Справа № 486/1980/13-ц
Провадження № 2/486/20/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області

у складі: головуючого - судді
Савіна О.І.

при секретарі - Архіповій
К.В.,

з участю представника
позивача - Виставного В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Южноукраїнськ Миколаївської області
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення.

Свої вимоги представник позивача
мотивує тим, що 31 липня 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № NKUCGA, згідно з
яким ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 40
085,73 доларів США зі сплатою за
користування кредитом 15 % на рік на
суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 31.07.2028 р.. В забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_2 перед ПАТ
КБ «ПриватБанк» за даним кредитним
договором між позивачем та
відповідачами був укладений іпотечний
договір від 31.07.2008 р., за яким
відповідачі надали банку в іпотеку
нерухоме майно - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 70,4 кв.м.,
житловою площею 37,2 кв.м., яка є їх
спільною частковою власністю в рівних
частках по 1/4 кожного. ОСОБА_2 свої
зобов'язання за даним кредитним
договором належним чином не виконав у
зв?язку з чим утворилася
заборгованість, яка на 03.07.2013 р.
становила 124 313,32 доларів США. Просить
суд звернути стягнення на предмет
іпотеки - вищевказану квартиру шляхом
її продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з
укладанням від імені відповідачів
договору купівлі-продажу будь-яким
способом з іншою особою-покупцем, з
правами вказаними в позові, а також
висилити відповідачів та інших осіб,
які зареєстровані та/або проживають в
даній квартирі зі зняттям з
реєстраційного обліку у
територіальному органі Державної
міграційної служби України та стягнути
з відповідачів на користь позивача
судові витрати.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю.

Відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
позов не визнали повністю, посилаючись
на те, що не знали, що 31.07.2008 р. в
приміщенні ЗАТ КБ «ПриватБанк»
підписали іпотечний договір. ОСОБА_2
пояснив останнім, що їм необхідно лише
підписати документи на підтвердження
їх згоди, як членів його родини, на
отримання ним кредиту в ЗАТ КБ
«ПриватБанк». Просять суд відмовити
ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні
позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився,
оскільки відбуває покарання в
Арбузинській ВК № 83 УДПС України в
Миколаївській області, однак про день
та час розгляду даної цивільної справи
був повідомлений (а. с. № 185).

Під час розгляду справи по суті
встановлено, що 31 липня 2008 року між ЗАТ
КБ «ПриватБанк», правонаступником
якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2
був укладений кредитний договір №
NKUCGA, згідно з яким ОСОБА_2 отримав
кредит в розмірі 40 085,73 доларів США зі
сплатою за користування кредитом 15 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення 31.07.2028 р. (а. с. № 22-24).

В забезпечення виконання зобов'язань
ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за
даним кредитним договором між ЗАТ КБ
«ПриватБанк», правонаступником якого є
ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 був укладений іпотечний
договір від 31.07.2008 р., за яким
відповідачі надали банку в іпотеку
нерухоме майно - трикімнатну квартиру
АДРЕСА_1, загальною площею 70,4 кв.м.,
житловою площею 37,2 кв.м., яка є їх
спільною частковою власністю в рівних
частках по 1/4 кожного.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи, вироком Южноукраїнського
міського суду Миколаївської області
від 14.04.2014 року, який набрав законної
сили 15.05.2014 р., встановлено, що 31.07.2008 р.
ОСОБА_2 з метою заволодіння грошовими
коштами ЗАТ КБ «ПрватБанк» в особливо
великих розмірах, шляхом укладання
кредитного договору прибув до
відділення
«Южноукраїнське-Центральне» філії
«Миколаївське регіональне управління
ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке розташоване за
адресою: м. Южноукраїнськ
Миколаївської області, бульвар
Шевченка, 2, де достовірно знаючи про
небажання членів його родини - ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконувати його
фінансові зобов'язання за кредитним
договором, шляхом обману змусив
останніх підписати іпотечний договір
спільної квартири за адресою: АДРЕСА_1,
до кредитного договору № NKUCGA від
31.07.2008 р. Того ж дня ОСОБА_2 на підставі
укладеного з ЗАТ КБ «ПриватБанк»
кредитного договору № NKUCGA від
31.07.2008 р. та іпотечного договору до
нього, не маючи наміру на виконання
зобов'язань по погашенню кредиту,
отримав грошові кошти ЗАТ КБ
"ПриватБанк» в розмірі 48 700,33 доларів
США, що еквівалентно 235 957,97 гривень. В
подальшому даними грошовими коштами
ОСОБА_2 розпорядився на власний розсуд.

Вказаним вироком суду ОСОБА_2 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК
України).

Крім того, в постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про судове
рішення у цивільній справі» від 18
грудня 2009 року № 14 в пункті 7 роз'яснено,
що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК при
розгляді справи про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок, що набрав законної
сили, або постанову суду у справі про
адміністративне правопорушення, цей
вирок або постанова обов'язкові для
суду лише з питань, чи мали місце ці дії
та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203
цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України
передбачено, що волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Як встановлено вищевказаним вироком
суду ОСОБА_2 шляхом обману змусив
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підписати
іпотечний договір, що свідчить про те,
що під час укладання договору іпотеки
волевиявлення останніх як учасників
правочину не було вільним, що є
підставою визнання правочину
недійсним.

Однак, відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених ними
вимог, а тому, оскільки сторони, не
зверталися до суду з позовними
вимогами про визнання іпотечного
договору недійсним, суд розглядає дану
цивільну справу в межах заявлених
вимог.

Вислухавши представника позивача,
відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
вивчивши матеріали справи, суд прийшов
до висновку, що є підстави для відмови
ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні
позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 про звернення стягнення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 88, 179, 212, 213,
214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення
стягнення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Миколаївської області через
Южноукраїнський міський суд
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду
О. І. Савін