Справа № 296/3474/12-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" липня 2014 р.

м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира
у складі головуючого судді
Сингаївського О.П., при секретарі
Галіцькій А.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із
позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, де вказала, що сторони є
співвласниками будинку АДРЕСА_1. В
зв'язку з тим, що сторони не можуть
досягти згоди між собою щодо порядку
користування прибудинковою ділянкою,
позивач просила: «Постановити рішення,
яким встановити порядок користування
земельною ділянкою між мною та
відповідачами по АДРЕСА_1».

В судовому засіданні представник
позивача заяву підтримала з викладених
у ній підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представники
позов не визнали, просили відмовити в
його задоволенні, посилаючись на те, що
через самовільні забудови, збудовані
сторонами, встановити порядок
користування земельною ділянкою
неможливо.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
представник відповідача Житомирської
міської ради в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялися належним чином.

Представник третьої особи КП
«Житомирський міський центр земельних
відносин» Житомирської міської ради в
судове засідання не з'явився, про
причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
відмовляє в задоволенні позову
виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач є власником 14/100 ід.частин
будинку АДРЕСА_1. Іншими співвласниками
будинку, відповідно до витягу з реєстру
прав власності, рахуються: ОСОБА_5 - 7/200
частин; ОСОБА_3 - 19/100 частин; ОСОБА_8 - 21/200
частин; ОСОБА_4 - 22/100 частин (а.с.50).

Судом також встановлено, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла, що
підтвердилось свідоцтвом про смерть
(а.с.125 зворотній бік). Після її смерті
заяви про прийняття спадщини подали
ОСОБА_4 (а.с.131) та ОСОБА_5 (а.с.125).
Державним нотаріусом Першої
Житомирської державної нотаріальної
контори 13.05.2010 року було видано
свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, відповідно до якого ОСОБА_5
прийняв спадщину у вигляді 21/200 частин
жилого будинку АДРЕСА_1, що належали
спадкодавцю ОСОБА_8 (а.с.157). Також 08.09.2010
року Державним нотаріусом Першої
Житомирської державної нотаріальної
контори було видане свідоцтво про
право на спадщину за законом,
відповідно до якого ОСОБА_4 прийняв
спадщину у вигляді 21/200 частин жилого
будинку АДРЕСА_1, що належали
спадкодавцю ОСОБА_8 (а.с.167).

Відповідно до статті 1299 ЦК України,
якщо у складі спадщини, яку прийняв
спадкоємець, є нерухоме майно,
спадкоємець зобов'язаний
зареєструвати право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого майна. Право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Учасниками судового процесу не надано
доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4
зареєстрували своє право на спадщину в
органах, які здійснюють державну
реєстрацію нерухомого спадкового
майна і таким чином набули права
власності на нього.

Не заявлялось сторонами і клопотань
про витребування таких доказів.

Відповідно до відповіді Управління
регулювання земельних відносин
Житомирської міської ради №01-12/21 від
15.02.13, за домоволодінням АДРЕСА_1 на
підставі рішення виконкому
Житомирської міської ради від 02.02.1954
№137 зареєстрована земельна ділянка
площею 0,0910 га, крім того надлишки 0,0690
га.. Крім цього, рішенням виконкому
міської ради від 26.08.1994 року №461 ОСОБА_9
передана у власність земельна ділянка
площею 0,0798 га для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд за
адресою АДРЕСА_1 (а.с.42).

Рішенням Корольовського районного
суду м.Житомира від 28 вересня 1998 року
державний акт на право приватної
власності на землю №841 від 18 жовтня 1994
року, виданий Житомирським
міськвиконкомом на ОСОБА_9 визнано
частково не дійсним (а.с.197-202). При цьому
в рішенні не зазначено в якій частині
державний акт визнано недійсним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_9 помер.

Відповідно до спадкової справи №436/1996,
свідоцтв про право на спадщину на
вказану земельну ділянку не
видавалося.

Таким чином, враховуючи вищезазначену
правову невизначеність статусу та
належності нерухомого майна (часток
будинку та земельної ділянки, суд
вважає неможливим встановити порядок
користування спірною земельною
ділянкою

Крім цього, відповідно до частини 3
статті 158 ЗК України, вирішення
земельних спорів у межах населених
пунків щодо меж земельних ділянок, що
перебувають у власності і користуванні
громадян віднесено до компетенції
органів місцевого самоврядування.
Учасники процесу не надали суду
доказів того, що даний спір був
предметом розгляду органу місцевого
самоврядування і сторони не виконують
прийняте ним рішення.

В зв'язку з викладеним суд відмовляє в
задоволенні позову за безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись
ст.158 ЗК України, 1299 ЦК України, ст.ст. 3,
10, 60, 61, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р
І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про
встановлення порядку користування
земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Житомирської
області через Корольовський районний
суд протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О. П. Сингаївський