АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5372/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Петрюк Т. М. Доповідач - Міхеєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої
В.Ю.

суддів
Свистунової О.В., Ремеза В.А.

при секретарі
Бондаренко В.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2014 року по справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року Публічне
акціонерне товариство комерційний
банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося з позовом до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, в обґрунтування
вимог посилаючись на ті обставини, що
відповідно до укладеного договору №
б/н від 29 лютого 2008 року (далі -
Кредитний договір) відповідач отримав
кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

Відповідач підтвердив свою згоду
на те, що підписана заява разом з
Умовами надання банківських послуг,
Правилами користування платіжною
карткою складає між ним та банком
договір, що підтверджується підписом у
заяві.

У зв'язку з порушенням
відповідачем своїх зобов'язань за
Кредитним договором, станом на 02 квітня
2013 року виникла заборгованість на
загальну суму 22878,82 грн., з яких:
заборгованість за кредитом 3000 грн.;
заборгованість за процентами за
користування кредитом - 11803,16 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 6510 грн.; а також
штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил
надання банківських послуг: штраф
(фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 1065,66 грн., яку
позивач просив стягнути з відповідача
на свою користь, а також судові витрати.

Рішенням Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2014 року позовні
вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були
задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
просить скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк».

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених позовних вимог,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду - скасуванню, виходячи з
наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із
доведеності невиконання ОСОБА_2 своїх
обов'язків щодо сплати коштів за
Кредитним договором, та доведеності
того, що позивач не пропустив строк
позовної давності на звернення до суду
з позовом про стягнення
заборгованості.

З таким висновком колегія суддів у
повній мірі погодитись не може з
наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи між ПАТ КБ
«Приватбанк» та ОСОБА_2 29 лютого 2008 року
укладено кредитний договір № б/н,
відповідно до якого відповідач отримав
кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 24%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення, що відповідає строку дії
картки.

За розрахунком Банку станом на 02 квітня
2013 року у відповідача виникла
заборгованість за кредитним договором
у розмірі 22878,82 грн., яка складається із:
заборгованості за кредитом 3000 грн.;
заборгованості за процентами за
користування кредитом - 11803,16 грн.;
заборгованості по комісії за
користування кредитом - 6510 грн.; а також
штрафів відповідно до п.8.6 Умов та
правил надання банківських послуг:
штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф
(процентна складова) - 1065,66 грн. (а.с.5-8).

Відповідно до положень ст. 1054 ЦК
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно норм статті 526 ЦПК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З наданого Банком розрахунку
заборгованості убачається, що
відповідач свої зобов'язання за
Кредитним договором не виконував, тому
висновки суду першої інстанції що Банк
має право на отримання суми боргу є
правильним.

У той же час, суд першої інстанції не
звернув уваги, що таке право позивача
не підлягає захисту у зв'язку з
пропуском строку позовної давності, а
тому рішення суду підлягає скасуванню
на підставі п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні позову у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи,
позивач про порушення свого права у
зв'язку з невиконанням відповідачем
обов'язків по сплаті кредиту, дізнався
ще у вересні 2009 року, у зв'язку з чим
звертався до суду із заявою про видачу
судового наказу, який судом першої
інстанції було видано 10 вересня 2009 року
(а.с.37,38).

За заявою ОСОБА_2 ухвалою
Верхньодніпровського районного суду
Дніпропетровської області від 23
вересня 2009 року судовий наказ було
скасовано та роз'яснено, що заявлені
стягувачем вимоги можуть бути
розглянуті в позовному провадженні з
додержанням загальних правил щодо
пред'явлення позову (а.с.39).

З позовом до суду позивач звернувся 07
травня 2013 року, у той час, як таке право
у нього виникло з 24 вересня 2009 року.

Відповідно до положень ст. 257 та ч. 3 ст.
267 ЦК України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
та застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Заява про застосування строку позовної
давності подана відповідачем до суду
першої інстанції 11 червня 2013 року (а.с.
36).

Враховуючи, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
обставинам справи та що при ухваленні
рішення неправильно застосовано норму
матеріального права, рішення підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Рішення Верхньодніпровського
районного суду Дніпропетровської
області від 24 квітня 2014 року скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
протягом двадцяти днів може бути
оскаржене шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді