Провадження : 22ц/790/5112/14
Головуючий 1-ї інстанції -
Справа № 2-616/331/14
Доповідач - Шевченко
Категорія : сімейне.
29 липня 2014 року судова колегія
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
головуючого - Шевченко Н.Ф.
суддів - Бобровського
В.В., Пономаренко Ю.А.
при секретарі - Ткаченко Г.В.
розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на
рішення Великобурлуцького районного
суду Харківської області від 13 червня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В
С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення аліментів на його користь на
утримання синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3
частини всіх видів заробітку (доходу)
відповідачки, але не менш 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, починаючи з дати
подачі до суду позовної заяви і до
досягнення дітьми віку повноліття,
посилаючись на те, що діти мешкають
разом з ним та знаходяться на його
утриманні.

Відповідачка добровільно
ухиляється від надання матеріальної
допомоги дітям, у зв'язку з чим, позивач
звернувся до суду із зазначеним
позовом.

Відповідачка ОСОБА_1 проти позову
не заперечувала, пояснила, що на даний
знаходиться на заробітках в місті
Москва, тому і не надає необхідної
допомоги дітям, проте згодна
сплачувати аліменти, як цього вимагає
позивач.

Рішенням Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
13 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на
користь ОСОБА_2 на утримання синів
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх
видів її заробітку (доходу) щомісячно,
але не менш ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму на кожну дитину
відповідного віку, починаючи із 16
травня 2014 року і до досягнення дітьми
віку повноліття., а також 243,60 грн.
судового збору в дохід держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування доводів
апеляційної скарги апелянт
посилається на порушення судом норм
процесуального і матеріального права.

Перевіряючи законність і
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303
ЦПК України в межах доводів
апеляційної скарги і вимог, заявлених у
суді першої інстанції, судова колегія
не знаходить підстав для задоволення
апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 до
ОСОБА_1 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітніх дітей, суд
виходив з того, що відповідачка є їх
матір'ю, проживає окремо і добровільно
регулярної матеріальної допомоги на
утримання дітей позивачу не надає.
Встановлюючи розмір аліментів у частці
від заробітку відповідачки, суд
виходив з того, що остання є
працездатною особою та не заперечувала
проти того, щоб розмір аліментів
стягувався у частці, визнаючи позов у
повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з
такими висновками суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи і
вимогам закону.

Статтею 180 СК України
передбачено, що батьки зобов'язані
утримувати дитину до досягнення нею
повноліття.

Відповідно до частини 3 ст. 181 СК
України за рішенням суду кошти на
утримання дитини (аліменти)
присуджуються у частці від доходу її
матері, батька і (або) у твердій
грошовій сумі.

Згідно з вимогами ст. 182 ЦК України при
визначенні розміру аліментів суд
враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне
становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне
становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших
дітей, непрацездатних чоловіка,
дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне
значення.

Мінімальний розмір аліментів на
одну дитину не може бути меншим, ніж 30
відсотків прожиткового мінімуму для
дитини відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених статтею 184 цього
Кодексу.

Частиною 1 ст. 183 СК України
встановлено, що частка заробітку
(доходу) матері, батька, яка буде
стягуватися як аліменти на дитину,
визначається судом.

З матеріалів справи вбачається,
що позивач ОСОБА_2 і відповідачка
ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому
шлюбі з 05.06.1993 року по 15.04.2014 року і
мають спільних синів - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.5,6,7).

Заочним рішенням
Великобурлуцького районного суду
Харківської області від 15 квітня 2014
року шлюб між сторонами було
розірвано. При цьому суд встановив, що
діти сторін проживають з батьком і
знаходяться на його утриманні, який
один виховує синів, оскільки мати
дітей ОСОБА_1 із сім'єю не проживає
(а.с.18).

Відповідачка ОСОБА_1 постійно
знаходиться на заробітках, є молодою
працездатною людиною.

За таких обставин суд
обґрунтовано стягнув з відповідачки
на користь позивача аліменти на
утримання дітей у розмірі 1/3 частки
всіх видів заробітку (доходу).

Послання в апеляційній скарзі
ОСОБА_1 про те, що суд ухвалив рішення
без достатньої перевірки наданих
доказів є безпідставним, та
спростовуються наявними у матеріалах
справи доказами.

З огляду на зазначене,
відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК
України, колегія суддів відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, як таке, що ухвалено з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317
Цивільного процесуального кодексу
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити.

Рішення Великобурлуцького
районного суду Харківської області від
13 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо о до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: