Справа №717/647/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року Кельменецький
районний суд Чернівецької області в
складі:

головуючого - судді:
Туржанського В.В.

при секретарі: Колотило
А.В.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт. Кельменці
справу за позовом заяву ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 подала до
Кельменецького районного суду позовну
заяву у якій просить поділити спільне
нажите майно, визнавши за відповідачем
ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
право власності на автомобіль марки
ВАЗ-211120, 2007 року випуску, державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, стягнувши
з нього на її користь в якості грошової
компенсації грошові кошти в розмірі 30000
(тридцять тисяч) гривень. Стягнути з
відповідача на її користь грошові
кошти, сплачені нею в якості судового
збору.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання
не з'явився.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з'явилася. В
матеріалах справи наявна заява
позивачки у якій ворна просить слухати
справу у її відсутності.

Судом досліджено наступні докази:
копія свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу НОМЕР_3 виданого
Кельменецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в
Чернівецькій області, копія свідоцтва
про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виданого 07
липня 2007 року на бланку НОМЕР_4, копія
рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 07 грудня 2012 року по справі
№2604/23910/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу, копія довідки
виданої „Альфа-Банк" №88413 від 03.12.2012
року, копія договору про внесення змін
і доповнень №1 до кредитного договору
№7 від 26.11.2007 року, два аркуші
роздруківки.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1
та відповідач ОСОБА_2 перебували в
шлюбі з 07 липня 2007 року. Шлюб між ними
було розірвано згідно рішення
Дніпровського районного суду м. Києва
від 07 грудня 2012 року по справі
№2604/23910/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про розірвання шлюбу. Вказані вище
обставини стверджуються копією
свідоцтва про шлюб та копією рішення
суду. За час шлюбу сторони спільно
набули автомобіль „ВАЗ 211120”
реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року
випуску, що стверджується копією
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу.

Суд відхиляє докази позивачки
щодо вартості автомобіля у вигляді
роздруківок про продаж автомобілів.
Зокрема визначення ціни автомобіля в
сумі 60000 гривень буде припущенням, а
згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування
не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також враховує, що позивачка
не з'явилася в судове засідання і не
скористалася своїм правом заявити про
призначення по справі експертизи для
визначення вартості автомобіля.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності.
Вважається, що кожна річ, набута за час
шлюбу, крім речей індивідуального
користування, є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя. Згідно ст.
63 Сімейного кодексу України дружина та
чоловік мають рівні права на володіння,
користування і розпоряджання майном,
що належить їм на праві спільної
сумісної власності. Згідно ст. 68
Сімейного кодексу України розірвання
шлюбу не припиняє права спільної
сумісної власності на майно, набуте за
час шлюбу.

Разом з тим, у справі відсутні належні і
допустимі докази вартості спільного
майна подружжя - позивачки та
відповідача, а саме спірного
автомобіля.

Отже, між сторонами склалися сімейні
правовідносини з приводу спільної
сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України
дружина і чоловік мають право на поділ
майна, що належить їм на праві спільної
сумісної власності, незалежно від
розірвання шлюбу. Згідно ст.71 Сімейного
кодексу України майно, що є об'єктом
права спільної сумісної власності
подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися
про порядок поділу майна, спір може
бути вирішений судом. При цьому суд
бере до уваги інтереси дружини,
чоловіка, дітей та інші обставини, що
мають істотне значення. Неподільні
речі присуджуються одному із подружжя,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 21.12.2007 року
№ 11 "Про практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу
визнання його недійсним та поділити
спільного майна подружжя" поділ
спільного майна подружжя здійснюється
за правилами, встановленими ст.ст. 69-72
СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість
майна, що підлягає поділу, визначається
погодженням між подружжям, а при
недосягненні згоди виходячи з дійсної
вартості на час розгляду справи.

Згідно ч.4 ст.71 Сімейного кодексу
України присудження одному з подружжя
грошової компенсації замість його
частки у праві спільної сумісної
власності на майно, зокрема на житловий
будинок, квартиру, земельну ділянку,
допускається лише за його згодою, крім
випадків, передбачених цивільним
кодексом України. Відповідно до ч.5 ст.71
СК України присудження одному з
подружжя грошової компенсації можливе
за умови попереднього внесення другим
із подружжя відповідної грошової суми
на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що позивачка згідна
в рахунок грошової компенсації замість
своєї частки у праві спільної сумісної
власності отримати від відповідача
грошову компенсацію, оскільки про це
позивачка зазначала в позовних
вимогах.

Зі змісту ст.71 СК України вбачається, що
в даному випадку потрібна згода того з
подружжя, якому така компенсація має
бути присуджена, а не того, на кого може
бути покладено обов'язок по її сплаті.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачка не надала суду
належних та допустимих доказів
вартості автомобіля.

Враховуючи викладене вище, суд вважає,
що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 60-72 СК України, ст.
ст. 3, 8, 10, 15, 79, 88, 213, 214, 215 ЦПК України ,
суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ спільного майна
подружжя - відмовити повністю.

Захід забезпечення позову у виді
арешту на автомобіль „ВАЗ 211120" 2007 року
випуску, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, яке належить на праві
власності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1 -
застосовувати до набрання судовим
рішенням законної сили

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до
Апеляційного суду Чернівецької
області подається протягом десяти днів
з дня його проголошення через
Кельменецький районний суд. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: