документу 10.07.2014
Справа № 517/436/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2014 року
смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд
Одеський області України в складі:

головуючого судді
Гончар
І.В.,

при секретареві

Заболотній Л.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в смт. Фрунзівка
Одеської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про дозвіл на
виїзд за кордон неповнолітньої дитини
без згоди батька,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до
суду з позовом до відповідача ОСОБА_2
про надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, мотивуючи тим, що з 18 березня 1999
року вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, з яким мають
спільну неповнолітню дитину, сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

28 лютого 2014 року рішенням
Фрунзівського районного суду Одеської
області № 517/36/14-ц шлюб між сторонами
було розірвано. Після розірвання шлюбу
дитина проживає разом з позивачкою за
адресою: АДРЕСА_1.

З часу розірвання шлюбу
відповідач участі у вихованні та
догляді за дитиною не бере, розвитком
дитини не цікавиться, матеріальної
допомоги на утримання не надає.

У позивачки є дочка ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка з 2009 року проживає за
кордоном, а саме в Королівстві
Нідерланди. У Нідерландах в неї є
постійне житло і позивачка могла б
разом із сином приїхати до неї в гості.
Підчас перебування сина у Нідерландах
він мав би можливість розширити
кругозір, ознайомитись видатними
пам'ятками культури, відвідати музеї,
театри.

Неодноразові прохання позивачки
надати дозвіл на виїзд за кордон та
оформлення проїзного документу
неповнолітньої дитини відповідачем
ігноруються, а тому це питання в
добровільному порядку між ними не
врегульовано.

Оскільки відповідач, зловживаючи
своїми правами, відмовляється від
надання згоди на виїзд сина за кордон
для відпочинку за межі України, чим
перешкоджає забезпеченню реалізації
охоронюваних законом прав та інтересів
свого сина ОСОБА_4, з метою захисту прав
дитини вона вимушена звернутись до
суду з позовною заявою про надання
дозволу на її виїзд за кордон без
дозволу батька.

Позивачка прохає надати дозвіл
неповнолітньому ОСОБА_4, на
багаторазові тимчасові виїзди за межі
України до досягання ним 16-річного
віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі
матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу
батька, ОСОБА_2 Дозволити їй оформляти
проїзні документи на багаторазові
тимчасові виїзди за межі України її
неповнолітнього сина, ОСОБА_2 до
досягнення ним 16-річного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3, у її супроводі без згоди
та супроводу батька, ОСОБА_2

У судовому засіданні позивачка
позовні вимоги підтримала та просить
їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти позову не заперечує
та надав згоду на виїзд
неповнолітнього сина за кордон.

Прокурор у судовому засіданні
позовні вимоги підтримав.

Представник органу опіки та
піклування позовні вимоги підтримав,
та вважає, що виїзд дитини за кордон
вочевидь сприятиме розширенню
світогляду дитини та добре позначиться
на її духовному ту інтелектуальному
розвитку.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,
що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом до відповідача ОСОБА_2 про
надання дозволу на виїзд за кордон
неповнолітньої дитини без згоди
батька, мотивуючи тим, що з 18 березня 1999
року вона перебувала у зареєстрованому
шлюбі з відповідачем, з яким мають
спільну неповнолітню дитину, сина
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено
свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1
від 15 квітня 2002 року.

28 лютого 2014 року рішенням
Фрунзівського районного суду Одеської
області шлюб між сторонами було
розірвано. Дана обставина підтверджена
копією витягу із рішення № 517/36/14-ц від 28
лютого 2014 року. Після розірвання шлюбу
дитина проживає разом з позивачкою за
адресою: АДРЕСА_1. Зазначене
підтверджуються довідкою Фрунзівської
селищної ради від 21 травня 2014 року № 2290.

З часу розірвання шлюбу
відповідач участі у вихованні та
догляді за дитиною не бере, розвитком
дитини не цікавиться, матеріальної
допомоги на утримання не надає.

Статтею 33 Конституцією України
від 28 червня 1996 року передбачено, що
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які установлюються
законом.

Згідно ч. 2 ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток.

Судом також встановлено, що
позивачка турбуючись про виховання та
утримання дитини має бажання та
можливість виїзду за кордон, де може
забезпечити відпочинок, оздоровлення,
дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено,
що фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), піклувальників та в
їхньому супроводі або в супроводі осіб,
які уповноважені ними.

У відповідності до положень ч. 2
ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду
з України і в'їзду в Україну громадян
України» оформлення проїзного
документа дитини проводиться на
підставі нотаріально засвідченого
клопотання батьків або законних
представників. За відсутності згоди
одного з батьків, виїзд
неповнолітнього громадянина України
за кордон може бути дозволений на
підставі рішення суду.

Правила перетинання державного
кордону громадянами України,
затверджені Постановою Кабінету
Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із
змінами і доповненнями, передбачають,
що перетинання державного кордону для
виїзду за межі України громадянами, які
не досягли 16-річного віку, здійснюються
лише за згодою обох батьків
(усиновлювачів) та в їх супроводі або в
супроводі осіб, уповноважених ними, які
на момент виїзду з України досягли
18-річного віку. Виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
в супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою, згода
другого з батьків не вимагається у разі
пред`явлення рішення суду про надання
дозволу на виїзд з України громадянину,
який не досяг 16-річного віку, без згоди
та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою КМУ
від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами)
визначено зокрема, що виїзд
неповнолітніх громадян України за межі
території України здійснюється за
одним із таких документів: паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон, виданий дітям - громадянам
України згідно з цими правилами;
проїзний документ дитини, виданий
відповідно до Правил; паспорт
громадянина України для виїзду за
кордон одного з батьків, у який,
відповідно до Правил, записано дитину,
яка прямує у його супроводі через
державний кордон.

Пунктом 18 цих Правил передбачено,
що оформлення паспорта/проїзного
документа здійснюється на підставі
заяви батьків (законних представників
батьків чи дітей), а у разі, коли батьки
не перебувають у шлюбі між собою, - того
з них, з ким проживає дитина,
справжність підпису яких засвідчено
нотаріально. За наявності заперечень
одного з батьків документ може бути
оформлено на підставі рішення суду.

З огляду на викладене діючим
законодавством не встановлено
обмеження щодо виїзду неповнолітньої
дитини за кордон, а лише встановлено
певний порядок її виїзду за кордон за
згодою батьків або дозволу суду при
відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивачки є складнощі
в отриманні згоди відповідача на виїзд
дитини за кордон, а також беручи до
уваги той факт, що судом при розгляді
даної справи не встановлено обмежень
чи заборон, які унеможливлюють виїзд
неповнолітньої дитини за межі України
для тимчасового перебування, суд
приходить до висновку про доцільність
задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та
надання дозволу на виїзд
неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за
кордон без згоди батька.

Згідно пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2 від 25 лютого 2002 року
виданого управлінням праці та
соціального захисту населення
Фрунзівської районної державної
адміністрації Одеської області
позивачка є інвалідам ІІ, а відповідно
до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»
інваліди І та ІІ груп звільняються від
сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК
України, якщо позивача, на корить якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що з відповідача
потрібно стягнути судовий збір в
розмірі 243,60 грн. в дохід держави.

Керуючись: ст. 313 ЦК України, ст.150
СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК
України, ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», Правилами
перетинання державного кордону
громадянами України, затвердженого
Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57,
Правилами оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року № 231,
суд,

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 -
задовольнити.

Визнати відмову ОСОБА_2, на
тимчасовий виїзд за кордон
неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1
безпідставною.

Дозволити неповнолітньому
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, багаторазові
тимчасові виїзди за межі України до
досягання ним 16-річного віку, тобто до
ІНФОРМАЦІЯ_3, у супроводі матері ОСОБА_1
без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2.

Дозволити матері, ОСОБА_1,
оформляти проїзні документи на
багаторазові тимчасові виїзди за межі
України її неповнолітнього сина,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним
16-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, у
супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та
супроводу батька, ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
держави судовий збір в розмірі
243(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Суддя:
підпис

Копія вірна. Суддя Фрунзівського
районного суду
І.В.Гончар