Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/777/14-ц

Провадження №2/377/311/14

06 серпня 2014 року Славутицький
міський суд Київської області у складі:
головуючої - судді Теремецької Н.Ф., при
секретарі - Прокопенко Р.О., за
відсутності сторін, розглянувши у
відкритому судовому засіданні у
залі суду в м. Славутичі цивільну
справу за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

10 липня 2014 року до суду
надійшла позовна заява, у якій позивач
просить розірвати шлюб з
відповідачкою.

Позовні вимоги
обґрунтовувались тим, що за час
перебування у шлюбі з вини
відповідачки між подружжям постійно
виникали непорозуміння, відповідачка
не цікавилася інтересами сім'ї, тому з
червня 2012 року шлюбні відносини між
подружжям припинилися.

Відповідачка подала до суду
заперечення, в яких не заперечуючи
проти розлучення висловила свою
позицію щодо дійсних причин
розлучення. Два роки тому відповідачка
захворіла, в неї були проблеми з
хребтом, вона тривалий час не могла
пересуватися. В подальшому перенесла
операцію і з часом її стан поліпшився.
Саме такий стан здоров'я відповідачки
став реальною причиною припинення
фактичних шлюбних стосунків, оскільки
такий стан здоров'я не влаштовував
чоловіка, тому що вона не мала
можливості виконувати будь-які
елементарні обов'язки по домашньому
господарству. Враховуючи вищенаведені
обставини, надання необхідної
допомоги в доопераційний період та
післяопераційний період, відповідачка
змушена була перейти на тимчасове
проживання до своїх батьків, саме це є
дійсними причинами припинення
фактичних шлюбних відносин.

У судове засідання позивач
та відповідачка не з'явилися, подавши
заяви про розгляд справи за їх
відсутністю та розірвання шлюбу.

Суд, дослідивши матеріали
справи, підстави позовних вимог та
враховуючи їх визнання відповідачем,
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи
встановлено, що згідно свідоцтва про
укладення шлюбу, виданого 12 грудня 1992
року відділом запису актів
громадянського стану Славутицького
міськвиконкому Київської області,
копія якого долучена до справи, ОСОБА_1
та ОСОБА_2 12 грудня 1992 року
зареєстрували шлюб, про що був
здійснений актовий запис № 198. Після
укладення шлюбу присвоєні прізвища:
чоловіку ОСОБА_1, дружині ОСОБА_2.

Під час шлюбу в них народився син:
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є
позивач, мати - позивачка, що
підтверджується свідоцтвом про
народження, копія якого долучена до
матеріалів справи.

Як вбачається із змісту позовної заяви
та заперечень на неї, шлюбні
відносини між позивачем та
відповідачкою припинилися з червня 2012
року.

Судом встановлено, що за час сімейного
життя у сторін склалася обстановка, що
виключає можливість спільного
проживання, почуття любові один до
одного між сторонами втрачено.
Примирення між подружжям та збереження
сім'ї неможливо.

За таких обставин суд дійшов до
висновку, що сім'я розпалася остаточно,
а шлюб існує формально, подальше
спільне життя і збереження шлюбу
суперечитиме інтересам позивача та
відповідачки.

Відповідно до положень ст.51
Конституції України, ч.1 ст.24 СК України
шлюб ґрунтується на добровільній згоді
жінки та чоловіка, примушення жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110
СК України дружина і чоловік мають
рівне право на повагу до своєї
індивідуальності, своїх звичок та
уподобань, при цьому способом захисту
сімейних прав та інтересів, у тому
числі є право на припинення шлюбних
відносин шляхом пред'явлення до суду
позову про розірвання шлюбу одним з
подружжя.

Відповідно до ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи відсутність обставин, що
перешкоджають розірванню шлюбу,
передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд
вважає за необхідне позов про
розірвання шлюбу задовольнити,
оскільки позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що не
суперечать закону та не порушують
права інших осіб.

У відповідності до ст.113
СК України особа, яка змінила своє
прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу,
має право після розірвання шлюбу
надалі іменуватися цим прізвищем або
відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно письмової заяви
відповідачки після розірвання шлюбу
вона бажає залишити за собою право на
прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 88 ЦПК
України з відповідачки на користь
позивача підлягають стягненню судові
витрати по оплаті судового збору.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213 - 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12
грудня 1992 року у відділі запису
актів громадянського стану
Славутицького міськвиконкому
Київської області, актовий запис № 198.

Прізвище дружини після
розірвання шлюбу залишити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 судові витрати по
оплаті судового збору в сумі 243 гривні 60
копійок.

Рішення може бути
оскаржено до апеляційного суду
Київської області через Славутицький
міський суд. Апеляційна скарга може
бути подана протягом десяти днів.
Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає
законної сили після закінчення строку
на апеляційне оскарження, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя
Н. Ф. Теремецька