
повернення коштів не виконав.

19 грудня 2013 року, у зв'язку із
невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань по
поверненню кредитних коштів позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що позивач звернувся з позовом із
пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
вида позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення некустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

У постанові Верховного Суду України
від 6 листопада 2013 року №6-116цс13
викладено правову позицію, відповідно
до якої, перебіг позовної давності за
вимогами кредитора, які випливають з
порушення боржником умов договору
(графіка погашення кредиту) про
погашення боргу частинами (щомісячними
платежами) починається стосовно кожної
окремої частини, від дня, коли
відбулося це порушення, при цьому,
позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_3 користувався кредитною
карткою. Здійснював зняття готівки та
її повернення на карту. Останнє
внесення коштів на рахунок позивача
здійснено 17.10.2008 року в сумі 1000 грн.,
останнє зняття коштів з карткового
рахунку відповідачем здійснено 02.11.2008
року на суму 70 грн., нарахована комісія
на вказану суму в розмірі 2,10 грн.

Позчинаючи з 28.11.2008 року виникло
прострочення заборгованості в сумі
6509,00 грн., а з 31.12.2008 року банком
здійснювалось щомісячне нарахування
відсотків за прострочений кредит та за
користування кредитним лімітом
(а.с.61-80).

Оскільки остання операція за кредитним
договором була здійснена відповідачем
ОСОБА_3 в листопаді 2008 року (зняття
коштів в розмірі 70 грн.), тому й строк
позовної давності необхідно
обчислювати саме з цього часу, оскільки
в подальшому відповідачем не
здійснювались будь які операції за
кредитною картою та вчиненням такої
події строк не переривався.

Таким чином, обчислюючи початок строку
позовної давності з листопада 2008 року,
останнім терміном можливості
звернення із позовом є листопад 2011
року, а позивач звернувся із позовом
лише в грудні 2013 року, тобто із
пропуском строку позовної давності,
встановленого ст. 257 ЦПК України.

Не можуть бути підставою для
скасування рішення і ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
доводи апеляційної скарги про те, що
згідно Умов та Правил строк дії карти
автоматично прологовувався на один рік
з огляду на наступне.

Відповідно до п.3.1.1, 3.1.3 розділу 2 Правил
користування кредитною картою - строк
дії картки зазначений на лицьовій
стороні картки (місяць і рік) та
продовжується банком на новий строк
(шляхом надання клієнту картки з новим
строком дії), якщо завчасно (до початку
місяця закінчення строку дії картки) не
надійшла письмова заява утримувача
картки про закриття картрахунку, а
також за умови наявності грошових
коштів на картрахунку для оплати
послуг по виконанню розрахункових
операцій по картрахунку (в
предпоследний день місяця закінчення
строку дії) та при дотриманні інших
умов продовження, передбачених
договором (а.с.10). Згідно копії заяви
відповідача - строк дії картки
встановлений до січня 2009 року. Із
пояснень відповідача та представника
позивача слідує, що картку з новим
строком дії - відповідач не отримував.
Доказів про видачу картки з новим
строком дії - позивачем суду не надано.

Отже, на думку колегії суддів,
вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції в досить повному обсязі
встановив права і обов'язки сторін,
обставини по справі, перевірив доводи і
дав їм правову оцінку, ухвалив рішення
яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що висновки суду відповідають
обставинам справи та вимогам закону, а
тому, підстав, для скасування рішення
суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Інгулецького районного суду м.
Кривого Рогу від 05 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді