Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22-ц/778/2384/14
Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючий Кримська О.М.

Судді Подліянова Г.С.,

Дашковська А.В.,

При секретарі Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 26
травня 2009 року у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, судових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2009 року ТОВ «Український
промисловий банк» звернулося до суду
із вищезазначеним позовом, в якому
посилалися на те, що 15 січня 2008 року між
позивачем та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір №1-011/ФК-08 від 15.01.2008
року на придбання нерухомості, згідно
умов якого останній отримав кредит у
розмірі 383 800 грн. з нарахуванням
процентів за користування кредитом в
межах кредитної лінії із розрахунку 13,0%
річних та кінцевим терміном погашення
кредиту до 11.01.2021 року.

Для надання кредиту та обліку
нарахованих відсотків були відкриті
відповідні рахунки, а саме в п. 2.1
договору вказано, що для видачі кредиту
банк відкрив рахунок НОМЕР_1 в
Запорізькій філії ТОВ «Укрпромбанк» та
п.2.7, яким передбачено, що нараховані
проценти сплачуються позичальником у
валюті кредиту по 20 число (включно)
кожного наступного місяця за місяцем
нарахування процентів та одночасно з
остаточним поверненням кредиту шляхом
внесення готівкових коштів у касу
банку або шляхом безготівкового
перерахування з поточного рахунку
позичальника, відкритого у банку
(філії).

Відповідно до п. 2.4 договору, повернення
кредиту здійснюється позичальником
шляхом внесення щомісячно частинами в
розмірі не менш як 2 460 грн. по 20 число
включно кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту.

В якості забезпечення виконання
договору 15.01.2008 року із ОСОБА_3 було
укладено договір поруки № 1-011/Zфпор-08,
згідно із п. 3 якого поручитель і
боржник несуть перед кредитором
солідарну відповідальність;
поручитель відповідає перед
кредитором в тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи повернення кредиту,
сплату процентів, штрафних санкцій та
відшкодування збитків.

З 22.04.2008 року ОСОБА_4 припинив погашати
суму заборгованості, тому на дату
подання позовної заяви заборгованість,
яка винесена на рахунок прострочених
платежів становить 453 006 грн. 81 коп., з
яких: за кредитом - 354 280 грн., за
простроченою заборгованістю за
кредитом - 27 060 грн., заборгованість за
нарахованими відсотками за
користування кредитом - 4 210 грн. 41 коп.,
за простроченою заборгованістю за
відсотками - 41 447 грн. 30 коп., пеня за
порушення термінів повернення кредиту
та відсотків - 7 400 грн., прострочена
заборгованість за нарахованими
комісією за надання та управління
кредитом - 4 221 грн. 80 коп..

За умовами п. 6.2 договору позивач має
право вимагати дострокового виконання
відповідачем кредитних зобов'язань у
випадку порушення відповідачем умов,
передбачених договором, тому позивач
остаточно уточнивши позовні вимоги
просив суд стягнути з відповідачів
солідарно суму заборгованості за
кредитним договором в розмірі 453 006 грн.
81 коп. та судові витрати у справі.

Рішенням Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя від 26
травня 2009 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на
користь ТОВ «Укрпромбанк»
заборгованість за кредитним договором
у сумі 453 006 грн. 81 коп., 1700 грн. судового
збору і 30 грн. витрат на ІТЗ розгляду
справи.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, просить
рішення суду скасувати, ухвалити нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
ОСОБА_3 та її представника, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов про стягнення
заборгованості за кредитним договором,
суд першої інстанції виходив з того, що
вимоги банку про стягнення
заборгованості є обґрунтованими.

З таким висновком суду погоджується
колегія суддів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і в установлений строк
відповідно до умов договору та вимог
закону.

Судом встановлено, що 15.01.2008 року між
ТОВ «Український промисловий банк» та
ОСОБА_4 був укладений кредитний договір
№ 1-011/ФК-08, на підставі якого банк надав
ОСОБА_4 кредит в розмірі 383 800 грн. зі
сплатою 13 % річних, строком до 11.01.2021
року (а.с7-11).

В забезпечення виконання всіх
зобов'язань за кредитним договором,
позивачем було укладено з ОСОБА_3
договір поруки № 1-011/Zфпор-08 від 15.01.2008
року (а.с.12).

Згідно із п. 3 договору поруки
поручитель і боржник несуть перед
кредитором солідарну
відповідальність; поручитель
відповідає перед кредитором в тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи
повернення кредиту, сплату процентів,
штрафних санкцій та відшкодування
збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України передбачено,
що у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно наданого банком розрахунку
станом на 01.02.2009 року виникла
заборгованість в сумі 453 006 грн. 81 коп., з
яких: за кредитом - 354 280 грн., за
простроченою заборгованістю за
кредитом - 27 060 грн., заборгованість за
нарахованими відсотками за
користування кредитом - 4 210 грн. 41 коп.,
за простроченою заборгованістю за
відсотками - 41 447 грн. 30 коп., пеня за
порушення термінів повернення кредиту
та відсотків - 7 400 грн., прострочена
заборгованість за нарахованими
комісією за надання та управління
кредитом - 4 221 грн. 80 коп. (а.с.18).

Вказаний розрахунок відповідачем не
спростовано належними та допустимими
доказами у розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК
України.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що позичальник належним чином
не виконував свої зобов'язання за
кредитним договором у зв'язку з чим
виникла заборгованість, яка підлягає
стягненню з відповідача солідарно з
поручителем, відповідає умовам
кредитного договору та договору
поруки, нормам ЦК України.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
поручителя. Якщо строк основного
зобов'язання не встановлений або
встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

Отже, доводи апеляційної скарги про те,
що банк не направляв жодної письмової
вимоги про сплату заборгованості
поручителю не заслуговують на увагу,
оскільки відповідно до п. 24 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року № 5 «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» суд має враховувати, що
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Як вбачається з матеріалів справи з
позовом до боржника та поручителя банк
звернувся у лютому 2009 року, тобто до
настання строку виконання основного
зобов'язання.

Апелянтом не оспорюється розрахунок
заборгованості за кредитним договором
та факт укладення договору поруки.

Твердження ОСОБА_3 про те, що підпис на
поштовому рекомендованому
повідомленні від 21.03.2009 року їй не
належить є неприйнятним ( а.с.43) .

Пунктом 106 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.2009 року передбачено, що під
час вручення фізичній особі
реєстрованого поштового відправлення,
виплати коштів за поштовим переказом з
повідомленням про вручення працівник
поштового зв'язку на підставі
пред'явленого одержувачем документа,
що посвідчує особу, зазначає на бланку
повідомлення про вручення його
прізвище.

Порушення судом першої інстанції
вимог ЦПК України щодо належного
повідомлення про місце та час розгляду
справи на наступні судові засідання,
відповідно до ст.. 309 ЦПК України не є
підставою для скасування судового
рішення.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі не відносяться до тих підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість прийняття рішення
щодо скасування або зміни
оскаржуваного судового рішення.

На підставі наведеного, колегія суддів
вважає, що підстав для скасування
судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК
України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного
суду м. Запоріжжя від 26 травня 2009 року в
цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: