Справа №167/851/14-ц
Провадження №2/167/287/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року Рожищенський
районний суд Волинської області в
складі:

головуючого-
судді Сіліча І.І.

при секретарі-
Пазюку О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Рожище
справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» в особі Волинської
обласної дирекції до першого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції, другого
відділу державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
ОСОБА_2 про звільнення майна з під
арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції, другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
звільнення майна з під арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.06.2006
року між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 була
укладена Генеральна кредитна угода
№014/01-10/920 з Додатком №1 - Кредитним
договором №014/01-10/921 від 02.06.2006 року,
відповідно до якого та подальших
додаткових угод до кредитного договору
ОСОБА_2 отримала кредитні кошти в сумі
50000,00 доларів США з кінцевим терміном
повернення 02.06.2014 року.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за договором кредиту з
відповідачем ОСОБА_2 укладено
іпотечний договір Р№1332 від 02.06.2006 року,
предметом іпотеки є приміщення
магазину, загальною площею - 150,1 кв.м., що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Обтяження заставленого майна позивач
зареєстрував в державному реєстрі
обтяжень рухомого майна 02.06.2006 року.

Оскільки, відповідач належним чином не
виконує взяті на себе зобов'язання по
кредитному договору, то згідно
договору іпотеки банк, як обтяжувач з
вищим пріоритетом має першочергове
право одержати задоволення своїх вимог
за рахунок предмета іпотеки.

Однак, відповідачем першим та другим
відділами ДВС Луцького МУЮ за
виконавчими провадженнями від 08.11.2010
року та 29.04.2011 року накладені арешти на
все нерухоме майно ОСОБА_2, в тому числі
і на предмет іпотеки Банку.

На підставі наведеного, просить суд,
звільнити з-під арешту, належне
відповідачу ОСОБА_2 приміщення
магазину що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1 та передана в іпотеку АТ
«Райффайзен Банк Аваль» згідно
іпотечного договору від 02.06.2006 року.

Представник позивача в судове
засідання не з'явилась, суду надана
заява про підтримання позовних вимог
та розгляд справи у її відсутності.

Представники відповідачів першого та
другого відділу ДВС Луцького МУЮ в
судове засідання не з'явились, суду
надані заяви про розгляд справи у їх
відсутності. Разом з тим, зазначили, що
арешт на майно ОСОБА_2 накладений
відповідно до виконавчих проваджень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилась, суду надана заява про
ивзнання позову та розгляд справи у її
відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового засідання
технічним засобом за відсутності осіб,
які беруть участь у справі не
здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення.

З матеріалів справи судом встановлено,
що з метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором
№014/01-10/921 від 02.06.2006 року між АППБ
«Аваль» та відповідачем ОСОБА_2
укладено договір іпотеки від 02.06.2006
року, предметом якого є належне їй
приміщення магазину по АДРЕСА_1 (а.с.4-7).

Згідно договору іпотеки
іпотекодержатель має право у разі
невиконання або неналежного виконання
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, задовольнити свої вимоги за
рахунок предмету іпотеки в повному
обсязі, переважно перед іншими
кредиторами.

Такими чином, в зв'язку з невиконанням
відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного
договору згідно вимог закону та
положень договору іпотеки позивач має
право на задоволення своїх вимог за
рахунок звернення стягнення на майно,
яке перебуває в іпотеці.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону україни
«Про виконавче провадження»
передбачено право заставодержателя
на звернення до суду з позовом
про звільнення заставленого майна
з-під арешту у разі звернення державним
виконавцем стягнення на заставлене
майно для задоволення вимог
стягувачів, які не є
заставодержателями.

Судом встановлено, що позивач після
укладення договору іпотеки 02.06.2006 року
зареєстрував у Єдиному реєстрі
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна належне ОСОБА_2 приміщення
магазину, загальною площею 150,1 кв.м,
реєстраційний номер обтяження 7776937
(а.с.8, 9).

Однак, на дане приміщення магазину, як
нерухоме майно, державними виконавцями
першого та другого відділів ДВС
Луцького МУЮ накладено арешт майна, що
зареєстровано в реєстрі заборони
відчуження об'єктів нерухомого майна.

Згідно вимог ч.6, 7 ст.3 Закону України
«Про іпотеку» у разі порушення
боржником основного зобов'язання
відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку
нерухоме майно не зареєстровані у
встановленому законом порядку або
зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог за рахунок предмета іпотеки
відносно зареєстрованих у
встановленому законом порядку прав
чи вимог інших осіб на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає з
моменту державної реєстрації іпотеки.
Зареєстровані права та вимоги на
нерухоме майно підлягають
задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх
державної реєстрації.

Враховуючи, що обтяження нерухомого
майна було зареєстровано позивачем
02.06.2006 року, тобто раніше виникнення
прав третіх осіб щодо даного майна, і
порівняно з іншими обтяженнями має
статус обтяження з вищим пріорітетом,
то в даному випадку позивач має
першочергове право задовольнити свої
вимоги по стягненню з ОСОБА_2
заборгованості по кредитному договору
за рахунок спірного іпотечного майна.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача про звільнення заставленого
майна з-під арешту, накладеного першим
та другим відділами ДВС Луцького МУЮ,
підлягають до задоволення, оскільки
порушено право АТ «Райффайзен Банк
Аваль», як іпотекодержателя спірного
майна.

Оскільки, позивач не наполягав на
стягненні судових витрат із сторін, то
такі витрати суд не стягує із
відповідачів.

На підставі ст.ст.526, 572, 575, 589 ЦК України,
ст.52 Закону України «Про виконавче
провадження», ст.3 Закону України «Про
іпотеку», керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 215, 218
ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» в
особі Волинської обласної дирекції до
першого відділу державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції, другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції ОСОБА_2 про
звільнення майна з під арешту
задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно,
а саме: приміщення магазину, загальною
площею 150,1 кв.м, розташованого за
адресою АДРЕСА_1, яке перебуває в
іпотеці АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Рожищенський районний суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ: /підпис/
І.І.Сіліч

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду
І.І.Сіліч