У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Дем'яносов М.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів,

в с
т а н о в и в:

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з вищевказаним позовом,
посилаючись на те, що згідно з рішенням
апеляційного суду м. Києва від 13 червня
2012 року відповідач зобов'язаний
щомісячно сплачувати аліменти на
утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
період його навчання у розмірі 1 тис.
грн., але не менше 30 % прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку,
починаючи з 7 квітня 2009 року до червня
2012 року, але не пізніше, ніж досягнення
ним 23 років. Проте відповідач рішення в
повному обсязі не виконував, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість за
аліментами станом на 01 грудня 2012 року в
розмірі 44 тис. грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила
суд стягнути з відповідача неустойку
(пеню) за прострочення сплати аліментів
за період з квітня 2009 року до листопада
2012 року в розмірі 301 510 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 05 червня 2013 року позов
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
ОСОБА_3 на її користь неустойку (пеню) за
прострочення сплати аліментів у
розмірі 100 тис. грн. та 994 грн.
95 коп. судового збору.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від
26 червня 2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, ухвалено нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить
скасувати рішення апеляційного суду,
мотивуючи свою вимогу порушенням судом
норм процесуального права й
неправильним застосуванням норм
матеріального права, та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при
виникненні заборгованості з вини
особи, яка зобов'язана сплачувати
аліменти за рішенням суду, одержувач
аліментів має право на стягнення
неустойки (пені) у розмірі одного
відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
апеляційний суд виходив із того, що
вина відповідача у несплаті аліментів
відсутня.

Апеляційний суд правильно встановив
характер спірних правовідносин сторін
у справі та застосував норми
матеріального права, які регулюють ці
правовідносини, вирішив спір з
урахуванням конкретних обставин
справи з дотриманням норм
процесуального права.

Із матеріалів касаційної скарги та
змісту оскаржуваних судових рішень
убачається, що скарга є
необґрунтованою і наведені в ній
доводи не дають підстав для висновків
щодо незаконності та неправильності
зазначених рішень судів першої та
апеляційної інстанцій та в основному
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті
касаційного провадження на рішення
апеляційного суду м. Києва
від 26 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути
заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
М.В. Дем'яносов