АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5347/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач -
Лаченкова О.В. Категорія
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

21 липня 2014 року колегія
суддів судової палати по цивільним
справам апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді
- Лаченкової О.В.

суддів
- Григорченко Е.І., Варенко О.П.,

при секретарі
- Цибук Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 09 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Сервісний центр «Смарт» про визнання
незаконним наказу, поновлення на
займаній посаді, стягнення заробітної
плати за час вимушеного прогулу та
стягнення моральної шкоди за час
вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулась з
позовом до ТОВ «Сервісний центр
«Смарт» про визнання незаконним
наказу, поновлення на займаній посаді,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди за час вимушеного
прогулу.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
09 квітня 2014 року в задоволені позовних
вимог про визнання незаконним наказу,
поновлення на займаній посаді,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди за час вимушеного
прогулу було - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
посилається на незаконність та
необґрунтованість рішення суду, та
порушення норм матеріального права і
норм процесуального права, які
призвели до не правильного вирішення
по справи по суті.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи і обговоривши підстави
апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без зміни,
якщо визнає, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів
вважає, що суд повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи , що
ОСОБА_2 наказом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт» від 01 квітня 2010 року за № 2 була
прийнята на роботу на посаду головного
бухгалтера (а.с.54).

Згідно статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт» - ОСОБА_2 є учасником вказаного
товариства з статутним внеском в
розмірі 50%.

Як вбачається з матеріалів справи,
актами відсутності працівника на
робочому місці від 08.08.2011 року, 09.08.2011
року, 10.08.2011 року, 11.08.2011 року, 12.08.2011 року,
15.08.2011 року, 16.08.2011 року, 17.08.2011 року,
18.08.2011 року, 19.08.2011 року, 22.08.2011 року,
23.08.2011 року, 25.08.2011 року, 26.08.2011 року,
29.08.2011 року, 30.08.2011 року, 31.08.2011 року,
01.09.2011 року, та 02.09.2011 року, складеними
членами комісії Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт», а саме директором ОСОБА_3
(наказ № 1 від 29.03.2010 року (а.с.99),
спеціалістом сервісного центру ОСОБА_4
(наказ № 3-к від 09.08.2010 року (а.с.100),
спеціалістом сервісного центру ОСОБА_5
(наказ № 4-к від 11.10.2010 року (а.с.101),
спеціалістом сервісного центру ОСОБА_6
(наказ № 1-к від 17.01.2011 року (а.с.102), та
спеціалістом офіс-адміністратором
ОСОБА_7 (наказ № 2-к від 21.07.2011 року
(а.с.103), встановлено, що головний
бухгалтер Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт» ОСОБА_2 була відсутня у вказані
дні на робочому місці з 09:00 годин до 18:00
годин, тобто повний робочий день
(а.с.80-98).

За вищевказаними актами відсутності
головного бухгалтера Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сервісний
центр «Смарт» ОСОБА_2 на робочому місці
у вказані дні, комісією Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сервісний
центр «Смарт» в складі членів ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_4, було
проведено службове розслідування, яке
оформлено актом від 29.08.2011 року, який
затверджений директором товариства
(а.с.109-112).

Наказом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт» від 29 серпня 2011 року за № 29/08-01
ОСОБА_2 була звільнена з посади
головного бухгалтера Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сервісний
центр «Смарт» на підставі ч. 4 ст. 40
Кодексу законів про працю України
(а.с.57).

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог ОСОБА_2,суд першої інстанції
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в визнанні незаконним наказу,
поновлення на займаній посаді,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу та стягнення
моральної шкоди за час вимушеного
прогулу з підстав пропуску строку
звернення до суду з даними позовними
вимогами з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу
законів про працю України, працівник
може звернутися з заявою про вирішення
трудового спору безпосередньо до
районного, районного у місті, міського
чи міськрайонного суду в тримісячний
строк з дня, коли він дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
свого права, а у справах про звільнення
- в місячний строк з дня вручення копії
наказу про звільнення або з дня видачі
трудової книжки.

Згідно ст. 234 Кодексу законів про
працю України, у разі пропуску з
поважних причин строків, установлених
статтею 233 цього Кодексу, районний,
районний у місті, міський чи
міськрайонний суд може поновити ці
строки.

Позивачка надала суду першої інстанції
заяву, в якій просила поновити їй строк
звернення до суду з даними позовними
вимогами, оскільки її не допускали до
офісу відповідача, а із спірним наказом
вона ознайомилася лише в лютому 2013
року.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України,
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачкою не було надано суду
належних, у встановленому законом
порядку, доказів того, що нею
пропущений строк для звернення до суду
з даними позовними вимогами з поважних
причин.

Дослідивши матеріали справи, суд
першої інстанції дійшов, на думку
колегії суддів, правильного та
обґрунтованого висновку, що згідно
актів Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт» від 05.09.2011 року, складених
працівниками відповідача, а саме:
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6,
зафіксовано, що 05 вересня 2011 року
ОСОБА_2 прибула в приміщення офісу
відповідача, де її було ознайомлено: з
актами про відсутність працівника на
робочому місці та матеріалами
службового розслідування; з наказом
від 29 серпня 2011 року за № 29/08-01 про
звільнення ОСОБА_2 з посади головного
бухгалтера Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервісний центр
«Смарт», але вона відмовилася від
підпису в наказі від 29 серпня 2011 року за
№ 29/08-01 про ознайомлення з цим наказом,
відмовилася від надання пояснень щодо
її відсутності на робочому місці 08.08.2011
року, 09.08.2011 року, 10.08.2011 року, 11.08.2011 року,
12.08.2011 року, 15.08.2011 року, 16.08.2011 року,
17.08.2011 року, 18.08.2011 року, 19.08.2011 року,
22.08.2011 року, 23.08.2011 року, 25.08.2011 року,
26.08.2011 року, 29.08.2011 року, 30.08.2011 року,
31.08.2011 року, 01.09.2011 року та 02.09.2011 року.
Також зафіксовано її відмову від
підпису в акті про проведення відносно
неї службового розслідування
(а.с.61,117,118).

Виходячи з вищевикладеного, судова
колегія критично відноситься до
доводів позивачки,що вона була
ознайомлена з вищевказаним наказом про
її звільнення в лютому 2013 року, а
відмітку про ознайомлення не
поставила, оскільки директор
відповідача не надав їй такої
можливості.

З огляду на все вищевказане, твердження
позивачки щодо поважності пропуску нею
строку звернення до суду з даними
позовними вимогами не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні, у
зв'язку з чим, суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив позивачці в
задоволенні її заяви про поновлення
строку звернення до суду та в частині
позовних вимог про визнання незаконним
наказу про звільнення та поновлення на
роботі.

Крім того, судом вірно встановлено, що у
відповідності до копій дублікату
трудової книги ОСОБА_2 серії НОМЕР_1
(а.с.156-158), остання протягом 2012-2014 років
була офіційно працевлаштована та
працювала на посаді бухгалтера за
сумісництвом в Товаристві з обмеженою
відповідальністю «АСТАРТА 2012», а в
подальшому на посаді провідного
бухгалтера Товариства з обмеженою
відповідальністю «АСТАРТА 2012», з якої
була звільнена з 06 березня 2014 року у
зв'язку із закінченням строку
трудового договору, що підтверджується
відповідними наказами Товариства з
обмеженою відповідальністю «АСТАРТА
2012» від 11.10.2012 року за № 2-ок, від 01.04.2013
року за № 9-ок та від 06.03.2014 року за № 3-ок
(а.с.153-155). Таким чином, позивачка
працювала на підприємстві Товариства з
обмеженою відповідальністю «АСТАРТА
2012» та була офіційно працевлаштована.

Таким чином судова колегія вважає, що
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального чи процесуального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317,
319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м. Дніпропетровська від 09 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Судді