Справа № 357/5193/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2014 року Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді - Протасова О. М.
,

при секретарі - Снігур С. В.,

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3, третя особа - Перша
білоцерківська міська державна
нотаріальна контора про розірвання
договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з
зазначеним позовом та вказала, що їй та
покійному чоловікові ОСОБА_4 на праві
приватної власності належала квартира
АДРЕСА_1: чоловікові - 1/3 частина на
підставі свідоцтва на право власності
на житло №10962 від 30.12.1994 року., їй - 2/3
частини, з яких 1/3 частина - на підставі
того ж свідоцтва, та ще 1/3 частина - на
підставі договору дарування від 01.09.2004
року.

Після смерті чоловіка, яка сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1, їй стало відомо, що 23
серпня 2005 року між ними, з одного боку,
та ОСОБА_5, ОСОБА_3, було укладено
договір довічного утримання, за яким
вони передали набувачам у власність
належну їм квартиру, а останні
зобов'язувались у встановлені строки
та в необхідному обсязі здійснювати
довічно матеріальне забезпечення та
догляд відчужувачам. Однак набувачі не
виконували належно умов договору, а
після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2
відповідач ОСОБА_3 взагалі перестала
виконувати свої обов'язки за договором.
У зв'язку з цим просила суд розірвати
договір довічного утримання від 23.08.2005
р.

У судовому засіданні представник
позивача - адвокат ОСОБА_6, яка діє на
підставі договору, підтримала позов,
посилаючись на наведені у ньому
обставини.

Представник відповідача - адвокат
ОСОБА_7, який також діє на підставі
договору, позов не визнав, вважаючи
його необґрунтованим. Заперечив, що
позивач дізналась про існування
договору у 2013 році, та пояснив, що у
червні 2013 р. позивач оспорила в суді
договір довічного утримання,
посилаючись на те, що вона його не
підписувала. Однак проведена у ході
судового розгляду експертиза
підтвердила автентичність її підпису.
Стверджував, що обов'язки за договором
відповідач виконувала належно.

Третя особа - Перша білоцерківська
міська державна нотаріальна контора
свого представника у судове засідання
не направила, просила розглядати
справу у відсутності її представника.

Вислухавши представників сторін,
заслухавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, а також дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню, з
урахуванням такого.

З відповідного договору судом
встановлено, що 23.08.2005 р. між
відчужувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_2, з
одного боку, та набувачами ОСОБА_5,
ОСОБА_3, з другого боку, був укладений
договір довічного утримання, який був
посвідчений державним нотаріусом
Першої Білоцерківської міської
нотаріальної контори за реєстровим №
2-2345.

Згідно з п.п.1.1, 2.1, 2.2 цього договору,
відчужувачи передали, а набувачі
отримали у власність квартиру АДРЕСА_1
та зобов'язались надавати відчужувачам
утримання (догляд) у виді щомісячного
матеріального забезпечення у розмірі
300 грн. та, окрім іншого, щоденного
триразового калорійного харчування
(сніданок, обід, вечеря), визначивши
вартість продуктів 230 грн. на
місяць; надавання побутових послуг
(прання постільної білизни - один раз на
14 днів, ремонт побутової техніки, тощо),
що оцінили у сумі 20 грн. на місяць;
забезпечення лікувальними засобами на
підставі виданих лікарем рецептів на
середню суму 50 грн. на місяць.

З цього ж договору судом встановлено,
що квартира належить відчужувачам на
праві спільної часткової власності:
ОСОБА_2 - 2/3 частини, ОСОБА_4 - 1/3 частина.

З Витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно №8441105
вбачається, що набувачі зареєстрували
за собою право власності на набуту
квартиру 24.09.2005 р.

Згідно зі свідоцтвами про смерть,
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_5 -
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Свідок ОСОБА_8, сусідка позивача з 1999
року, показала суду, що ОСОБА_3 знала як
родичку ОСОБА_2 До квітня 2012 року
ОСОБА_3 бачила у позивачки часто, однак
після того, як ОСОБА_4 занедужав,
перестала бачити взагалі. Доглядати за
чоловіком позивачці допомагали сусіди,
племінниця з чоловіком та дітьми. Їй
відомо, що ОСОБА_3 перенесла операцію та
не може ходити, однак і ОСОБА_5 допомоги
позивачці не надавав.

З показань свідка ОСОБА_9, дільничної
медсестри, вбачається, що вона бувала у
ОСОБА_4 раз у квартал, а за призначенням
лікаря - по два тижні поспіль, оскільки
ОСОБА_4 перебував під диспансерним
наглядом і часто хворів. Як вона
бачила, за ним доглядала тільки ОСОБА_2
Під час її візитів будь-хто інший не
приходив. Від ОСОБА_2 не чула, що хтось
піклується про них. Ліки купляла
завжди ОСОБА_2, котра казала, що їжу
також готує сама.

Як показала свідок ОСОБА_10, сусідка
позивача, останній допомагали
доглядати ОСОБА_4 племінниця з
чоловіком. Знає, що ОСОБА_3 доводиться
позивачу родичкою, та працювала
поштаркою, а років зо три тому
пошкодила ногу. Сусіди казали, що на
похорон ОСОБА_4 ОСОБА_3 з чоловіком
принесли тільки вінка.

Свідок ОСОБА_11 показала суду, що ОСОБА_4
є її свахою, зустрічається з нею раз на
місяць, однак діти спілкуються частіше.
Коли потрібна допомога, ОСОБА_2 завжди
телефонувала онукам.

