Справа № 380/994/14-ц
Провадження 2/380/268//14
Рішення

Іменем
України

15 липня 2014 року Тетіївський районний
суд Київської області в складі:

головуючого судді:
Архангельського А.М.

при секретарі:
Мирончук О.Р.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тетієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання договору дарування
дійсним ,

встановив:

ОСОБА_1 (далі Позивач) в червні 2014 року
звернувся до суду з позовною заявою про
визнання договору дарування дійсним
посилаючись на те, що 20.09.2010 року між ним
та ОСОБА_2 (Відповідач) був укладений
письмовий договір (далі Договір) про
дарування грошових коштів, згідно
якого Позивач подарував Відповідачу
4100000 гривень. Цим же договором
передбачено, що Відповідач на протязі 1
місяця з дати підписання Договору за
свої кошти забезпечить нотаріальне
посвідчення договору.

Проте Відповідач належним чином не
виконує умови Договору, ухиляється від
нотаріального посвідчення. Позивач з
власної ініціативи призначав час та
місце зустрічі для нотаріального
оформлення, але Відповідач взяті на
себе зобов'язання по Договору не
виконує, що унеможливлює Позивачу
звернутися до суду з позовом про
повернення коштів.

В судове засідання Позивач не прибув,
але в заяві на адресу суду позовні
вимоги підтримав, зазначив, що він
поступив не обдумано, даруючи по
проханню Відповідача значну суму
коштів та розраховував на порядність
останнього.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги не визнав, оскільки
Позивач при письмовому укладенні
договору дарування брав на себе інші
обов'язки, які не виконав. Не заперечує,
що він дійсно отримав у дар передбачену
договором суму грошових коштів, яку
поклав на депозит. За зазначений в
позовній заяві час Позивач
неодноразово пропонував оформити
договір нотаріально, але в силу
об'єктивних причин, а саме понесення
значних витрат при оформленні Договору
та відсутністю обігових коштів він не
міг забезпечити нотаріальне
посвідчення Договору.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення відповідача та
дослідивши письмові докази приходить
до наступних висновків.

Судом встановлено, що 20.09.2010 року між
Позивачем та Відповідачем в смт.
Володарка Київської області був
укладений письмовий договір дарування
грошових коштів на суму 4100000 гривень.
Відповідно до пункту 10 Договір
підлягає нотаріальному посвідченню, а
п.11 цього ж Договору передбачено, що
обов'язок здійснення нотаріального
посвідчення покладається на
обдарованого, в даному випадку на
Відповідача. Про те, Відповідач в силу
об'єктивних причин, а саме відсутності
значної суми коштів для вчинення
Договору не може на протязі трьох років
здійснити нотаріальне посвідчення
договору та виконати зобов'язання які
він взяв приймаючи в дар грошові кошти.

Установлені обставини підтверджуються
частково запереченнями та поясненнями
Відповідача, копією Договору від 20.09.2010
року.

Відповідно до ст.719 ЦК України договір
дарування може укладатися в усній
простій письмовій або нотаріально
посвідченій формах. За ч. 5 ст. 719 ЦК
України договір дарування валютних
цінностей на суму, яка перевищує
п'ятдесятикратний розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, укладається у письмовій
формі і підлягає нотаріальному
посвідченню.

Згідно зі ст. 1 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю" від 19.02.1993 року № 15-93 до
поняття "валютні цінності" віднесено
також і валюту України. Оскільки
предметом договору дарування є грошові
кошти у валюті України на суму, що
перевищує встановлену ст. 719 ЦК України
граничну суму коштів, оспорюваний
договір дарування мав бути посвідчений
нотаріально.

Однак, наявний у справі договір
дарування грошових коштів від 20.09.2010
року, укладений між Позивачем та
Відповідачем, був укладений у простій
письмовій формі без нотаріального
посвідчення.

Крім того, під час судового розгляду та
з матеріалів справи, Позивач
стверджував, що Відповідач
неодноразово ухилявся від
запропонованого Позивачем
нотаріального посвідчення договору
дарування. Вказані доводи Позивача не
спростовані матеріалами справи та не
заперечувалися Відповідачем. Останній
у судовому засіданні підтвердив факт
свого ухилення від нотаріального
посвідчення Договору, мотивуючи це тим,
що отримані в дар кошти він використав,
саме нотаріальне посвідчення Договору
потребує значних матеріальних коштів,
які він на даний час немає, а тому він по
об'єктивним причинам ухилявся від
нотаріального посвідчення укладеної
угоди. При цьому факти погодження із
Позивачем всіх істотних умов договору
дарування та передачі ним коштів
Відповідачу під час його укладення
знайшли своє підтвердження під час
розгляду справи.

Наведені твердження Відповідача не
суперечать доводам Позивача,
викладеним у позовній заяві та
матеріалам справи.

Отже, істотні умови спірного договору
дарування були погоджені сторонами і
відбулося повне його виконання, а
неможливість нотаріального
посвідчення цього договору була
спричинена ухиленням Відповідача від
явки до нотаріуса без поважних причин.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 220 ЦК
України якщо сторони домовилися щодо
усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і
відбулася повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася
від його нотаріального посвідчення,
суд може визнати такий договір дійсним.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 203, 215, 220, 719 ЦК України
та керуючись ст.ст. 88, 208, 212, 213-215, 218,294 ЦПК
України суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання договору дарування дійсним
задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування
грошових коштів у сумі 4100000 гривень,
укладений 20.09.2010 року між ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, як дарувальником та
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як обдарованим.

Судові витрати покласти на
Відповідача.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Головуючий по справі суддя
Архангельський А.М