У х в а л а

28 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Дем'яносова М.В.,

Колодійчука В.М.,
Фаловської І.М.,

розглянувши заяву публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_3 до
публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», ОСОБА_4, третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_5, про
визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з указаним позовом, посилаючись на
те, що під час шлюбу з ОСОБА_4 1 жовтня 2007
року між ПАТ«ОТП Банк» та ОСОБА_4 було
укладено договір іпотеки, предметом
якого є земельна ділянка площею 0,0250 га,
розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вона є
власником вказаної земельної ділянки
згідно із державним актом,
зареєстрованим 21 червня 2011
року, виданим на підставі рішення
Суворовського районного суду м. Одеси
від 3 березня 2010 року у справі 2-939/10. Під
час розгляду вказаної справи про
розірвання шлюбу та поділ майна
подружжя було встановлено, що земельна
ділянка була придбана за грошові кошти,
які надали батьки ОСОБА_3 ОСОБА_4 не мав
права без її письмової згоди
передавати в іпотеку земельну ділянку,
що є спільною сумісною власністю
подружжя; перебування земельної
ділянки в іпотеці порушує її право
розпорядження своєю власністю.

Враховуючи наведене, позивач просила
суд визнати договір іпотеки від 1
жовтня 2007 року недійсним, вилучити
запис про обтяження об'єкта нерухомого
майна з Єдиного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна,
вилучити запис з Державного реєстру
іпотек.

Рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 12 вересня 2013 року позов
задоволено. Визнано недійсним договір
іпотеки № /157/2007 від 1 жовтня 2007 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, за умовами якого
ОСОБА_4 передав в іпотеку закритому
акціонерному товариству «ОТП Банк»
земельну ділянку площею 0,0250 га за
адресою: АДРЕСА_1, кадастровий №
:45:004:0142. Вилучено записи про
обтяження вказаної земельної ділянки з
Єдиного реєстру заборон відчуження
нерухомого майна (реєстраційний № 5754877)
та Державного реєстру іпотек (№ 39265240).

Рішенням апеляційного суду Одеської
області від 16 січня 2014 року рішення
суду першої інстанції скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову в
позові.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року
рішення апеляційного суду Одеської
області від 16 січня 2014 року скасовано,
рішення Приморського районного суду м.
Одеси від 12 вересня 2013 року залишено в
силі.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява ПАТ «ОТП Банк» про
перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 18 червня 2014 року
з підстав неоднакового застосування
судами касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, а
саме ст. 6 Закону України «Про іпотеку»
та ст.. 578 ЦК України.

До заяви про перегляд судових рішень як
приклад неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах, додано копії: ухвали
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 13 липня 2011 року у справі
про визнання правочину недійсним;
ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
у справі про визнання договору іпотеки
недійсним та зняття заборони
відчуження нерухомого майна.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про
перегляд судових рішень у цивільних
справах може бути подана виключно з
підстав: неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Із змісту заяви та долучених до неї
копій ухвали Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 липня 2011 року
та ухвали Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 28 травня 2014 року
на які здійснюється посилання як на
приклад неоднакового застосування
норм матеріального права судом
касаційної інстанції, не вбачається
неоднакового застосування судами
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права. Зокрема,
судові рішення судів касаційної
інстанції ухвалені у справах, в яких
предмет спору, підстави позову та зміст
позовних вимог не є тотожним, та в
справах за різних встановлених судами
фактичних обставин.

За таких обставин, неоднакового
застосування судами касаційних
інстанцій одних і тих самих норм
матеріального права не відбулось, а
тому у допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного
Суду України справи за позовом ОСОБА_3
до публічного акціонерного товариства
«ОТП Банк», ОСОБА_4, третя особа -
приватний нотаріус ОСОБА_5, про
визнання договору іпотеки недійсним,
за заявою публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк» про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 червня 2014 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С.
Висоцька

М.В. Дем'яносов

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська