Центрально-Міський районний суд м.
буд.111 м. м. Макіївка Донецька область
Справа № 270/698/14-ц
Провадження № 2/270/700/2014
29 липня 2014 року Центрально-Міський
районний суд м. Макіївки Донецької
області в складі: головуючого судді
Андрюшиної Л.А. при секретарі Сухановій
Я.С., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Макіївці
цивільну справу за позовом
до Макіївської міської ради
про визнання права власності на
порядку спадкування, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про визнання права власності
на нерухоме майно в порядку
спадкування за заповітом, мотивуючи
свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року
помер її батько ОСОБА_2, після смерті
якого залишилася спадщина, до складу
якої в тому числі входить житловий
будинок АДРЕСА_2, який належав
померлому на підставі договору про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
право особистої власності, посвідчений
нотаріусом 19.05.1959 року та
зареєстрований за № 2.4874. За життя її
батько ОСОБА_2 склав заповіт,
посвідчений державним нотаріусом та
випадок своєї смерті, заповідав усе
своє майно на її користь. У зв»язку із
смертю батька вона звернулася до
Першої Макіївської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, та державним
нотаріусом була заведена спадкова
справа № 375/2007. Після дослідження
наданих нею документів, нотаріусом їй
були надані роз'яснення про
неможливість оформлення спадкових
прав на житловий будинок у зв»язку із
відсутністю державної реєстрації
права спадкодавця на спадкове майно.
При цьому нотаріус посилався на ст. 182
ЦК України відповідно до якої, право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обтяження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації. За
фактичними обставин справи ОСОБА_2
відповідно до рішення виконкому
Центрально-Міської районної ради
депутатів за № 233 від 09.04.1959 року була
виділена садибна земельна ділянка
площею 600кв.м для забудови
індивідуального житлового будинку та
безстрокового користування земельною
ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 По
закінченню будівництва житлового
будинку, що здійснювалося її батьком
ОСОБА_2 на підставі відповідного
проекту та дозволу, був затверджений
акт прийомки індивідуального
домоволодіння від 14.03.1966 року,
оформлений та підписаний у
встановленому законом порядку. З акту
прийомки індивідуального
домоволодіння вбачається, що адреса, за
якою її батько отримав земельну
ділянку та здійснив будівництво
змінилася на адресу: АДРЕСА_2. Така
адреса житлового будинку була
визначена у 1966 роках органами
місцевого самоврядування та існує до
теперішнього часу. На підставі
отриманих документів її батько вважав
себе законним власником вище
зазначеного житлового будинку, володів
та користувався належним йому житловим
будинком на власний розсуд. Реєстрація
прав ОСОБА_3 на даний житловий будинок,
у встановленому на той час порядку,
здійснена не була за невідомих їй
обставин. З метою вирішення питання про
реєстрацію прав власності ОСОБА_2 на
спірний житловий будинок, який належав
йому на підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку,
вона звернулася до реєстраційної
служби Макіївського міського
управління юстиції Донецької області.
За результатами цього звернення їй
були надані роз'яснення, що власник має
особисто звертатися за реєстрацією
своїх прав чи через представника, а у
разі його смерті такі питання
спадкоємці вирішують у судовому
порядку. Таким чином, вона позбавлена
можливості у нотаріальному порядку
прийняти спадщину, в зв»язку з чим
вимушена звернутися до суду. Просить
суд ухвалити судове рішення, яким
визнати за нею право власності на
житловий будинок АДРЕСА_2, визначений в
технічній документації літерою А-1,
загальною площею 61,7кв.м, житловою
площею 40,5кв.м та господарські споруди:
літню кухню «Б», вбиральню «В», гараж
«Е», сарай «Д», сарай «Ж», сарай «Г»,
огородження № 1, після смерті її батька
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1
свої позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити. Пояснення суду в
обґрунтування позовних вимог дала
аналогічні тим, що викладені в позовній
заяві. В подальшому позивачка в судове
засідання не з»явилася, про день та час
розгляду справи була повідомлена
своєчасно та належним чином. Суду
надала заяву з проханням справу
розглянути у її відсутність.
Представник відповідача - Макіївської
міської ради в судове засідання не
з»явився. Про день та час розгляду
справи були повідомлені своєчасно та
належним чином. Суду надана заява з
проханням розглянути справу у
відсутність їх представника, так як
Макіївська міська рада не вважає себе
належним відповідачем по справі.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.
З рішення виконкому виконкому
Центрально-Міської районної ради
депутатів трудящих м. Макіївки № 233 від
9 квітня 1959 року вбачається, що ОСОБА_2
була виділена та закріплена у
безстрокове користування земельна
ділянка розміром 600кв.м на право
забудови індивідуального житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_2/а.с.8/.
Згідно договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві індивідуальної власності від 19
травня 1959 року, посвідченого у
нотаріальному порядку, та укладеного з
відділом комунальної власності, ОСОБА_2
відповідно до вище вказаного рішення
виконкому, була відведена у
безстрокове користування земельна
ділянка площею 600кв.м. для будівництва
житлового будинку та господарських
споруд за вище вказаною адресою,
реєстровий № 2-4874/а.с.9-10/. Відповідно до
акту прийомки індивідуального
домоволодіння від 14.03.1966 року комісія
вважала прийнятим пред'явлене до здачі
домоволодіння ОСОБА_2, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2. Комісії був
пред'явлений договір на право забудови
від 19.05.1959 року, реєстровий № 2-4874/а.с.6-7
З технічного паспорту та акту
складеного ПП «Домінанта» вбачається,
що за адресою: АДРЕСА_2 розташоване
домоволодіння, яке збудоване на
підставі договору на право забудови №
2-4874 від 19.05.1959 року. На земельній
ділянці збудований житловий будинок
літ. «А-1», загальною площею 67,1кв.м., у
тому числі житловою-40,5кв.м та
господарські споруди: літня кухня,
вбиральня, гараж, 3 сараї /а.с.11-20/.
З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3
вбачається, що ОСОБА_2 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року, про що в Книзі
реєстрації актів про смерть
ІНФОРМАЦІЯ_2 року зроблено відповідний
актовий запис за № 1102/а.с.21/.
Згідно свідоцтву про народження серії
НОМЕР_1 ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1
року і її батьком зазначений
ОСОБА_2/а.с.23/. З свідоцтва про одруження
серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, 20 липня 1974 року уклала
шлюб з ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу
їй присвоєне прізвище ОСОБА_6/а.с.22/.
Отже, в судовому засіданні, наданими
належними письмовими доказами
підтверджений той факт, що позивачка
ОСОБА_7 є рідною дочкою померлого
З заповіту, посвідченого
державним нотаріусом Першої
Макіївської державної нотаріальної
контори 5 грудня 1978 року та
вбачається, що ОСОБА_2, який мешкає за
адресою: АДРЕСА_2, на випадок своєї
смерті зробив таке розпорядження: все
належне йому майно заповідав дочці
ОСОБА_1./а.с.5/. З витягу про реєстрацію в
Спадковому реєстрі вбачається, що в
Першій Макіївській державній
нотаріальній конторі після смерті
спадкодавця ОСОБА_2 було заведено
спадкову справу № 197 за 2014 рік/а.с.54/.
Згідно інформаційної довідки із
Спадкового реєстру (заповіти/спадкові
договори) мається чинний заповіт
заповідача ОСОБА_2 посвідчений 05.12.1978
року в Першій Макіївській державній
нотаріальній конторі/а.с.57/.
Відповідно до постанови про відмову
у вчинені нотаріальної дії від 17 квітня
2014 року, державний нотаріус Першої
Макіївської державної нотаріальної
контори відмовив ОСОБА_1, що проживає за
адресою: АДРЕСА_2 у вчинені
нотаріальних дій по видачі свідоцтва
про право на спадщину за заповітом на
житловий будинок з надвірними
спорудами та будівлями номер АДРЕСА_2
після смерті ОСОБА_2, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року/а.с.53/.
З інформації наданої КУ «Макіївській
міський архів» від 04.06.2014 року
вбачається, що надати виписку з
реєстраційної книги, щодо
зареєстрованих власників на житловий
будинок, розташований за адресою:
АДРЕСА_2 неможливо, в зв»язку з
відсутністю зареєстрованого права
Відповідно до інформаційної довідки з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна, відсутні відомості щодо об'єкта
нерухомого майна розташованого за
адресою: донецька область,
Згідно частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Крім того,
згідно з частиною першою та частиною
другою статті 5 Цивільного кодексу
України акти цивільного законодавства
регулюють відносини, які виникли з дня
набрання ними чинності. 05 серпня 1992
року вперше на законодавчому рівні
було встановлено порядок та умови
прийняття в експлуатацію об'єктів
будівництва постановою Кабінету
Міністрів України від 05 серпня 1992 року
№ 449 «Про порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів державного замовлення». Отже,
до 05 серпня 1992 року не передбачалась
процедура введення приватних житлових
будинків в експлуатацію при оформленні
Зазначеною постановою встановлено, що
порядок прийняття в експлуатацію
об'єктів недержавного замовлення
визначається Радою Міністрів
Автономної Республіки Крим, Київською
та Севастопольською міськими
держадміністраціями за погодженням
На виконання цієї постанови місцеві
органи влади розробили та затвердили,
за погодженням Держбудом, Положення
про прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
недержавної власності, державними
технічними комісіями.
З аналізу положень Конституції України
та Цивільного кодексу України
вбачається, що не потребує введення в
експлуатацію приватних житлових
будинків, збудованих до 05 серпня 1992
року, при набутті права власності на
Відповідно до п. 4 додатку № 1
Інструкції «Про порядок реєстрації
будинків та домоволодінь у містах і
селищах міського типу Української
РСР», затвердженою заступником
Міністра комунального господарства
Української РСР 31 січня 1966 року та
погодженої заступником Голови
Верховного суду Української РСР 15
січня 1966 року, реєстрація будинків та
домоволодінь у містах і селищах
міського типу провадилася бюро
технічної інвентаризації на підставі
договорів про надання у безстрокове
користування земельної ділянки для
відбудови і експлуатації будівель,
передбачених постановою РНК УРСР і ЦК
КП(б)У від 10 листопада 1944 року «Про
впорядкування користування державними
будівлями житлового і нежитлового
фонду і земельними ділянками, які
Про реєстрацію спірного будинку за
ОСОБА_2 на той час, свідчить договір про
надання у безстрокове користування
земельної ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності ОСОБА_2,
реєстровий номер 2-4874/а.с. 9-10/, акт
приймання індивідуального
домоволодіння від 14.03.1966 року,
відповідно до якого комісія вважала
прийнятим пред'явлене до здачі
домоволодіння ОСОБА_2, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2/а.с.6-7/.
Оскільки виникнення спадкових
правовідносин щодо майна ОСОБА_2, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року виникли до
набрання чинності ЦК України в
редакції 2004 року, суд вважає можливим
на підставі ст. 6 Перехідних та
заключних положень до ЦК України в
редакції від 18.07.1963 року застосувати до
вищевказаних правовідносин положення
ст. ст. 529, 549 ЦК України в редакції 1963
Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України (в редакції 1963 року)
спадкоємець визнається таким, що
прийняв спадщину, якщо він фактично
вступив в управління або володіння
спадковим майном. Зазначені дії
повинні бути здійснені протягом шести
місяців від дня відкриття спадщини.
На підставі п.4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 4 червня
1983 року « Про практику розгляду судами
України справ про спадщину»
передбачений ст. 549 ЦК України
шестимісячний строк для прийняття
спадщини може бути продовжений судом
за заявою зацікавленої особи або
доведеності поважності причин його
пропуску. Якщо у встановлений строк
позивач вступив в управління або
володіння спадковим майном або його
частиною, суд з цих підстав вирішує
питання про визнання права на спадкове
майно, а не про продовження пропущеного
Таким чином, суд вважає, що за
позивачкою ОСОБА_1 можливо визнати
право власності на житловий будинок, що
розташований за адресою: АДРЕСА_2,
оскільки як було встановлено в
судовому засіданні, цей будинок на
підставі договору про надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку на
праві особистої власності та акту
приймання індивідуального
домоволодіння, належав її батьку
ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а
ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за
законом, крім того, на її ім.»я померлим
ОСОБА_2 був складений заповіт. ОСОБА_1
фактично прийняла спадщину, оскільки з
1973 року проживала і проживає в цьому
будинку, який тривалий час знаходився в
користуванні померлого ОСОБА_2 та
членів його сім»ї без належної
реєстрації за ним права власності, що
позбавило позивачку оформити свої
спадкові права у нотаріальному
На підставі вище викладеного, суд
приходить до висновку про можливість
задоволення позовних вимог у повному
Керуючись ст. ст. 529-549 ЦК України ( в
редакції 1963 року ), Постановою Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 04
червня 1983 року « Про практику розгляду
судами України справ про спадщину», ст.
ст. 10, 11, 58, 60, 209,212,213-215,218 ЦПК України,
суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування на житловий
будинок з господарськими спорудами, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_2.
Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у судовому засіданні, але не
були присутні під час проголошення
рішення суду можуть подати апеляційну
скаргу протягом 10 днів з дня отримання
його копії.

Суддя
Андрюшина Л.А.