РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

з участю секретаря
Станько Р.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-Банк»,
відділення «Західна регіональна
дирекція ПАТ «КБ «Актив-Банк» про
стягнення коштів за договором
банківського вкладу, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до відповідачів з вимогою про
стягнення з ПАТ «КБ «Актив-Банк» на її
користь неповернутої суми вкладу з
нарахованими відсотками в розмірі 20 868,9
доларів США, що згідно офіційного курсу
НБУ станом на день подачі позову
еквівалентно 244 750,45 грн., з яких 20 211,29
доларів США - сума вкладу, 506,03 доларів
США - 10 % річних за користування вкладом
та 151,58 доларів США - три відсотки річних
за користування вкладом.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 02.12.2013р. між нею
та відповідачем ПАТ «КБ «Актив-Банк», в
особі заступника керуючого
Відділенням «Західна регіональна
дирекція ПАТ «КБ «Актив-Банк» у м.
Львові укладено договір № ДФО-36-158110
строкового вкладу «Актив 4D», згідно
якого нею було внесено на депозитний
рахунок 366,39 доларів США, а банк
зобов'язався повернути ці кошти до
02.04.2014р. з нарахованими процентами в
розмірі 10 % річних. У відповідності до
умов цього договору про можливість
поповнення вкладу, 11.02.2014р. нею було
поповнено депозитний рахунок на суму 19
875 доларів США, і разом депозитний вклад
становив 20 241,39 доларів США. Після
закінчення строку дії договору, 02.04.2014р.
відповідачу була подана заява про
відмову від продовження строку та
повернення вкладу разом з нарахованими
процентами, однак відповідач вклад
повністю не повернув, обмежившись лише
видачею 200 доларів США, що мало місце 24
та 25 квітня 2014р. В усній формі її було
повідомлено, що дане зобов'язання не
може бути виконано через відсутність
коштів. Оскільки банк відмовляється в
добровільному порядку повернути вклад
разом з нарахованими відсотками,
вимушена в судовому порядку захищати
свої порушені права. Згідно наданої
банком виписки, по особовим рахункам за
02.04.2014р., сума коштів, які підлягають
поверненню разом з нарахованими
процентами складає 20 411,29 доларів США, і
з врахуванням повернутих банком 200
доларів США, іншу частину вкладу яка
становить 20 211,29 доларів США просить
стягнути в примусовому порядку. Крім
цього, оскільки банк продовжує
використовувати її кошти, просить
також стягнути 10 % річних за три місяці
користування вкладом понад строк дії
договору, а також три відсотки річних
за прострочення виконання
зобов'язання, які обраховані також за
три місяці, що становить 151,58 доларів
США.

В судовому засіданні представник
позивача згідно договору про надання
правової допомоги від 24.06.2014р. - адвокат
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав
пояснення аналогічні вищенаведеним та
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Попередньо скеровував
до суду заперечення проти
обґрунтованості позову зі змісту яких
слідує, що по закінченню дії договору,
02.04.2014р. банк перерахував тіло вкладу на
поточний рахунок позивача, відкритий в
ПАТ «КБ «Актив-Банк», а 03.03.2014р. на
вимогу вкладника виплатив через касу
банку нараховані відсотки за договором
в сумі 106,94 доларів США. Решту відсотків
в сумі 171,90 доларів США було
перераховано на поточний рахунок
позивача. Таким чином, банк,
перерахувавши вклад та відсотки на
поточний рахунок вкладника виконав
умови договору по поверненню коштів, і
оскільки доказів неможливості
користування вказаними коштами
позивач не представила, немає підстав
для задоволення позову, про що і просив
суд ухвалити рішення. Враховуючи
відсутність документів про причини
неявки представника відповідача в
останнє судове засідання, а також
беручи до уваги його позицію щодо суті
справи та представлені сторонами
докази, суд вважає можливим розглянути
справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши заперечення,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
в сукупності зібрані в ній докази та
ухвалюючи рішення у відповідності до
вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить
до висновку, що позов підлягає до
задоволення частково виходячи з
наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
02.12.2013р. між позивачем та ПАТ «КБ
«Актив-Банк» в особі заступника
керуючого Відділенням «Західна
регіональна дирекція ПАТ «КБ
«Актив-Банк» укладено договір №
ДФО-36-158110 строкового вкладу «Актив 4D»
(а.с.3), за умовами якого банк відкриває
вкладнику депозитний рахунок НОМЕР_2 та
приймає на нього грошові кошти в сумі
366,39 доларів США на строк 4 місяці до
02.04.2014р. зі сплатою за користування
коштами 10 % річних. Поповнення вкладу
дозволяється протягом всього строку
вкладу, за виключенням останніх 30
календарних днів строку вкладу. Згідно
копії квитанції № 1219 від 11.02.2014р.,
депозит було поповнено на суму 19 873
доларів США.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за
договором банківського вкладу
(депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України
договір банківського вкладу
укладається на умовах видачі вкладу на
першу вимогу (вклад на вимогу) або на
умовах повернення вкладу зі спливом
встановленого договором строку
(строковий вклад).

Згідно із ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти
на банківський вклад нараховуються від
дня, наступного за днем надходження
вкладу у банк, до дня, який передує його
поверненню вкладникові або списанню з
рахунку вкладника з інших підстав.

Як вбачається зі змісту заяви позивача
(а.с.9), 02.04.2014р. остання повідомила банк
про небажання продовжувати строк дії
договору та заявила свою вимогу
повернути їй вклад разом з
нарахованими відсотками.

Позивач стверджує, що після закінчення
строку дії договору, вона не має
можливості розпорядитись власними
коштами. В повній мірі разом з
нарахованими відсотками такі кошти у
день закінчення строку дії вкладу
повернуті не були.

Під час розгляду цивільної справи №
6-140цс13, ВСУ сформулював правову позицію
від 25.12.2013р., згідно з якою прийшов до
висновку, що зобов'язання банку з
повернення вкладу за договором
банківського вкладу (депозиту)
вважається виконаним з моменту
повернення вкладу вкладнику готівкою
або надання іншої реальної можливості
отримати вклад та розпорядитися ним на
свій розсуд (наприклад, перерахування
на поточний банківський рахунок
вкладника в цьому ж банку, з якого
вкладник може зняти кошти чи проводити
ними розрахунки з допомогою платіжної
банківської картки). У випадку
перерахування коштів на поточний
банківський рахунок вкладника в цьому
ж банку, однак не надання вкладнику
можливості використання цих коштів
зобов'язання банку з повернення вкладу
не є виконаним і до банку слід
застосувати відповідальність за
порушення грошового зобов'язання,
передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З наведеного випливає, що визначальним
фактором, який підтверджує виконання
банком обов'язку повернути вклад та
нараховані проценти є не лише їх
перерахунок на поточний рахунок, але й
надання вкладнику реальної можливості
розпорядитись цими коштами. У випадку,
якщо такої можливості надано не буде,
обов'язок банку по поверненню коштів
вважається не виконаним.

Тому суд вважає спростованою позицію
представника відповідача щодо
виконання ним умов договору у спосіб
здійснення перерахунку коштів на
поточний рахунок. Представлені ним
виписки по особовому рахунку позивача
за період 02.04.2014р. по 07.07.2014р. (а.с.25-35) не
підтверджують реальної можливості
позивача розпоряджатись своїми
коштами, і тому, є всі підстави вважати
позовну вимогу про стягнення коштів за
договором банківського вкладу та
нарахованих відсотків обґрунтованою,
чого не можна сказати про суму коштів,
які позивачем обраховано до стягнення.

Так, згідно мотивів позову та виписки
по особовому рахунку, представленої
банком (а.с.25), вихідний залишок коштів
станом на день закінчення строку дії
договору - 02.04.2014р. становив 20 411,29
доларів США. Обраховуючи суму до
стягнення, позивач вказує, що банком їй
повернуто лише 200 доларів США згідно
квитанцій від 24 та 25 квітня 2014р. (а.с.5),
тоді як нею ж долучено квитанцію від
28.04.2014р. (а.с.6), згідно з якою цього дня
було повернуто ще 100 доларів США. Той
факт, що за договором банківського
вкладу повернуто не 200, а 300 доларів США
підтверджується також і згаданою вище
випискою по особовому рахунку (а.с.28), і
вихідний залишок станом на 28.04.2014р.
становить 20 111,29 доларів США. Тому сума,
яка обрахована позивачем до стягнення
є невірною, і судовим рішенням слід
стягнути суму вкладу загальний розмір
якого становить 20 111,29 доларів США.

Виходячи зі змісту згаданої вище
правової позиції ВСУ, підставною є
також вимога про застосування до
відповідача положень ч. 2 ст. 625 ЦК
України щодо стягнення 3 % річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання, однак її розмір також
підлягає перерахунку, позаяк позивачем
вони обраховувались виходячи із
заборгованості, яка становить 20 211,29
доларів США, що з наведених вище
підстав є неправильним.

Оскільки в мотивах позову (а.с.2) позивач
обраховує ці кошти за три місяці
невиконання грошового зобов'язання,
слід вважати встановленим, що така
вимога пред'являється за період 02.04.2014р.
- 02.07.2014р.

За період з 02.04.2014р. по 24.04.2014р., тобто до
дати, коли позивачу перший раз було
повернуто частину коштів в сумі 100
доларів США, розмір заборгованості
становив 20 411,29 доларів США, і саме з
цієї суми в наведеному вище періоді
слід обраховувати 3 % річних за
прострочення виконання грошового
зобов'язання. За обрахунками суду, у цей
термін, тобто за 22 дні прострочення
виконання зобов'язання, 3 % річних
становитимуть 36,91 доларів США (20 411,29 * 3 %
/ 365 * 22 = 36,91), і саме така сума коштів
підлягає до стягнення в примусовому
порядку.

З 24.04.2014р. сума заборгованості знову
зменшилась на 100 доларів США, становила
20 311,29 доларів США та існувала протягом 1
дня, до 25.04.2014р. Згідно наведеної вище
формули, у цей період підлягають до
стягнення три відсотки річних за
прострочення виконання зобов'язання
які обраховуються з суми 20 311,29 доларів
США та становлять 1,67 доларів США.

З 25.04.2014р. сума заборгованості знов
зменшилась на 100 доларів США, становила
20 211,29 доларів США та існувала протягом 3
днів до 28.04.2014р. Відповідно, три
відсотка річних виходячи з суми боргу 20
211,29 доларів США, які підлягають до
примусового стягнення становлять 4,98
доларів США, і аналогічно, за період з
28.04.2014р., коли сума заборгованості знов
зменшилась на 100 доларів США, становила
20 111,29 доларів США та існувала по
02.07.2014р., тобто 65 днів, три відсотка
річних, які також підлягають до
стягнення, становитимуть 112,78 доларів
США.

Загальний розмір цієї вимоги у строк з
02.04.2014р. по 02.07.2014р., враховуючи що сума
боргу періодично зменшувалась,
становить 156,34 доларів США (36,91+1,67+4,98+112,78
= 156,34), які і підлягають до стягнення в
примусовому порядку.

Поряд з цим, під час розгляду іншої
справи № 6-39цс13, ВСУ також сформулював
правову позицію від 29.05.2013р., згідно з
якою підтвердив обґрунтованість
вимоги про стягнення процентів за
договором банківського вкладу за
прострочений строк до дня фактичного
повернення. Тому вимога про стягнення
процентів за договором банківського
вкладу протягом строку 3 місяці (з
02.04.2014р. по 02.07.2014р.) після його
закінчення також підлягає задоволенню.
Проведений позивачем обрахунок
процентів за цей період перевірений та
прийнятий судом як такий, що зроблений
фахово у відповідності до умов
договору, і тому в цій частині, позов
підлягає задоволенню повністю та з
відповідача на користь позивача слід
стягнути проценти за прострочений
строк повернення коштів в сумі 506,03
доларів США.

Таким чином, визнавши позовні вимоги
обґрунтованими, даним рішенням з
відповідача на користь позивача
стягуються грошові кошти в загальному
розмірі 20 773,66 доларів США (20 111,29+156,34+506,03
= 20 773,66), що станом на дату та час
розгляду справи згідно офіційного
курсу НБУ еквівалентно 241 896,29 грн.

При цьому, оскільки позивача звільнено
від сплати судового збору на підставі
п. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий
збір», у відповідності до вимог ст. 88
ЦПК України, з відповідача в дохід
держави слід стягнути судовий збір
пропорційно до задоволених вимог, що
становить 2 418,96 грн. та крім цього, з
відповідача на користь позивача слід
також стягнути судовий збір в розмірі
121,80 грн., сплачений останнім за подання
заяви про забезпечення позову в даній
справі, яка задоволена ухвалою суду від
21.07.2014р. (а.с.50) і що підтверджується
відповідною квитанцією (а.с.45).

На підставі наведеного та керуючись ст.
ст. 10,60,88,169,209,212-215,218, ЦПК України, ст.ст. 3,
11, 15, 16, 509, 526, 533, 625, 629, 1058-1061 ЦК України,
суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-Банк» (м. Київ, вул.
Борисоглібська, 3, ідентифікаційний код
26253000, код банку 300852, кореспондентський
рахунок № 1) на користь ОСОБА_2
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
неповернуту суму вкладу в розмірі 20 111,29
доларів США, відсотки за користування
вкладом в розмірі 506,03 доларів США та
три відсотки річних за прострочення
виконання грошового зобов'язання в
розмірі 156,34 доларів США, а всього на
суму 20 773,66 доларів США, що згідно
офіційного курсу НБУ станом на дату та
час ухвалення рішення еквівалентно 241
896,29 грн. (двісті сорок одна тисяча
вісімсот дев'яносто шість грн. двадцять
дев'ять коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-Банк» в дохід держави 2 418,96 грн.
судового збору.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-Банк» на користь ОСОБА_2 121,80 грн.
судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя:
Леньо С. І.