Номер провадження: 22-ц/785/6947/14
Головуючий у першій інстанції Поліщук
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого
Сегеди С.М.,

суддів:
Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря
Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат
на утримання дітей,

встановила:

09 квітня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з позовом, в якому ставила питання
про стягнення з відповідача 1719,64 грн.,
які складають половину витрат,
понесених нею в якості додаткових
витрат на утримання сина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнення на її користь
на утримання двох дітей грошових
коштів у твердій грошовій сумі - 1000 грн.
щомісячно в якості додаткових витрат.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що
вона перебувала з ОСОБА_3 у
зареєстрованому шлюбі, від якого мають
сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Після розірвання
шлюбу діти залишилися проживати з нею,
а відповідач за рішенням суду сплачує
аліменти на їх утримання у розмірі 1/3
частини з усіх видів його доходів, але
не менш ніж 30% від прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.

Їхня донька ОСОБА_6 у зв'язку з хворобою
перебуває на диспансерному обліку, а
саме 07.04.2008 року взята на «Д» облік
дерматологом з приводу атипічного
дерматиту, загострення хвороби було в
2010 році. З 27.08.2013 року перебуває на «Д»
обліку у хірурга з приводу сколіозу
грудо-поперекового відділу хребта 1 ст.,
а з 23.12.2013 року на «Д» обліку у
ендокринолога з приводу відставання в
рості сімейно-конституційного ґенезу,
дифузний зоб 1 ст., еутиреоз. З 09.12.2013
року перебуває на «Д» обліку у
кардіолога з приводу вторинної
кардіоміопатії метаболічного ґенезу,
синдрому дисплазії сполучної тканини.
За станом здоров'я дочка потребує
лікування, особливого харчування,
відвідування занять лікувальної
фізкультури та плавання. За станом
здоров'я дівчинки, їй обов'язково
необхідно відвідувати лікувальну
фізкультуру, тому вона займається
хореографією, плаванням.

За період з січня 2013 року по травень 2014
року за заняття хореографією
позивачкою щомісячно вносилася плата
по 200 грн. щомісячно, що склало загальну
суму 2800 грн. за цей період, також на
лікування доньки нею витрачені гроші
на купівлю медичних препаратів,
позивачка сплачує благодійні внески до
Піклувальної ради Одеської ЗОНІ № 45, де
навчаються діти, син ОСОБА_5 відвідує
зайняття у атлетичному залі ТОВ «
Академія спорту», оплата яких за період
з 22.11.2013 року по 20.01.2014 року склала
загальну суму 1590,00 грн.

Посилаючись на те, що відповідач
участі у додаткових витратах на дітей
не приймає, ОСОБА_4 просила суд її
позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов
у повному обсязі не визнав, пояснив
суду, що сплачує аліменти на двох дітей
у розмірі 1/3 частини з усіх видів його
заробітної плати, що складає в
середньому 1400-1500 грн. на місяць на двох
дітей.

Крім того, ОСОБА_3 вказав, що грошової
суми, яку отримує позивачка в якості
аліментів, цілком достатньо для
покриття будь-яких витрат, пов'язаних з
утриманням дітей.

Відповідач також просив врахувати, що
він залишив квартиру колишній дружині
і дітям, сам вимушений знімати житло.
Також зазначив, що позивачка крім цього
здає в найм гараж, отримує від цього
дохід, який також може витрачати на
дітей.

Рішенням Малиновського районного суду
від 16 червня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_4 були задоволені частково, а саме
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4
додаткові витрати на утримання дочки
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на
утримання дочки ОСОБА_6 350 грн.
щомісячно, починаючи з дня подання
позову, а саме з 09.04.2014 року - до
досягнення дочкою ОСОБА_6 повноліття,
тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави
суму витрат на сплату судового збору у
розмірі 243, 60 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_4
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить
питання про часткове скасування
вищевказаного рішення та ухвалення
нового, яким стягувати з нього на
користь ОСОБА_4 на утримання дочки
ОСОБА_6 додаткові витрати, викликані
потребою дитини у відвідуванні залу
сухого басейну (ЛФК) та плавального
басейну у розмірі 250 грн. щомісячно,
починаючи з дня подання позову, а саме з
09.04.2014 р. і протягом періоду лікування
дитини, залишити без задоволення
вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення
додаткових витрат на утримання дочки
ОСОБА_6 у розмірі 1400 грн.

В решті рішення суду просив залишити
без змін.

До суду апеляційної інстанції заявник
апеляційної скарги та його представник
до суду не з'явились, будучи належним
чином повідомленими про час і місце
судового засідання, у тому числі
ОСОБА_3, який, незважаючи на те, що не
з'явився за поштовою кореспонденцією
суду, був повідомлений про час і місце
судового засідання у відповідності до
ч. 5 ст. 76 ЦПК України (а.с.52 - 56).

Перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного
судового рішення, заслухавши
доповідача, доводи апеляційної скарги,
заперечень проти неї, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
відмови в задоволенні апеляційної
скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив із того, що позивач
ОСОБА_3 понесла додаткові витрати на
утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 2800
грн., із яких половину належить
стягнути на її користь з відповідача.
Крім того, оскільки за станом здоров'я
донька сторін ОСОБА_6 потребує
додаткових витрат у розмірі щомісячно
по 700 грн., суд вирішив стягнути з
відповідача на користь позивача
половину зазначеної суми - по 350 грн.
щомісячно, з моменту звернення
позивачем до суду і до досягнення
донькою повноліття.

З таким висновком суду повністю
погоджується колегія суддів, з огляду
на наступні обставини.

Суд обґрунтовано відмовив у задоволені
позовних вимог щодо стягнення
додаткових витрат на утримання сина
сторін, ОСОБА_5, рішення суду в цій
частині в апеляційному порядку не
оскаржується.

Спірним є питання щодо додаткових
витрат позивача на утримання доньки
сторін - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З цього приводу колегія суддів
зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.185 СК України,
той з батьків, з кого присуджено
стягнення аліментів на дитину, а також
той з батьків, до кого вимога про
стягнення аліментів не була подана,
зобов'язані брати участь у додаткових
витратах на дитину, що викликані
особливими обставинами (розвитком
здібностей дитини, її хворобою,
каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з
батьків у додаткових витратах у разі
спору визначається за рішенням суду, з
урахуванням обставин, що мають істотне
значення. Додаткові витрати на дитину
можуть фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у
зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 1997
року, від шлюбу мають двох дітей: сина
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, доньку ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6.

Рішенням Малиновського районного суду
м. Одеси від 14 лютого 2013 року шлюб між
сторонами було розірвано, діти
залишились проживати з матір'ю.

Відповідач сплачує аліменти на користь
позивачки на утримання двох дітей у
розмірі 1/3 частини з усіх видів його
заробітної плати, але не менш ніж 30%
прожиткового мінімуму для
відповідного віку на кожну дитину,
починаючи з 14.02.2013 року і до досягнення
дітьми повноліття.

Згідно довідки, виданої Управлінням
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку ГУМВС України в
Одеській області, ОСОБА_3 є
співробітником ГУ МВС України в
Одеській області, загальна сума
доходів отриманих ним з травня 2013 року
по травень 2014 року складає 79051, 45 грн., за
цей період з ОСОБА_3 утримані аліменти у
розмірі 18465,91 грн. (а.с.24).

В свою чергу, заробітна позивача ОСОБА_4
в період з жовтня 2013 року по березень
2014 року склала 12041,25 грн. (а.с.7).

У відповідності до довідки заступника
головного лікаря Державного закладу
«Дорожня дитяча клінічна лікарня ДП
«Одеська залізниця» № 03/239 від 15.05.2014
року, дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4,
знаходиться під наглядом в
поліклінічному відділенні ДЗ «ДДКЛ ДП
« 03» з дня її народження. Росла та
розвивалась відповідно з віком. До
1-річного віку була під наглядом
хірурга з приводу гемангіоми лівого
передпліччя, у невролога з приводу
ППЦНС (синдром рухливих порушень). До
1-го року життя перенесла ГРВІ.

У 2005 році перенесла ГРВІ, отит - двічі,
алергічний дерматит. В 2006 році
перенесла вітряну віспу, забиту рану
підборіддя, ГРВІ, скарлатину. В 2007 році -
ГРВІ, перебуває на «Д» обліку у ЛОР
лікаря з приводу аденоїдної вегетації 2
ст., хронічного аденоідіту. В 2008 році
знаходилася на стаціонарному
лікуванні в ДДКЛ, діагноз: ДЖВШ по
гіпотонічному типу, аномалія розвитку
жовчного міхура, хронічний
аденотонзиліт, функціональна
кардіопатія, взята на «Д» облік
гастроентерологом. 07.04.2008 року взята на
«Д» облік дерматологом з приводу
атипічного дерматиту, загострення
хвороби відбулось в 2010 році. З 27.08.2013
року перебуває на «Д» обліку у хірурга
з приводу сколіозу грудо-поперекового
відділу хребта 1 ст., а з 23.12.2013 року на
«Д» обліку у ендокринолога з приводу
відставання в рості сімейно -
конституційного генезу, дифузний зоб 1
ст., еутиреоз. З 09.12.2013 року перебуває на
«Д» обліку у кардіолога з приводу
вторинної кардіоміопатії
метаболічного генезу, синдрому
дисплазії сполучної тканини. За станом
здоров'я ОСОБА_6 потребує лікування,
особливого харчування, відвідування
занять лікувальної фізкультури,
плавання та хореографії (а.с.27).

Згідно листа директора Одеської
загальноосвітньої школи № 45 1-111
ступенів Одеської міської ради
Одеської області фізична особа -
підприємець ОСОБА_7 орендує нежитлове
приміщення Одеської ЗОШ № 45 для
проведення занять танцями. Учениця 5-А
класу Одеської ЗОШ № 45 ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4, займається хореографією з
вересня 2009 року. Заняття проводяться з
01 вересня по 31 травня включно. В період
з січня 2013 року по травень 2014 року за
заняття хореографією матір'ю ОСОБА_6
помісячно вносилася оплата у розмірі 200
грн., що разом склало суму 2800 грн. за 14
місяців занять.

З цих підстав, спростовуються доводи
заявника апеляційної скарги щодо
недоведеності позивачем факту
здійснення вказаних витрат, у зв'язку з
чим суд дійшов обґрунтованого висновку
про необхідність стягнення одноразово
з відповідача на користь позивача
половину цих витрат, що складає 1400 грн.

Крім того, згідно довідки ТОВ «Академія
спорту» у спортивному комплексі
«Академія спорту» реалізовується
програма «Лікування та профілактика
сколіозу», в яку входить зала сухого
плавання (ЛФК) та плавальний басейн,
вартістю 500 грн. щомісячно (а.с.29, 30).

Таким чином, надані до суду довідки про
перебування ОСОБА_6 на обліку у хірурга,
кардіолога, про необхідність за станом
здоров'я відвідування занять з
хореографії та плавання та фактичне
понесення позивачкою витрат по оплаті
за заняття хореографією у сумі 2800 грн.,
підтверджують обов'язкову
необхідність в подальшому
відвідуванні ОСОБА_6 занять з плавання,
вартість яких щомісячно складає 500 грн.

Враховуючи, що дочка сторін по справі
за станом здоров'я потребує
відвідування занять з плавання та
хореографії, загальна вартість яких
становить 700 грн. за місяць (200+500), суд
обгрунтовано стягнув з відповідача
суму додаткових витрат на утримання
доньки у розмірі 350 грн. щомісячно,
починаючи з дня подання позову і до
досягнення донькою повноліття, що
становить половину витрат, які
підлягають сплаті щомісячно за заняття
хореографією та плаванням.

При цьому, визначаючи розмір
додаткових витрат, суд правомірно і
обгрунтовано врахував стан здоров'я та
матеріальне становище платника
додаткових витрат; наявність у
платника інших дітей, непрацездатних
чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
ту обставину, що участь батьків має
бути рівною, водночас врахував
можливість батька надавати таку
допомогу, як того вимагає ст. 182 СК
України.

Колегія суддів також зазначає, що в
апеляційній скарзі в первісній
редакції її заявник ОСОБА_3
погоджувався на сплату додаткових
витрат у розмірі 250 грн. щомісячно
(а.с.41).

Що стосується доводів заявника
апеляційної скарги про те, що він
залишив квартиру колишній дружині -
позивачу ОСОБА_4 і дітям, сам вимушений
знімати житло, крім того, позивачка
здає в найм гараж, отримує від цього
дохід, який також може витрачати на
дітей, то колегія суддів зазначає, що
дані доводи не знайшли свого
підтвердження в матеріалах справи.

Пояснення позивача ОСОБА_4, дані нею в
суді апеляційної інстанції про те, що
ніякої квартири і гаражу вона не має,
проживає разом з дітьми у гуртожитку із
двох кімнат, який належить ПП «ЖКГ», не
спростовані матеріалами справи більш
того, підтверджуються позовною заявою
ОСОБА_4 та довідкою ПП «ЖКГ» про склад
сім'ї № 18 від 06.04.2014 року (а.с.5).

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник
апеляційної скарги не надав суду
достатніх, належних і допустимих
доказів існування обставин, на які він
посилається як на підставу своїх
заперечень проти позовних вимог та
доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
суду, доводи апеляційної скарги його не
спростовують, рішення ухвалено у
відповідності до вимог матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційну скаргу слід відхилити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.
308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду
м. Одеси від 16 червня 2014 залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили безпосередньо
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської
області: С.М.
Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко