Головуючий у 1 інстанції: Борейко С.В.
Провадження № 22-ц/783/3477/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року року
м. Львів

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів : Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі - Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 28 січня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Імексбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором,-

в с т а
н о в и л а :

оскаржуваним заочним рішенням
задоволено позов ПАТ «Імексбанк».
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Імексбанк» заборгованість за
кредитним договором в сумі 48201,41 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2, просить його
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.
Посилається на те, що позивач не
надсилав йому жодних повідомлень щодо
повернення кредитних коштів, копія
повідомлення, що знаходиться в
матеріалах справи є поганої якості і з
нього не убачається про його отримання
відповідачем. До того ж, заборгованість
у розмірі 48201,41 грн. не відповідає
обставинам справи, оскільки банком не
проведені точні розрахунки, невірно
розрахований штраф за порушення
строків платежу, а тому вважає, що
розмір заборгованості з завищеним.
Крім того судом не було враховано, що
відповідачем сплачено штраф у розмірі
2300 грн. та сплачено суму заборгованості
у розмірі 5576 грн., проте у розшифруванні
нарахувань та погашень заборгованості
ці суми не враховані банком. Також
зазначає, що виписки з особового
рахунку за період з 20.02.2013 р. по 01.08.2013 р.
викладено на іноземній мові, що
суперечить вимогам Закону.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів
вважає скаргу безпідставною і тому її
слід відхилити, а рішення залишити без
змін.

В судове засідання поступило
клопотання представника ОСОБА_2 -
ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи
у зв'язку з неможливістю явки в судове
засідання відповідача та його
представників за довіреністю, однак
дане клопотання не підлягає до
задоволення, оскільки апелянтом не
представлено належних доказів про
поважні причини його неявки в судове
засідання, а відтак колегія суддів не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи у зв'язку з неявкою
ОСОБА_2, який належним чином був
повідомлений про розгляд справи.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
ЦПК України.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_2
відповідно до кредитного договору від
20.02.2013 р. отримав від позивача кредит у
розмірі 44999 грн. з терміном повернення
овердрафту до19.02.2015 р. із відсотковою
ставкою за користування кредитом 19 %
річних.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не
виконав взяті на себе зобов'язання, а
тому позивач стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 48201,41 грн., з
них 41409,44 грн. - заборгованість за
кредитом; 2711,97 грн - заборгованість по
сплаті відсотків; 2080 грн. - комісія за
розрахункове обслуговування поточного
рахунку; 2000 грн. - штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит на сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Так, у п. 4.8 кредитного договору
передбачено, що у випадку невиконання
позичальником зобов'язань п. 3.3 цього
договору, протягом більше тридцяти
днів банк має право визнати термін
повернення кредиту таким, що настав.
При цьому термін повернення кредиту
вважається таким, що настав, а кредит
підлягає поверненню з моменту
отримання позичальником відповідної
письмової вимоги банку. Повернення
кредиту здійснюється позичальником
протягом тридцяти календарних днів з
дати одержання повідомлення.

Пунктом 7.16 цього договору визначено, що
позичальник не може оскаржувати дії
банку фактом неотримання листа
(повідомлення), якщо банк направив лист
(повідомлення) за адресою, вказаною в
цьому договорі або за адресою, про яку
позичальник письмово повідомив банк.

Із матеріалів справи убачається, що
позивач 15.07.2013 р. направляв ОСОБА_2
вимогу про виконання зобов'язання за
договором кредиту за адресою, вказаною
в договорі, проте боржник проігнорував
вимоги банку, а відтак позивач
правомірно звернувся із позовом про
примусове стягнення заборгованості, у
тому числі й штрафу за кожен місяць
простроченого зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не надсилав апелянту жодних
повідомлень щодо повернення кредитних
коштів, а копія повідомлення, що
знаходиться в матеріалах справи є
поганої якості і з нього не убачається
про його отримання відповідачем, є
невірними та спростовуються
матеріалами справи.

Щодо посилання апелянта на те, що
розмір заборгованості є завищеним, то
із розшифрування нарахувань та
погашень заборгованості за
позичальником убачається, що банком
зараховані кошти на погашення кредиту,
сплачені боржником 04.04.2013 р. у розмірі
2788 грн. та 22.04.2014 р. - 2788 грн. .

Разом із тим, із кредитного договору
випливає, що позичальник щомісячно не
пізніше 20 числа здійснює сплату
процентів, починаючи з 20.03.2013 р., однак
боржником сплачено вказані платежі
після вказаної в договорі дати, тобто
останнім було прострочено платежі по
кредитному договору.

Крім того кредитним договором
передбачено (п. 4.9), що у разі
прострочення повернення кредиту
позичальник зобов'язується сплатити
банку штраф у розмірі 200 грн. за перший
прострочений платіж та 500 грн. за
наступні прострочені платежі.

Оскільки боржником прострочені
платежі, то позивачем правомірно
нараховано штраф за кожен прострочений
місяць у розмірі 2000 грн.

У розрахунку заборгованості ОСОБА_2
станом на 01.08.2013 р. чітко вказано усі
нарахування у тому числі й штрафи, та що
01.04.2013 р. боржником сплачено штраф у
розмірі 200 грн., який банком враховано у
розрахунку (а.с. 18).

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги є підставними,
стягнувши суму заборгованості за
кредитним договором у розмірі 48201,41 грн.
з урахуванням здійснених боржником
платежів.

Твердження апелянта про те, що
заборгованість у розмірі 48201,41 грн. не
відповідає обставинам справи, оскільки
банком не проведені точні розрахунки і
невірно розрахований штраф за
порушення строків платежу, є
безпідставними і не підтверджені
жодними письмовими доказами на
спростування позовних вимог.

Крім того на спростування апеляційної
скарги позивачем представлено виписку
з рахунку ОСОБА_4 на українській мові.

За наведених обставин, колегія суддів
приходить до переконання, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
правильність висновків суду першої
інстанції, судом правильно застосовано
норми матеріального права та не
порушено норми процесуального права, і
тому апеляційну скаргу слід відхилити,
а рішення залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1
ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и
л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Сихівського районного
суду м. Львова від 28 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
шляхом подання касаційної скарги до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий:

Судді: