У Х В А Л А

14 липня 2014 року
м. КиївКолегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Кафідової О.В., суддів:
Журавель В.І.,Завгородньої І.М.,
Кадєтової О.В.,Коротуна В.М.,розглянувши
заяву ОСОБА_6, який діє в інтересах
ОСОБА_7, про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_7 до Державного
підприємства «Донецька залізниця» в
особі вагонного депо Донецьк про
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу, стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до
суду із зазначеним позовом,
посилаючись на те, що він перебував у
трудових відносинах з державного
підприємства «Донецька залізниця» в
особі вагонного депо Донецьк і з 21
липня 2011 року працював на посаді
начальника поїзду (пасажирського)
резерву провідників дільниці 1 групи на
умовах контракту від 21 липня 2011 року.

06 листопада 2012 року ревізорами «ФПК -
Контроль «Московського відділення
відкритого акціонерного товариства
«Федеральна пасажирська компанія»
проведено перевірку потяга №
143 Санкт-Петербург - Донецьк, обов'язки
начальника в якому виконував ОСОБА_7, за
результатами якої виявлено
перевезення трьох безквиткових
пасажирів.

Згідно наказу начальника вагонного
депо Донецьк від 29 січня 2013 року
позивача звільнено за пунктом 8 статті
36 КЗпП України з підстав, передбачених
контрактом.

На думку позивача, звільнення його є
незаконним, оскільки таких пасажирів
він особисто не провозив, цей факт
ніким не зафіксовано. Крім того, при
його звільненні відповідачем не
отримано попереднього дозволу
профспілкового органу.

З огляду на викладене, позивач,
уточнивши позовні вимоги, просив суд
визнати незаконним та скасувати наказ
про звільнення, поновити його на
роботі, стягнути середній заробіток за
час вимушеного прогулу та стягнути з
відповідача 5 000 грн у рахунок
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Приморського районного суду
міста Маріуполя Донецької області від
03 березня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою Апеляційного суду Донецької
області від 07 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_7 до ДП
«Донецька залізниця» в особі вагонного
депо Донецьк про визнання незаконним
та скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди -
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 травня 2014 року
відмовлено у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_7 на рішення Приморського
районного суду м. Маріуполя Донецької
області від 03 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Донецької області
від 07 травня 2014 року.

У липні 2014 року до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ надійшла заява представника
ОСОБА_7 про перегляд ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 травня 2014 року з підстав
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції ч. 3 ст. 21 КЗпП
України та п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що
потягнуло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Як на приклад неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на:

Відповідно до вимог статті 355 ЦПК
України заява про перегляд судових
рішень у цивільних справах може бути
подана виключно з підстав:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про
судову практику застосування статей
353-360 ЦПК України» під судовими
рішеннями у подібних правовідносинах
слід розуміти такі, де тотожними є
предмет спору, підстави позову, зміст
позовних вимог та встановлені судом
фактичні обставини, а також має місце
однакове матеріально-правове
регулювання спірних правовідносин.
Зміст правовідносин із метою
з'ясування їх подібності в різних
судових рішеннях суду (судів)
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.

Оскільки з доданих до заяви копій ухвал
колегій суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ вбачаються різні встановлені
судами фактичні обставини у порівнянні
з судовим рішенням, яке оскаржується,
вони не можуть бути підставою для
перегляду через неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права.

Таким чином, оскільки відсутні
підстави, які відповідно до вимог
пункту першого частини 1 статті 355 ЦПК
України є підставами для перегляду
судового рішення, у допуску справи до
провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 355, 356, 360 ЦПК України,
колегія суддів Судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_7 до
Державного підприємства «Донецька
залізниця» в особі вагонного депо
Донецьк про визнання незаконним та
скасування наказу про звільнення,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди до
провадження Верховного Суду України
відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
Судді:О.В. Кафідова В.І.
Журавель І.М. Завгородня О.В. Кадєтова
В.М. Коротун