Справа №784/105/14 04.08.2014 04.08.2014
Справа № 22ц/784/1899/14 Головуюча у
1-й інстанції: Разумовська О.Г.
Категорія 27 Доповідач
в апеляційній інстанції Кутова Т.З.
УХВАЛА

Іменем України

4 серпня 2014 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.В.,

за участю: представника позивача
Черняка Ю.В., представника відповідача
ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду
від 12 травня 2014 року за позовом

Публічного акціонерного товариства
(далі - ПАТ )

«Перший Український Міжнародний Банк»
до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8, за
участю третьої особи - Адміністрації
Заводського району Миколаївської
міської ради

про звернення стягнення на іпотечне
майно, виселення та зняття з
реєстрації мешканців квартири -

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2013 року ПАТ «Перший
Український міжнародний Банк»
звернувся до суду з позовною заявою до
ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про
звернення стягнення на іпотечне
майно, виселення та зняття з
реєстрації мешканців квартири.

Позивач вказував на те, що 3
серпня 2007 року з ОСОБА_3 укладено
кредитний договір на суму 55000 доларів
США, в забезпечення якого укладено
договір іпотеки предметом якого є
трикімнатна квартира загальною
площею 56,7 кв. м. АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що боржник не
виконав взятих на себе зобов'язань
щодо щомісячного погашення кредиту, в
зв'язку з чим виникла заборгованість,
яка станом на 16 вересня 2013 року
становить 43360 грн. 56 коп. та
складається з заборгованості за
тілом кредиту в сумі 34201, 10 доларів
США , заборгованості за процентами за
користування кредитом в сумі 4284, 38
доларів США, заборгованості за пенею,
в зв'язку з заборгованістю за тілом
кредиту та процентами в сумі 4875, 08
доларів США, позивач просив в
погашення вказаної заборгованості
звернути стягнення на передану в
іпотеку вказану квартиру шляхом її
продажу на прилюдних торгах за
початковою ціною , яка буде
встановлена на рівні не нижчому за
звичайні ціни на цей вид майна , на
підставі оцінки проведеною суб'єктом
оціночної діяльності під час
проведення виконавчих дій. Також
позивач просив виселити з зазначеної
квартири відповідачів, які є її
мешканцями та зняти їх з реєстрації.

Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 12 травня 2014
року позов задоволено в частині
вимог про звернення стягнення на
квартиру, яка є предметом іпотеки, в
частині вимог про виселення та зняття
з реєстрації - відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач
ОСОБА_3 просить вказане рішення суду
скасувати, а по справі ухвалити нове
рішення про стягнення з нього
заборгованості в сумі 10548 грн. 72 коп.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що 3 серпня
2007 року з ОСОБА_3 укладено кредитний
договір. Відповідно до умов вказаного
договору ОСОБА_3 отримав кредитні
кошти у розмірі 55000 доларів США під
зобов'язання здійснювати щомісячні
платежі на погашення вказаного
кредиту та за користування кредитом
11, 50 відсотків річних (а.с. 65-69).

В забезпечення зобов'язань за
вказаним договором кредиту,
кредитодавець уклав з відповідачем
договір іпотеки. За умовами
вказаного договору в іпотеку
передано належна відповідачу на праві
власності квартира загальною площею
56,7 кв. м. АДРЕСА_1 (а.с.76-79).

Відповідно до положень ст. ст. 1049,
1050, 1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Якщо договором передбачено обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася та
сплати процентів.

За змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства.

Між тим, в порушення зазначених вимог
закону боржник за кредитним договором
ОСОБА_3 не виконував належним чином
умови договору та не здійснював
щомісячні платежі на погашення
кредиту. Так, відповідно до
розрахунків банку, наданих до
апеляційного суду загальна сума
заборгованості складає: 43360,56 доларів
США ,з яких 34201,10 доларів США-
заборгованість за кредитом, 4284,38
доларів США - відсотків, 4875,08 доларів
США - пені.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК
України в разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також вимог, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлене договором.

Відповідно до частини 1 ст. 33, ст. 39
Закону України «Про іпотеку» (далі -
Закон) у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки;
передбачено звернення стягнення на
предмет іпотеки на підставі рішення
суду.

При цьому рішенням про звернення
стягнення на предмет іпотеки суд
може встановити спосіб реалізації
предмета іпотеки: або шляхом
проведення прилюдних торгів, або
шляхом застосування процедури
продажу встановленої ст. 38 Закону
України «Про іпотеку».

Як зазначено вище, на виконання умов
кредитного договору банк передав
боржнику 55000 доларів США кредитних
коштів.

В зв'язку з неналежним виконанням
щомісячних платежів, ОСОБА_3 порушив
зобов'язання за договором кредиту та
наведені вимоги закону, в зв'язку з
чим у кредитора, відповідно до
наведених правових норм, а також п. 4.2.2
договору кредиту та п. 3.3.5 договору
іпотеки кредитор має право вимагати
дострокового повернення кредитних
коштів та звернення стягнення на
предмет іпотеки .

Так, станом на 16 вересня 2013 року,
загальна сума заборгованості за
кредитом становить 43360,56 доларів США, з
яких 34201,10 доларів США- заборгованість
за кредитом, 4284,38 доларів США -
відсотків, 4875,08 доларів США - пені,
вказаний розмір заборгованості
підтверджено належними розрахунками
наданими до суду апеляційної
інстанції (а.с. 168-170).

В грудні 2011 року банком направлено
вимогу-повідомлення відповідачам щодо
наявності заборгованості та
попередження про звернення стягнення
на іпотечне майно (а.с. 73).

За таких обставин, з урахуванням
наведених норм, суд дійшов
обґрунтованих висновків про наявність
заборгованості за кредитним договором
в зазначених вище розмірах і
складових, а також наявності правових
підстав для звернення стягнення на
предмет іпотеки, тобто квартиру
АДРЕСА_1 шляхом проведення прилюдних
торгів.

Також суд вірно зазначив, що
початкова ціна має бути визначеною
незалежним експертом-оцінувачем, як
то передбачено п. 42 Постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року.

Доводи апеляційної скарги про
неотримання повідомлення-вимоги
іпотекодавцем про звернення
стягнення на предмет іпотеки від
банку до звернення до суду, не можна
прийняти до уваги, оскільки таке не
перешкоджає банку реалізувати своє
право на звернення до суду за захистом
порушеного права у будь-який час, що
відповідає положенням викладеним
в наведеній постанові Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року.

Не можна прийняти до уваги і
посилання апелянта на те, що сума
кредитної заборгованості зазначена
позивачем та сума сплачених коштів
боржником, не співпадає, оскільки рух
коштів внесених боржником
підтверджуються копією особового
рахунку та наданим розрахунком
заборгованості.

Висловлюючи сумнів, щодо вірності
нарахування заборгованості, апелянт
не навів конкретних розрахунків, в
зв'язку з чим, вказане посилання не
заслуговує на увагу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.
Миколаєва від 12 травня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але протягом двадцяти днів з цього часу
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: