Справа №627/1131/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

"16" липня 2014 р.
смт.
Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Яхно Т.І.,

розглянувши подання начальника
відділу державної виконавчої служби
Краснокутського районного управління
юстиції Харківської області про
скасування заходів тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України громадянина України ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в :

В липні 2014 року до суду звернувся
начальник відділу ДВС Краснокутського
РУЮ з поданням про скасування заходів
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України громадянина України
ОСОБА_1

Обґрунтовуючи подання , начальник
відділу ДВС Краснокутського РУЮ
зазначає, що ухвалою Краснокутського
районного суду Харківської області
від 25 березня 2014 року задоволено
подання відділу ДВС Краснокутського
РУЮ про тимчасове обмеження боржника
ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України
без вилучення паспорта громадянина
України. На даний час , на думку відділу
ДВС Краснокутського РУЮ, підставити
обмежувати у праві виїзду за кордон
боржника ОСОБА_1 відпали, так як
боржник сплатив заборгованість по
аліментах , вимоги виконавчого
документа виконані та виконавче
провадження закінчено.

У судове засідання представник
відділу ДВС Краснокутського РУЮ не
з»явився , подав заяву , в якій прохає
слухати справу у його відсутність ,
подання задовольнити.

Боржник ОСОБА_1 у судовому
засіданні не заперечував щодо
задоволення подання.

Суд , розглянувши дане подання ,
заслухавши пояснення боржника ,
дослідивши докази по справі, вважає , що
подання підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до виконавчого
листа № 2-199/11 року виданого
Краснокутським районним судом
Харківської області від 11 квітня 2011
року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
стягнуто аліменти на утримання дитини.

З даного приводу було відкрите
виконавче провадження ,згідно
постанови відділу ДВС Краснокутського
РУЮ від 12.04.2011 року.

Ухвалою Краснокутського
районного суду Харківської області від
25 березня 2014 року , ОСОБА_1 тимчасово
обмежений у праві виїзду за межі
України.

Як встановлено в судовому
засіданні стягувач ОСОБА_2 отримала
від боржника заборгованість по
аліментах, що підтверджує її розписка
про отримання коштів. Крім того ,
стягувач звернулася до відділу ДВС
Краснокутського РУЮ з заявою про
повернення їй виконавчого листа.

На підставі вказаної заяви
ОСОБА_2 , виконавче провадження
постановою відділу ДВС
Краснокутського РУЮ закінчено 16.07.2014
року.

Вказані обставини свідчать про те,
що у боржника на теперішній час
відсутній обов'язок щодо виконання
виконавчого листа

Таким чином, на цей час існують
обставини, які є підставою для
скасування ОСОБА_1 заходів тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Тимчасове обмеження боржника у
праві виїзду за межі України є заходом,
який застосовується до боржника, який
ухиляється від виконання судових
рішень та невжиття такого заходу може
ускладнити або зробити неможливим
виконання судових рішень. З положень
ст. 377-1 ЦПК України обмеження у праві
виїзду за межі України є тимчасовим
заходом який встановлюється судом на
певний строк.

Тому, на сьогоднішній день не існує
підстав для подальшого вжиття такого
заходу відносно ОСОБА_1 як тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України. Суду не надано відповідних
доказів, а також з матеріалів справи
невідомо про інші рішення суду, які не
можуть бути виконанні або їх виконання
буде ускладнено,у зв»язку із
скасуванням тимчасового обмеження у
праві виїзду ОСОБА_1 за межі України.

Відповідно до ст. 8 Конституції
України , норми Конституції України є
нормами прямої дії. Звернення до суду
для захисту конституційних прав і
свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Звернення до суду для захисту
конституційних прав і свобод людини і
громадянина безпосередньо на підставі
Конституції України гарантується. Це
конституційне право не може бути
скасованим (частина друга статті 22
Конституції України).

Конституційний Суд України у
Рішенні від 23.05.2001р. N 6-рп/2001 (v006р710-01)
зазначив, що право на судовий захист
належить до основних, невідчужуваних
прав і свобод людини і громадянина та
відповідно до частини другої статті 64
Конституції України не може бути
обмежене навіть в умовах воєнного або
надзвичайного стану (абзац четвертий
пункту 3 мотивувальної частини), права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави (частина друга
статті 3 Конституції України). Держава
різними правовими засобами забезпечує
захист прав і свобод людини і
громадянина в особі органів
законодавчої, виконавчої і судової
влади та інших державних органів, які
здійснюють свої повноваження у
встановлених Конституцією межах
відповідно до законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.
Громадянин має право безперешкодно
звернутися до суду за захистом своїх
прав і свобод.

Аналіз положень ст. ст. 8, 55, 64
Конституції України дає підстави
стверджувати, що право на судовий
захист належить до основних
невідчужуваних прав і свобод людини і
громадянина. Зокрема, положення
частини другої статті 64 не допускають
обмеження права на судовий захист
навіть в умовах воєнного або
надзвичайного стану. Це повністю
відповідає Загальній декларації прав
людини, за якою кожен, у разі порушення
його основних прав, наданих
конституцією і законом, має право на
ефективне поновлення у правах
компетентними національними судами
(стаття 8).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про
захист прав людини і основоположних
свобод» ратифікованої Законом України
№ 475/97-ВР від 17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Відповідно до положення ч.2 ст. 124
Конституції України юрисдикції судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі. Аналіз цього
положення у взаємозв'язку з
положеннями частин першої, другої
статті 55 Конституції України дає
підстави дійти висновку, що судам
підвідомчі будь-які звернення фізичної
особи щодо захист своїх прав і свобод.
Тому, суд не може відмовити у
правосудді, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх права і свободи
порушено чи порушуються, або створено
чи створюються перешкоди для їх
реалізації, або має місце інше
ущемлення прав і свобод.

Отже, хоча у чинному цивільному
процесуальному законодавстві не
передбачено можливості звернення
боржника із заявою про скасування
ухвали, якою вжиті заходи щодо
тимчасового обмеження права виїзду за
межі України, у разі якщо вжиття таких
заходів відпало та є недоцільним, з
огляду на вищезазначене це не є
підставою для відмови в її прийнятті та
розгляді.

З огляду на вищезазначене, особа не
позбавлена права звертатися до суду
для захисту своїх конституційних прав
та інтересів, навіть якщо у цивільному
процесуальному законодавстві не
передбачено відповідної норми, а суд не
має права відмовити цій особі у
судовому захисту її прав та законних
інтересів. Тому, прийняття заяви
боржника та її розгляд в порядку ст. 377-1
ЦПК України, на думку суду, не є
порушенням норм чинного цивільного
процесуального законодавства.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 8, 55, 64, 124 Конституції
України, ст. 6 Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України»,
ст.ст. 293, 377-1 ЦПК України, суд,-

У х в а л и в :

Подання начальника відділу державної
виконавчої служби Краснокутського
районного управління юстиції
Харківської області про скасування
заходів тимчасового обмеження у праві
виїзду за межі України громадянина
України ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження,
встановлене ухвалою Краснокутського
районного суду Харківської області
від 25 березня 2014 року по справі №
627/179/14-ц відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, який проживає за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, у праві виїзду за межі
України без вилучення паспортного
документу.

Копію ухвали направити до
Державної прикордонної служби України
(01034, м. Київ, вул. Володимирська, 26) та до
відділу ДВС Краснокутського РУЮ
Харківської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання ухвали.

СУДДЯ
Вовк Л. В.