З показань свідка ОСОБА_12 вбачається,
що вона проживає в одному дворі з
позивачем, була племінницею ОСОБА_4
Позивач часто зверталась до них за
допомогою. В кінці 2012 року дядько
занедужав і зліг, вона відвезла його в
травматологію, а її чоловік робив
уколи, мив, голив. Вона сиділа з ОСОБА_4
вдень, не раз ходила до магазину,
аптеки, купляла засоби гігієни. Коли
ОСОБА_4 помер, вони з чоловіком
зробили всі документи, поминальний
обід. У ОСОБА_4 ОСОБА_3 не бачила, вони
нічого про неї не говорили.

Свідок ОСОБА_13 показала суду, що є
онукою позивача, бувала у неї раз у
тиждень, телефонувала, відвідувала у
свята. ОСОБА_13 допомагав її брат. ОСОБА_3
там ніколи не бачила. Знає, що остання є
жінкою бабиного брата. Зі злів ОСОБА_2
їй відомо, що коли та звернулась до
ОСОБА_5 за допомогою, він відповів, щоб
вона більше не телефонувала, у них
своїх проблем вистачає. Позивачу
допомагають родичі, сусіди.

Свідок ОСОБА_14 показав суду, що є
сусідом ОСОБА_2. Бачив, що до 2013 року
ОСОБА_3 часто приходила до них, прала,
носила городину, які ті продавали на
Вокзальній. Чи допомагала їм ОСОБА_3
матеріально та чи готовила їжу, йому не
відомо, але хлібом забезпечувала. Від
ОСОБА_2 знає, що протягом 2005-2006 р.р.
ніхто, окрім ОСОБА_3, їй не допомагав.
Стверджував, що доки ОСОБА_3 не
поламала ногу, родичі ОСОБА_2 до неї не
приходили.

З показань свідка ОСОБА_15
вбачається, що вона є сусідкою та
подругою відповідача, зі слів
останньої знає, що та 8 років ходила до
ОСОБА_2, платила за квартиру. Перестала
ходить, як поламала ногу. Стверджувала,
що до цього ОСОБА_3 через день ходила до
ОСОБА_2, возила їм сумки. Зі слів ОСОБА_3
знає, що та прала та прибирала у них.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 744 того ж Кодексу, за
договором довічного утримання
(догляду) одна сторона (відчужувач)
передає другій стороні (набувачеві) у
власність житловий будинок, квартиру
або їх частину, інше нерухоме майно або
рухоме майно, яке має значну цінність,
взамін чого набувач зобов'язується
забезпечувати відчужувача утриманням
та (або) доглядом довічно.

У разі невиконання або неналежного
виконання набувачем своїх обов'язків,
незалежно від його вини, договір
довічного утримання (догляду) може бути
розірваний за рішенням суду на вимогу
відчужувача (ч.1 ст. 755 ЦК України).

Згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.61 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень;
обставини, визнані сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
розгляді справи, доказуванню не
підлягають.

На підставі наведених норм та
встановлених обставин суд вважає, що
позивач довела, що вони з чоловіком
виконали свої зобов'язання і передали
набувачам у власність належну їм
квартиру, а також те, що відповідач
ОСОБА_3 неналежно виконувала свої
обов'язки і не надавала їй утримання
(догляд) в обсязі, визначеному пунктами
2.1, 2.2 договору, натомість відповідач
доказів належного виконання своїх
обов'язків суду не надала.

Посилання на стан здоровья відповідача
суд до уваги не бере, оскільки в разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов"язків договір
довічного утримання розривається на
вимогу відчужувача незалежно від вини
набувача.

Оскільки оплата комунальних послуг
умовою договору не є, доводи
відповідача в цій частині правового
значення для справи не мають, а доводи
відповідача та показання свідків з
його боку ОСОБА_14 та ОСОБА_15 щодо
часткового виконання ОСОБА_3 своїх
обовязків лише підтверджують
наявність підстав для розірвання
договору відповідно до п.1 ч.1 ст.755 ЦК
України.

Однак, задовольняючи позов частково,
суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України, у
разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов'язків за
договором, відчужувач набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення.

Між тим судом встановлено, що
позивачем за договором було передано 2/3
частини квартири АДРЕСА_1, яка
належала їй та ОСОБА_4 на праві спільної
часткової власності, і за життя
останнього питання про розірвання
договору довічного утримання ним не
ставилось.

Тому суд вважає, що вимога
позивача розірвати договір довічного
утримання, укладений, у тому числі, і
покійним ОСОБА_4, а також набути право
власності та повернути їй більшого,
ніж передано нею за договором, не
ґрунтується на законі.

У зв'язку з цим суд задовольняє позов
частково та розриває договір
довічного утримання в частині, що її
стосується, і визнає за нею право
власності та повертає 2/3 частини
квартири, що були нею відчужені.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.10,11,60,88,209,212, 213-215,223,294-296 ЦПК
України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Перша білоцерківська міська державна
нотаріальна контора про розірвання
договору довічного утримання
задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання,
укладений 23 серпня 2005 року між ОСОБА_4
та ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_5,
ОСОБА_3 з другого боку, посвідчений
Першою білоцерківською міською
державною нотаріальною конторою за
реєстровим №2-2345, в частині, що
стосується відчужувача ОСОБА_2 та
набувачів ОСОБА_5, ОСОБА_3.

Повернути ОСОБА_2 у власність 2/3
частини квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 162
грн. 48 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається апеляційному суду Київської
області через Білоцерківський
міськрайонний суд Київської області
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Протасова