Справа № 464/3136/14-ц
пр.№ 2/464/942/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2014 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко
О.М.

при секретарі Грицунь
З.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням та за
позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення
перешкод у користування житлом та
вселення,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом, в якому просить визнати
неповнолітню ОСОБА_5 такою, що втратила
право на користування житлом -
квартирою АДРЕСА_1. В обгрунтування
позовних вимог покликаються на те, що
їй на праві власності належить
квартира АДРЕСА_1. У спірній квартирі
зареєстрована вона, її син ОСОБА_6, її
брат ОСОБА_4 та донька останнього
ОСОБА_5 Рішення Апеляційного суду
Львівської області від 07.02.2014 року її
брата ОСОБА_4 визнано таким, що втратив
право на користування спірною
квартирою. ОСОБА_4 з сім'єю у спірній
квартирі не проживають з 2002р., що
підтверджується актами складеними
комісією ЖБК №140 від 04.03.2014 року та
05.03.2014 року, ОСОБА_5 в квартиру ніколи не
вселялась та не проживала, оскільки з
народження проживає із своїми батьками
у іншій квартирі, а була зареєстрована
у спірній квартирі вже під час
виникнення спору між нею та братом з
метою створення їй перешкод у
користуванні та володінні квартирою.
Оскільки реєстрація неповнолітньої
дитини у спірній квартирі порушує її
право власності просить визнати її
такою, що втратила право на
користування нею.

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом, в якому просить вселити його
та неповнолітню доньку ОСОБА_5 у
квартиру АДРЕСА_1 та зобов'язати
відповідачку ОСОБА_2 не чинити йому та
доньці перешкод у користуванні
вказаною квартирою. В обгрунтування
позовних вимог покликається на те, що
він з донькою зареєстровані та
проживали у спірній квартирі,
власником якої є його сестра ОСОБА_2
Протягом останніх років відповідачка
чинить йому перешкоди у користуванні
квартирою, звернулась до суду з позов
про визнання його таким, що втратив
право на користування житлом та
вказаний позов задоволено рішенням
Апеляційного суду Львівської області
від 07.02.2014 року. Оскільки в процесі
розгляду справи про визнання таким, що
втратив право на користування житлом
ОСОБА_2 не заявляла вимог про зняття
його з реєстрації і він не знятий з
реєстрації у вказаній квартирі, що
зумовлює наявність у нього права на
проживання у ній, як і наявність такого
права у його доньки, а тому просить
вселити їх у спірну квартиру та
зобов»язати відповідачку не чинити
йому перешкод у користуванні нею.

Представник позивача в судовому
засіданні позов ОСОБА_2 підтримав в
повному обсязі, дав пояснення
аналогічні змісту позовної заяви,
просить такий задоволити. Позов ОСОБА_4
не визнав та пояснив, що ОСОБА_2 як
повноправний власник спірної квартири
дійсно змінила замки на вхідних дверях
квартири, однак, перешкод таким чином
ОСОБА_7 вона не створила, оскільки він
рішенням суду позбавлений права на
користування нею, а неповнолітня
ОСОБА_5 жодного дня не проживала у
спірній квартирі.

Представник відповідача ОСОБА_3 та
позивача ОСОБА_4 позов ОСОБА_4 підтримав
в повному обсязі, дав пояснення
аналогічні змісту позовної заяви,
просить такий задоволити. Позов ОСОБА_2
не визнав та пояснив, що ОСОБА_4 з
донькою не може проживати у спірній
квартирі, оскільки ОСОБА_2 чинити їм
перешкоди у користуванні житлом.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Сихівської районної
адміністрації позов ОСОБА_2 підтримав в
повному обсязі та пояснив, що права
дитини ОСОБА_5 у даному випадку не
порушуються, оскільки дитина проживає
з батьками, за місцем їх проживання. Ні
батьки неповнолітньої, ні вона сама
права власності на спірну квартирі не
набули, права користування нею батьки
не мають. Спірна квартира, по суті,
належить чужій для дитини людині,
відтак, вона не може проживати у чужій
сім'ї, а повинна проживати з батьками.

Заслухавши пояснення представників
позивача, відповідача та третьої особи,
з'ясувавши дійсні обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до висновку, що позов ОСОБА_2 слід
задоволити, а позов ОСОБА_4 до
задоволення не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено,
що правом власності є право особи на
річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб. Власник
має право володіння, користування та
розпорядження своїм майном, яке він
здійснює на власний розсуд незалежно
від волі інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник
майна має право на захист його
власності від порушень, не пов»язаних
із позбавленням володіння.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1
складається із трьох кімнат, кухні,
комунальних вигод, загальною площею 64,30
кв.м. та на праві приватної власності
належить позивачці ОСОБА_2, на підставі
рішення Сихівського районного суду
м.Львова від 18.11.2011 року, що
підтверджується витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 17.04.2012 року.

В спірній квартирі зареєстровані
позивачка, її син ОСОБА_6, ОСОБА_4 та його
донька - ОСОБА_5, що стверджується
довідкою про склад сім'ї та реєстрацію
№ 17/128.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 07.02.2014 року ОСОБА_4 визнаний
таким, що втратив право на користування
житлом за адресою АДРЕСА_1, вказане
рішення набрало законної сили.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Вказаним рішенням суду встановлено, що
ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає з
моменту укладення шлюбу з ОСОБА_3 (з 2002
року), разом із сім'єю проживає за іншою
адресою.

Право користування чужим майном може
бути встановлено договором, законом,
заповітом або рішенням суду (ст.ст.401,402
Цивільного кодексу України). В силу
ст.156 Житлового кодексу, ст.405
Цивільного кодексу України право
користування жилим приміщенням члена
сім"ї власника житла пов"язується з
правом власності останнього, відтак,
припинення права власності власника
житла припиняє право членів його сім"ї
(в т.ч. і колишніх, при відсутності
договірних відносин) на користування
цим житлом.

Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. Житлове приміщення, яке вони
мають право займати, визначається його
власником. Член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.156, ч.2 ст. 64
Житлового кодексу до членів сім'ї
власника житла належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 був
зареєстрований у спірній квартирі як
член сім»ї (син) попереднього власника
ОСОБА_8(яка померла у ІНФОРМАЦІЯ_2), а
його неповнолітня донька ОСОБА_5 (2010
р.н.) була зареєстрована у вказаній
квартирі 06.11.2012р. у зв»язку із
реєстрацією у такій її батька ОСОБА_4
Після смерті попереднього власника
ОСОБА_8 право власності на спірну
квартиру в порядку спадкування набула
позивачка ОСОБА_7 До членів сім»ї
ОСОБА_7 ні ОСОБА_4, ні неповнолітня
ОСОБА_5 не належить.

Рішенням Апеляційного суду Львівської
області від 07.02.2014 року встановлено, що
батько неповнолітньої ОСОБА_4 з 2002 року
разом із сім'єю (до складу якої входить
і неповнолітня ОСОБА_5) не проживає у
спірній квартирі.

Як стверджується актами від 04.03.2014 р.,
05.03.2014р., 21.05.2014 року, складеними
комісією Житлово-будівельного
кооперативу №140 неповнолітня ОСОБА_5
разом із своїми батьками не проживає в
спірній квартирі.

З огляду на наведені обставини, суд
приходить до висновку, що реєстрація у
спірній квартирі ОСОБА_5, яка не є
членом сім»ї позивачки та не проживає у
спірній квартирі, порушує право
власності позивачки, а тому її слід
визнати такою, що втратила право на
користування нею.

Зважаючи на вищенаведені обставини, а
саме належність права власності на
спірну квартиру ОСОБА_7, відсутність
такого права у ОСОБА_4 та
неповнолітньої ОСОБА_5, а також втрату
права останніх на користування
вказаною квартирою, суд вважає
безпідставними вимоги позову ОСОБА_4
про усунення перешкод та вселення у
спірну квартиру.

Також суд вважає, необгрунтованим
покликання ОСОБА_4 на те, що наявність
реєстрації зумовлює його право на
користування спірною квартирою,
оскільки згідно ч.2 ст.2 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання» реєстрація
місця проживання чи місця перебування
особи або її відсутність не можуть бути
умовою реалізації прав і свобод,
передбачених Конституцією, законами чи
міжнародними договорами України, або
підставою для їх обмеження.

Відтак, за наявності рішення суду про
позбавлення його права на користування
нею, сам лише факт реєстрації ОСОБА_4 у
спірній квартирі жодним чином не
свідчить про його право на
користування нею. Крім того, згідно ст.7
цього ж Закону судове рішення, яке
набрало законної сили, про позбавлення
права власності на житлове приміщення
або права користування житловим
приміщенням є самостійною підставою
для зняття особи з реєстрації .

З огляду на зазначені обставини, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі ст.316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК
України та керуючись ст.ст.10, 58-60, 212-215,
224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 задоволити. Визнати
неповнолітню ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
такою, що втратила право на
користування жилим приміщенням -
квартирою АДРЕСА_1.

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2
про усунення перешкод у користуванні
житлом та вселення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана до апеляційного суду Львівської
області через Сихівський районний суд
м.Львова протягом 10 днів після його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення рішення - протягом 10 днів
з часу отримання його копії.

Головуюча: