АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/5171/14
Головуючий 1-ї інстанції - Бородіна О.В.
Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року судова
колегія судової палати у цивільних
справах апеляційного суду Харківської
області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Бездітко
В.М.

при секретарі - Щегельському Д.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові в приміщенні
суду апеляційну скаргу представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського
районного суду м. Харкова від 19 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до
Адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради, третя особа:
Харківська міська рада про визнання
права, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Адміністрації
Ленінського району Харківської
міської ради, третьої особи
Харківської міської ради (надалі - ХМР),
в якому просив: 1.визнати його законним
спадкоємцем своєї матері - ОСОБА_3 на 3/5
частин житлового будинку
розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в м.
Харкові; 2.визнати за ним право на
отримання грошової компенсації
вартості 3/5 частини зазначеного
будинку; 3.визнати за ним право на
отримання грошової компенсації
вартості квартири в будинку житлового
фонду Жовтневого району м. Харкова,
відповідно до норм користування
житловими приміщеннями, встановленими
законом.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що
його матері ОСОБА_3 на праві власності
належало 3/5 частини житлового будинку,
розташованого за вищевказаною адресою.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, не
залишивши заповіту на належне їй майно.
Позивач є спадкоємцем першої черги за
законом, але набути право на спадок, а
саме на 3/5 частини зазначеного будинку
він не може, оскільки домову книгу на
будинок було вилучено виконкомом
Ленінського району м. Харкова на
підставі рішення Харківського
облвиконкому №563 від 25.08.1982року. На
підставі цього рішення будинок
підлягав знесенню, а жильці відселенню
у зв'язку з відводом земельної ділянки
під державне будівництво. Позивач
значився зареєстрованим в частині
будинку, яка належала ОСОБА_3 на праві
власності. У подальшому його згідно
рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 23.07.1986року ОСОБА_1 було
виселено із спірного будинку в
квартиру АДРЕСА_2 м. Харкова. Рішенням
Жовтневого районного суду м. Харкова
від 19.01.1990року ОСОБА_1 визнано таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням у квартирі АДРЕСА_2 м.
Харкова. Позивач зазначає, що на
теперішній час він, як спадкоємець
своєї матері за законом, не отримав
ніякої компенсації за знесені 3/5
частини житлового будинку, що на його
думку є незаконним. Вважає, що він, як
спадкоємець своєї матері, має право на
3/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1
в м. Харкові, що також не позбавляє його
права на отримання квартири в будинку
житлового фонду, відповідно до норм
користування житловими приміщеннями,
встановленими законом, або отримання
грошової компенсації її вартості.

У судовому засіданні суду першої
інстанції представник позивача ОСОБА_1
- ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і
просив їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.

Представник відповідача -
Адміністрації Ленінського району
Харківської міської ради до судового
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлявся в
установленому законом порядку.

Представник третьої особи -
Харківської міської ради проти
задоволення позову заперечував,
вважаючи його безпідставним, і просив
застосувати до цих правовідносин строк
позовної давності.

Рішенням Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 червня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду
першої інстанції скасувати і ухвалити
нове, яким визнати ОСОБА_1 законним
спадкоємцем своєї матері - ОСОБА_3, якій
належало 3/5 частин житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1 в м. Харкові,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального і процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, на неповне
з'ясування обставин справи, які суд
вважав встановленими, та на неналежну
оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, що з'явилися, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
доводи, наведені в апеляційній скарзі,
колегія суддів вважає, що скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
рішення Харківського обласного
виконкому від 25.08.1982року №563, житловий
будинок по АДРЕСА_1 у м. Харкові
підлягав зносу, а земельна ділянка
вилученню під державне будівництво.

Вищевказаний житловий будинок належав
на праві спільної часткової власності,
а саме 3/5 частини матері позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3, інші - 2/5 частин
співвласнику будинку - ОСОБА_4.

Відповідно до положень ст.171 ЖК УРСР у
разі знесення жилих будинків, що є в
приватній власності громадян, у зв'язку
з вилученням земельних ділянок для
державних або громадських потреб
зазначеним громадянам, членам їх сімей,
а також іншим громадянам, які постійно
проживають у цих будинках, надаються за
встановленими нормами квартири в
будинках державного або громадського
житлового фонду.

Також, згідно з пунктом 1.1 Інструкції
№73-Д від 29.12.1984року «Про порядок та
умови розрахунків, пов'язаних зі
зносом, перенесенням та відновленням
жилих будинків, інших будівель та
споруд, що перебувають у приватній
власності громадян», затвердженої
Державним будівельним комітетом СРСРЮ
Міністерством фінансів СРСР, Будбанком
СРСР, у разі знесення, що перебувають в
особистій власності громадян житлових
будинків, у зв'язку з вилученням
земельних ділянок для державних або
громадських потреб, зазначеним
громадянам, членам їх сімей, а також
іншим громадянам, які постійно
проживають в цих будинках, надаються за
встановленими нормами квартири в
будинках державного або громадського
житлового фонду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.
Зареєстрованим у будинку на момент її
смерті значився син - позивач ОСОБА_1

Як убачається з матеріалів справи,
виконавчим комітетом Ленінської
районної ради народних депутатів на
виконання рішення Харківського
обласного виконкому від 25.08.1982року №563
ОСОБА_1 надавалася ізольована
однокімнатна квартира для відселення,
в яку переселятися він відмовився,
вимагаючи надання йому двокімнатної
квартири.

Рішенням Ленінського районного
народного суду м. Харкова від
23.07.1986року, залишеного без змін ухвалою
судової колегії у цивільних справах
Харківського обласного суду, ОСОБА_1
був виселений із будинку АДРЕСА_1 м.
Харкова в однокімнатну ізольовану
квартиру АДРЕСА_2

У подальшому, ОСОБА_1 не забажав жити у
вищеназваній квартирі, з моменту
примусового перевезення його майна та
речей до квартири, в цьому житловому
приміщенні не появлявся і комунальних
послуг не сплачував.

Рішенням Жовтневого районного
народного суду м. Харкова від
19.01.1990року, залишеного без змін ухвалою
колегії суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Харківської області від 20.01.2013року,
ОСОБА_1 було визнано таким, що втратив
право користування квартирою АДРЕСА_2

Той факт, що ОСОБА_1 є спадкоємцем
першої черги після смерті своєї матері
ОСОБА_3 ніким не заперечується і не
оспорюється.

На момент смерті матері позивача
ОСОБА_1 - ОСОБА_3 діяли норми ЦК УРСР в
редакції 1963 року (зі змінами та
доповненнями станом 07.05.1985року). Згідно
ст.549 цього Кодексу визнається, що
спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо
він фактично вступив в управління або
володіння спадковим майном; 2) якщо він
подав до державної контори за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини.

Будь-яких доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_1 вступив в управління
або володіння спадковим майном
фактично та з чого конкретно на той час
складалася спадкова маса, а також, що
ним подавалась до нотаріальної контори
заява про прийняття спадщини та в
установленому законом порядку
видавалось свідоцтво про право
власності на спадщину за законом,
матеріали справи не містять.

За таких обставин, ухвалюючи рішення
про відмову ОСОБА_1 в позові, суд першої
інстанції дійшов правильного та
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для визнання за
ним права на отримання грошової
компенсації вартості 3/5 частин будинку,
який належав на праві власності його
матері.

Оскільки доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують,
суттєвими не являються, колегія суддів
не вбачає підстав для зміни або
скасування оскаржуваного рішення, яке
ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315,
317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1
- ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.
Харкова від 19 червня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -