Справа №451/1062/13-ц
Провадження № 2/451/23/14
РІШЕННЯ

іменем України

05 серпня 2014 року

Радехівський районний суд Львівської
області в складі:

головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен
Л.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залу суду в м.Радехів
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
про визнання недійсним договору оренди
землі, -

встановив:

в липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
про визнання недійсним договору оренди
землі.

В заяві зазначає, що між нею та
Колективним виробничо-комерційним
підприємством "САПСАН" (далі КВКП
"САПСАН"), правонаступником якого є
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю "Прогрес"
(далі по тексту СТзОВ "Прогрес") був
укладений договір оренди землі від 7
листопада 2005 року (далі Договір).
Вказаний договір був зареєстрований у
встановленому законом порядку в
Радехівському відділі регіональної
філії центру державного земельного
кадастру, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис від 16 грудня 2005
року за №69. Відповідно по п.1.1
Договору "орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
яка розташована на території Сільської
ради села Стремільче Радехівського
району Львівської області. 23 травня 2013
року Львівський окружний
адміністративний суд, своєю ухвалою
залучив позивача до участі в справі в
якості третьої особи, як орендодавця
по справі за позовом СТзОВ "Прогрес" до
відділу Держземаганства у
Радехівському районі Львівської
області, Реєстраційної служби
Радехівського районного управління
юстиції Львівської області, третя
особа, яка заявляє самостійних вимог на
предмет спору Приватне підприємство
"Західний Буг". Під час ознайомлення із
справою, яка перебуває в провадженні
Львівського адміністративного
окружного суду, позивачу стало відомо,
що в Договорі, без його відома та
погодження були внесені дописки та
викреслення, які не засвідчені його
підписом у встановленому законом
порядку. Зокрема в п.2.3. Договору
закреслено первинно вписану
нормативну грошову оцінку, вказано
іншу нормативно грошову оцінку, в
п.4.1.Договору дописано ручкою "умовний
за весь пай 1627,50 грн.". Згоди на внесення
відповідних записів чи закреслення
позивач не давав й відповідно про це
йому не було відомо. Наміру укладати
Договір на інших умовах, ніж ті, що були
первинно зазначені в Договорі без
будь-яких дописувань та закреслень
позивач не мав на меті. Якби позивачу
було відомо про односторонню зміну
умов Договору, позивач в жодному
випадку не укладала б зазначений
Договір. КВКП"САПСАН" не повідомляло
позивача про можливість змін умов
Договору в односторонньому порядку,
шляхом дописування та закреслення в
Договорі. Вважає, що КВКП"САПСАН" ввело
позивача в оману щодо прав та
обов"язків сторін, знаючи про яку
позивач не укладав би оспорюваний
Договір. Посилаючись на норми ст.ст.15,
16,229,230 ЦК України Закон України "Про
оренду землі" просив постановити
рішення, яким визнати Договір
недійсним, судові витрати по справі
покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, дав суду пояснення
аналогічно викладеним в позовній
заяві, просив суд звернути увагу, на те,
що закреслення та дописування мають
істотне значення для позивача,
оскільки такої домовлені при укладені
Договору не було. Крім цього, просив
врахувати, що орендна плата є істотною
умовою договору, оскільки позивач
розраховувала на п.4.1., укладаючи
договір, а в дійсності через
виправлення та дописування цього не
змогла отримати. Такої волі
орендодавця на час його укладення не
було, тому просив постановити рішення
про задоволення позовних вимог,
оскільки однією з обов'язкових умов
визнання договору недійсним є
порушення у зв'язку з його укладенням
прав та охоронюваних законом інтересів
позивача.

Представник відповідача в судове
засідання не з»явилася, причини неявки
суду не повідомила, як вбачається із
заперечень на позовну заяву,
представник відповідача просить в
задоволенні позовних вимог відмовити
(а.с.39-40).

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні
показав, будучи головою комісії, в яку
входили ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інші,
був присутній при укладенні та
реєстрації Договору, в Договорах
жодних виправлень не було, якщо
допускалася помилка, вони їх
переписували. Громадяни, з якими
укладалися договори особисто їх
підписували, копій бланків договорів
було достатньо для того, щоб їх
переписати. Після їх підписання, всі
три примірники Договорів орендар
(директор Прокулевич А.Б.) сам особисто
їх реєстрував, без присутності особи, з
якою укладено договір. Як до підписання
так і після підписання договору особою,
доступ до всіх примірників мав лише
орендар. Також зазначив, що він також
особисто укладав договір оренди, в його
примірнику також міститися
закреслення нормативно грошової
оцінки та зазначення іншої, та в п.4.1.
дописування умовних за весь пай без
його відома. Договір завовняв сам
особисто, а дописування здійснено
іншою особою. Стверджує суду, що жодних
виправлень у Договорах при їх
укладенні не було. Також просив
врахувати, що реєстратор повертала
дуже багато договорів на дооформлення,
і доступ до них був лише у КВКП
«Сапсан». Під час реєстрації Договорів
він був присутнім - робив помітки паїв
на карті. В одній кімнаті одночасно
укладалося кілька Договорів членами
комісії, жодних застережень щодо
умовних чи фізичних гектарів не було,
як і не було вимог орендодавців щодо
дописування (роз»яснення) в п.4.1.
Договору «умовних за весь пай..» Також
зазначив, що він теж був присутнім на
зборах села, однак не пригадує, щоб там
обговорювали питання щодо умовних
гектарів, точно пам»ятає, що люди
цікавили лише неврожайними періодами,
на що їм повідомили, що при не
врожайності вони буду отримувати
орендну плату.

Вислухавши пояснення
представника позивача, свідка ОСОБА_2,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності суд вважає, що
позовні вимоги слід задовольнити
частково.

Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
При цьому, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається, як на підставу своїх вимог
і заперечень.

7 листопада 2005 року між ОСОБА_1 та КВКП
"САПСАН" укладено Договір ореннди
(а.с.5-7).

Як вбачається із відомостей із Єдиного
Державного реєстру юридичних та
фізичних осіб підприємців та Статуту
СТзОВ "Прогрес", 24 листопада 2008 року
державна реєстрація КВКП "САПСАН"
припинена, правонаступником
реорганізованого підприємства шляхом
приєднання стало Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (а.с.18-21).

Відповідно до п.1.1. умов вказаного
Договору орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
сільськогосподарського призначення,
яка розташована на території Сільської
ради села Стремільче Радехівського
району Львівської області.

При огляді Договору, який наданий
Держземагенством, суд встановив, що
після підписання зазначеного договору
сторонами 7 листопада 2005 року, до його
реєстрації у встановленому законом
порядку 16 грудня 2005 року, орендарем в
односторонньому порядку, без згоди
орендодавця внесено виправлення і
зміни: у пункт 2.3 договору щодо
нормативно грошової оцінки земельної
ділянки з 63903,97 гривень на 51435,27 гривень;
пункт 4.1 цього договору доповнено
словами і цифрами «умовних за весь пай
1627,50 гривень (а.с.52-54).

Положеннями ст.203 ЦК України визначено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину,
зокрема, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (частини 3,5).

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Із позовної заяви вбачається, що
укладаючи договір оренди землі 7
листопада 2005 року волевиявлення ОСОБА_1
на його укладення було вільним і
відповідало її внутрішній волі, вона
була ознайомлена з умовами цього
правочину і бажала реального настання
обумовлених ним правових наслідків.

За змістом ч.1 ст.638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору.
Що визначені законом як Істотні або
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції на
момент укладання договору оренди
землі) істотними умовами договору
оренди землі є: об»ект оренди (місце
розташування та розмір земельної
ділянки); строк дії договору оренди;
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форму платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки; тощо.

Відсутність у договорі оренди землі
однієї з істотних умов, передбачених
ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,
а також порушення вимог ст.ст. 4-6,11,17,19
цього закону є підставою для відмови в
державній реєстрації договору оренди,
а також для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Відповідно до п.2 Порядку державної
реєстрації договорів оренди землі,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 1998 року
№ 2073, державна реєстрація договорів
оренди є офіційним визнанням і
підтвердженням державного факту
виникнення або припинення права оренди
земельних ділянок.

Оспорюваний Договір був
зареєстрований у встановленому
законом порядку 16.12.2005 року.

Умови оспорюваного договору оренди
землі, визначені у пунктах 2.3, 4.1
відповідно до ч.1 ст.15 Закону України
«Про оренду землі» є істотними,
оскільки ними визначена нормативна
грошова оцінка земельної ділянки,
особливості об'єкта оренди, які можуть
вплинути на орендні відносини, грошову
оцінку земельної ділянки, та
нарахування орендної плати в
залежності від врожайності (не
врожайності) років.

Зміна зазначених істотних умов в
односторонньому порядку орендарем є
неприпустимою, оскільки цим
порушуються права орендодавця на
отримання належної оплати за передану
в оренду земельну ділянку.

Згідно зі ст. 21 ЗУ "Про оренду землі"
орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.

Сама орендна плата, відповідно до ст.15
Закону України "Про оренду землі" є
істотною умовою договору, майном
орендодавця, тому відповідно під час
проведення розрахунків, розмір
орендної плати має істотне значення
щодо прав та обов'язків сторін договору
оренди землі.

Виходячи з п.1 Указу Президента України
№92 від 02.02.2002р. "Про додаткові заходи
щодо соціального захисту селян -
власників земельних ділянок та
земельних часток (паїв)" (із змінами,
внесеними Указом Президента України
№830 від 13.09.2002р.), згідно якого
запроваджено плату за оренду земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення, земельних часток (паїв) у
розмірі не менше 1,5 відсотка визначеної
відповідно до законодавства вартості
земельної ділянки, слід наголосити, що
нормативно-грошова оцінка, також має
істотне значення.

Вказане свідчить про те, що
нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки напряму впливає на права та
обов'язки сторін договору оренди землі.

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата за
земельні ділянки, що перебувають у
власності фізичних та юридичних осіб,
переглядаються за згодою сторін.

Згідно з положеннями ст.651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У відповідності з роз'ясненнями, що
містяться у пунктах 2,7 постанови
Пленуму Верховного суду України № 9 від
16.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» відповідність
правочину вимогам законодавства має
оцінюватися судом відповідно до
законодавства, яке діяло на момент
вчинення правочину, правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав
визначених законом.

Відповідно до роз'яснень пункту 9
зазначеної постанови Пленуму
Верховного Суду України, згідно зі ст.
217 ЦК правочин не може бути визнаний
недійсним в цілому, якщо закону не
відповідають лише його окремі частини
й обставини справи свідчать про те, що
він був би вчинений і без включення
недійсної частини. У цьому разі
відповідно до статті 217 ЦК суд може
визнати недійсною частину правочину.

У відповідності з ст. 217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити, що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

Обґрунтовуючи підставність позову,
представник позивача посилався на те,
що у вказаному договорі виправлені,
закреслені, дописані його істотні
умови, які передбачені ст.15 Закону
України "Про оренду землі", а саме: у
Договорі, який зареєстрований у
встановленому законом порядку у
відділі регіональної філії центру
державного земельного кадастру,
змінена нормативно грошова оцінка
земельної ділянки (шляхом закреслення
та зазначенням іншої суми), дописано в
п.4.1. "умовних за весь пай …», без згоди
та підпису позивача. Якби позивач знав
про зміну умов Договору в
односторонньому порядку, він не
укладав би вказаного Договору.

Суд робить висновки, що в супереч
вимогам ст.654 ЦК України між сторонами
не було укладено додаткової угоди щодо
внесення змін в частині грошової
оцінки земельної ділянки, її розміру та
розміру орендної плати.

Узагальнюючи наведене, суд в
сукупності всіх обставин по справі,
приходить до висновку, що перед
реєстрацією самого Договору
нормативно грошова оцінка була
закреслена (виправлена) в
односторонньому порядку КВКП "Сансан" й
мало місце дописування у п.4.1. "умовних
за весь пай ….", оскільки підпис
позивача де зазначено виправленому
вірити як і письмова згода на це
відсутні, такі не погоджені із
позивачем та не відповідають його
внутрішній волі, які мають істотне
значення, тому суд вважає, що є всі
підстави для часткового задоволення
позовних вимог, визнання Договору
недійсним в частині внесення
виправлень і змін у пункти 2.3, 4.1 цього
договору, які не відповідали волі
орендодавця.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові
витрати з відповідача стягнути
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88,169, 209, 212, 214, 215,
218 ЦПК України, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовільнити частково.

Визнати частково недійсним договір
оренди землі від 7 листопада 2005 року,
укладений між ОСОБА_1 та Колективним
виробничо-комерційним підприємством
"Сапсан" в частині внесення виправлень
і змін у пункти 2.3, 4.1 зазначеного
договору, вважати дійсним Договір в
редакції на момент його підписання,
зокрема: п.2.3 Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 63903,97
гривень; п.4.1.Орендна плата
нараховується Орендарем та
оплачується Орендодавцю в розмірі не
меншому 10 (десяти) % від ціни вирощеного
врожаю, але не нижче 250 грн. за 1 га. У
випадку неврожайних років орендна
плата нараховується в розмірі не
меншому ніж 250 грн. за 1 га.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Прогрес" (юридична
адреса с.Стремільче вул.Цетральна,8
Радехівського району Львівської
області, ЄДРПОУ №03762555) в користь ОСОБА_1
(жительки АДРЕСА_1) - 114 (сто
чотирнадцять) гривень 70 (сімдесять)
копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Львівської області через Радехівський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення.

СуддяСеменишин О. З.