Справа № 218/868/14-ц
№ провадження 2/218/364/14
РІШЕННЯ

ім'ям України

24 липня 2014 року Амвросіївський
районний суд Донецької області

в складі: головуючого
судді - Федченко В.М.

при секретарях
- Демко В.О., Безкровної Н.М.,

за участю: позивача
- ОСОБА_1,

відповідача
- ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Амвросіївка
Донецької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості зі сплати аліментів та
неустойки за прострочення сплати
аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом
до відповідача про стягнення
заборгованості зі сплати аліментів у
розмірі 3050,0 грн. та неустойки за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 9264,5 грн.. Свої вимоги мотивує
тим, що з 24.02.2004 року до 25.06.2013 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, від якого мають дитину -
доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі
рішення Амвросіївського районного
суду від 29.05.2013 року відповідач повинен
сплачувати аліменти на користь
позивачки на утримання доньки у
розмірі 1500,0 грн., починаючи з 30.04.2013 року
і до досягнення дитиною повноліття.
Однак, за період з квітня 2013 року по
червень 2013 року відповідач не
сплачував аліменти, внаслідок чого за
станом на 01.07.2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 3050,0 грн., яка
дотепер відповідачем не сплачена. За
підрахунками позивачки за період з
30.04.2013 по 14.04.2014 утворилася неустойка у
розмірі 9264,5 грн., яку вона просить
стягнути на її користь з відповідача.
Оскільки, на погляд позивачки, сплата
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі, то
вона просить також стягнути з
відповідача на її користь також і
заборгованість зі сплати аліментів у
розмірі 3050,0 грн., а загалом 12314,5 грн..

В судовому засіданні позивачка
підтримала заявлені вимоги, в тому
числі й з підстав, викладених у позові,
просила суд задовольнити їх у повному
обсязі. Суду пояснила, що гроші у
розмірі 3000 гривень в рахунок сплати
алментів за травень-червень 2013 року
вона від відповідача вона не
отримувала і документи про передачу їй
цих грошей відсутні. Вона дійсно
отримувала грошові перекази від
відповідача, але повертала їх
відповідачеві, оскільки не могла
зрозуміти що це за гроші. Заперечувала
проти клопотання проти виклику
заявленого відповідачем свідка і не
забезпечила його явку, посилаючись на
те, що свідок нібито доглядає за її
дитиною.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
надав письмові заперечення проти
позову. Вважає заявлені вимоги
необгрунтованими і надуманими,
оскільки не має заборгованості зі
сплати аліментів, від сплати яких він
ніколди не відмовлявся. Свої
заперечення проти позову мотивував
тим, що гроші у розмірі три тисячі
гривень за травень-червень 2013 року він
передавав позивачці через її рідну
сестру ОСОБА_5, що та може підтвердити.
Але остання на момент завершення
розгляду справи не може прибути в
судове засідання, оскільки вже
знаходиться за межами України.
Починаючи з липня місяця 2013 року він за
рішенням суду стабільно щомісяця
надсилає позивачці аліменти грошовими
переказами по 1500,0 грн.. Приблизно у
вересні-жовтні 2013 року він був
викликаний до виконавчої служби з
приводу відкриття виконавчого
провадження про стягнення з нього
аліментів. Він не зміг документально
підтвердити державному виконавцю факт
сплати ним позивачці аліментів за
травень-червень 2013 року і тому став
відшкодовувати позивачці
заборгованість зі сплати аліментів
грошовими переказами. Надіслав в
рахунок відшкодування заборгованості
шість переказів по 100 гривень, один
переказ на 150 гривень та ще один переказ
на 500 гривень. Однак, позивачка чомусь
повернула йому усі перекази крім
останнього на 500 гривень. сім переказів
на суму 750 гривень. Вважає, що позивачка
поверне йому й останній переказ. Також
пояснив, що на підставі рішення суду
від 25.04.2014 розмір аліментів зменшено до
900 гривень.

Заслухавши пояснення сторін, свідка
ОСОБА_4 та дослідивши матеріали справи,
суд приходить до висновку, що зявлені
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у
період з 24.02.2004 року до 25.06.2013 року
сторони перебувалиу зареєстрованому
шлюбі, від якого мають дитину - доньку
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням
Амвросіївського районного суду від
29.05.2013 року відповідач повинен
сплачувати аліменти на користь
позивачки на утримання доньки у
розмірі 1500,0 грн., починаючи з 30.04.2013 року
і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавче провадження за виконавчим
листом №218/109/13-ц відкрите старшим
державним виконавцем ОСОБА_4 02.10.2013 року
після звернення позивачки до Відділу
ДВС Амвросіївського районного
управління юстиції.

Як слідує зі змісту позовної заяви та з
Розрахунку заборгованості по
аліментам за виконавчим листом
№218/1091/13-ц, підготовленого старшим
державним виконавцем ОСОБА_4,
відповідач лише з липня 2013 року
належним чином виконує свої
зобов"язання зі сплати аліментів на
утримання доньки, а за період з квітня
по червень 2013 року утворилася
заборгованість у розмірі 3050,0 гривень.
Тому позивачка була змушена звернутися
до суду з позовом про стягнення з
відповідача на її користь
заборгованості зі сплати аліментів у
розмірі 3050.0 гривень та неустойки за
прострочення сплати аліментів з квітня
2013 року по квітень 2014 року в розмірі 9264,5
гривні, а загалом 12314,4 гривні.

Сам відповідач заперечує наявність
зазначеної заборгованості, мотивуючи
свої заперечення тим, що передавав
позивачці через її рідну сестру на ім"я
ОСОБА_5 3000,0 гривень в рахунок сплати
аліментів за травень-червень 2013 року.
Клопотав про виклик зазначеного свідка
в судове засідання, проти чого
заперечувала позивачка, яка на вимогу
суду не забезпечила явку заявленого
відповідачем свідка. Останній на
момент завершення розгляду справи
перебуває за межами України.

Згідно із ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна
сторона зобов?язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, факт належного виконання
відповідачем свого обов"язку зі сплати
аліментів за травень-червень 2013 року в
судовому засіданні не знайшов свого
підтвердження.

Оскільки спір про наявність зазначеної
заборгованності зі сплати аліментів
виник ще на початку жовтня 2013 року і
відповідач не зміг довести державному
виконавцю її відсутність, то без
повідомлення державного виконавця
став частками відшкодовувати
заборгованість зі сплати аліментів,
надсилаючи позивачці щомісяця грошові
перекази. Натомість, за невідомих
відповідачу причин позивачка
повертала отримані переказі.
Відповідачем до заперечень до позову
були додані чотири квитанції про
надіслання ним грошових переказів у
розмірі по 100 гривень кожний 30.10.2013,
26.11.2013, 27.12.2013 та 30.03.2014.

Загалом, як пояснив у судовому
засіданні відповідач і проти чого не
заперечувала позивачка, ним були
надіслані позивачці в рахунок
відшкодування штучно створеної
заборгованості шість переказів по 100
гривень, один на 150 гривень та останній
на 500 гривень. На момент завершення
розгляду справи позивачка за невідомих
обставин повернула йому шість
переказів по 100 гривень та один на 150
гривень. Очікує і повернення
останнього переказу.

Позивачка мотивує повернення грошових
переказів тим, що взагалі не розуміла
їхнє призначення.

Тобто, відповідач належним чином
виконує своє зобов"язання щодо
відшкодування заборгованості зі
сплати алміентів.

Враховуючи належне виконання
відповідачем своїх обов"язків зі
сплати аліментів та відшкодування
заборгованості зі сплати аліментів,
відношення позивачки до отриманих
переказів на загальну суму 1250 гривень (6
х 100 = 600 + 150 + 500 = 1250), надісланих
відповідачем, з яких 750 гривень на
момент завершення розгляду за
незрозумілих причин повернуті нею
відповідачу, а також приписи ст.74
Закону України „Про виконавче
провадження", суд вважає за необхідне
відмовити позивачці у позові в частині
стягнення заборгованості зі сплати
аліментів у розмірі 3050 гривень.

Згідно ч.1 ст.196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов?язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.

Позивачка також просить стягнути з
відповідача на її користь неустойку за
прострочення сплати аліментів за
період з 30.04.2013 по 14.04.2014 у розмірі 9264,5
гривні, яка розрахована нею від суми
заборгованості у розмірі 3050 гривень за
кожен місяць, починаючи з липня 2013 року
по квітень 2014 року включно. При цьому,
за розрахунками позивачки, за квітень
2013 року заборгованість відповідача за
аліментами складає 50,0 гривень, за
травень 2013 року - 50,0 гривень, за червень
20134 - 1550,0 гривень, за липень 2013 року по
квітень 2014 року - 3050,0 гривень щомісяця.
Хоча аліменти з відповідача стягнуті у
твердій грошовій сумі у розмірі 1500,0
гривень і сума неустойки
розраховується.

Один відсоток від визначеної судом
суми аліментів у розмірі 1500,0 гривень
складає 15,0 гривень. Тому розмір
неустойки, яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачки,
повинна складати 5285,0 гривень ( 50 грн. за
квітень 2013 року, + 465,0 за травень 2013 (15
грн.х 31 день = 465,0 грн.) + 450,0 грн. червень
2013 (15 грн. х 30 днів = 450 грн.) + 465 грн.
липень 2013 року + 465 грн. серпень 2013 року +
450 грн. вересень 2013 року + 465 грн. жовтень
2013 року + 450 грн. листопад 2013 року + 465 грн.
грудень 2013 року + 465 грн. січень 2014 року +
420 грн. лютий 2014 року (15 грн. х 28 днів = 420
грн.) + 465 грн. березень 2014 року + 210 грн.
квітень 2014 року (15 грн. х 14 днів = 210 грн.) =
5285,0 гривень).

Тому в цієї частині суд частково
задовольняє заявлену вимогу і стягує з
відповідача на користь позивачки
неустойку за прострочення зі сплати
авіментів у розмірі 5285,0 гривень.

Також згідно з присами ст.88 ЦПК України
суд стягує з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 243,6
гривні.

На підставі ст.ст.180-183, 196 СК України,
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209 ч.3, 213-215,
293, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 1973 року
народження, на користь ОСОБА_1, 1978 року
народження, неустойку за прострочення
сплати аліментів в сумі 6100 (шість тисяч
сто) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1
відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, 1973 року
народження, на користь держави судовий
збір у розмірі 243 (двісті сорок три)
гривні 60 копійок.

На рішення може бути подано
апеляційну скаргу до Апеляційного суду
Донецької області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

СуддяВ.М. Федченко