Справа №592/2363/14 Головуючий у суді у 1
інстанції - Кондратенко М.В.Номер
провадження 22-ц/788/1248/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 49
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Лузан Л. В. , Криворотенка В. І. ,

при секретарі судового засідання -
Назарової О.М,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3,

на рішення Ковпаківського районного
суду м. Суми від 04 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3
про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного
суду м. Суми від 04 червня 2014 року позов
ОСОБА_4 задоволено. Розірвано шлюб між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований
виконкомом Васильківської сільської
ради Лебединського району Сумської
області 16 серпня 1997 року, актовий запис
№ 3. Вирішено питання щодо судових
витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати, а справу направити на
новий розгляд. Вказує, що спільні з
позивачкою діти проживають разом з ним,
знаходяться на його утриманні та
вихованні. Вважає, що місцевий суд при
ухваленні рішення зайняв однобічну
позицію. Також не згоден із стягнутою
сумою судового збору.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 і його
представника ОСОБА_5, які підтримали
доводи апеляційної скарги, пояснення
представника позивачки ОСОБА_6, який
вважав рішення місцевого суду
правильним, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обгрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_316
серпня 1997 року уклали шлюб, що
підтверджується копією свідоцтва про
шлюб на а.с. 4.

Як вбачається з свідоцтв про
народження, копії яких є на а.с. 7 - 8,
сторони від шлюбу мають двох дітей
ОСОБА_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивачка пояснює, що
спільне життя з позивачем у них не
склалося, вони мають протилежні
погляди на шлюб та сім'ю. Вважає, що
подальше спільне життя і збереження
шлюбу неможливе.

Отримавши у березні 2014 року копію
позовної заяви про розірвання шлюбу,
відповідач не тільки не написав своїх
заперечень і не подав їх суду, а і
відмовився бути присутнім у судовому
засіданні 04 червня 2014 року про що подав
суду власноручно складену заяву (а.с. 20),
зазначивши в ній, що проти позову не
заперечує.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частина 3 ст. 105 СК України передбачає,
що шлюб припиняється внаслідок його
розірвання за позовом одного з
подружжя на підставі рішення суду,
відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 110 СК України визначене
право на пред'явлення позову про
розірвання шлюбу одним із подружжя.

Відповідно ст. 111 СК України суд вживає
заходів щодо примирення подружжя, якщо
це не суперечить моральним засадам
суспільства.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
бере до уваги наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя. Суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
сім'я сторін фактично розпалась,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечитиме
інтересам позивачки. Цей висновок суду
узгоджується з обставинами справи,
вірно встановленими судом, та
відповідає вимогам вказаних нормам СК
України.

Апеляційний суд надав строк для
примирення сторін, однак примирення
сторін не настало. Сторони не відновили
спільного проживання, а позивачка
наполягає на розірванні шлюбу,
оскільки вважає, що подальше
збереження сім'ї стало неможливим.

Посилання відповідача про те, що
місцевий суд вийшов за межі позовних
вимог, не залучив до участі у справі як
третю особу службу у справах дітей
Сумської міської ради не можуть бути
підставою для скасування рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи суд
першої інстанції розглянув справу в
межах позовних вимог, з достатньою
повнотою з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст.212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом. Суд першої
інстанції не розглядав спір за дітей, а
тому залучення до участі у даній справі
служби у справах дітей Сумської
міської ради не передбачено чинним
законодавством. Колегія суддів
знаходить необґрунтованими доводи
апеляційної скарги в цій частині.

Твердження апелянта, що висновки суду
першої інстанції, викладені у рішенні,
позбавляють його права поділу сумісно
нажитого майна сторін не знайшли свого
підтвердження, оскільки питання поділу
майна не було предметом спору в даній
справі.

Не ґрунтуються на законі доводи
апелянта щодо правильності суми
судових витрат, стягнутих судом за
результатами розгляду справи.
Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати. Згідно
п.п. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» ставка судового збору
встановлюються із позовної заяви про
розірвання шлюбу 0,2 розміру
мінімальної заробітної плати. Як
вбачається з квитанції на а.с. 1, при
подачі позовної заяви позивачка
сплатила 243 грн. 60 коп., тому, враховуючі
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, колегія суддів знаходить
законним і обґрунтованим рішення суду
в частині розподілу судових витрат.

Таким чином, висновок суду про
наявність підстав для розірвання шлюбу
відповідачем не спростований.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Ковпаківського районного суду
м. Суми від 04 червня 2014 року залишити
без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -