25.07.2014 Провадження по справі №
Справа
№ 380/657/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 року Тетіївський районний
суд Київської області в складі :

головуючого судді :
Косович Т.П.

при секретарі :
Козуб І.С.

за участю адвоката :
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Тетієві
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_4 про стягнення боргу ,-

В С
Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із названим
позовом в якому просить стягнути з
відповідача борг у розмірі 20 000 доларів
США, що станом на 22.04.2014 року становить
260 000 гривень, проценти за користування
грошовими коштами в розмірі 11 280
доларів США, що станом на 22.04.2014 року
становить 146 640 гривень та моральну
шкоду в розмірі 25 000 гривень. Позовні
вимоги мотивує тим, що 16.07.2008 року
відповідач взяв у нього в борг 15 000
доларів США, які обіцяв повернути
протягом місяця після вимоги про
повернення, а також до 16 числа щомісяця
сплачувати проценти в розмірі 3% від
суми боргу, що становить 450 доларів США.
03.02.2011 року він знову позичив
відповідачу 5000 доларів США, які
останній зобов»язувався повернути за
вимогою. Вказує, що ним 03.12.2013 року та в
подальшому повторно, на адресу
відповідача була направлена письмова
вимога про повернення коштів, яка була
отримана відповідачем 05.03.2014 року,
проте відповідачем, на даний час, борг
не повернутий, на регулярні усні вимоги
про повернення боргу відповідач не
реагує.

В судовому засіданні позивач та
представник ОСОБА_1 уточнили позовні
вимоги і просили суд стягнути із
відповідача борг у розмірі 20 000 доларів
США, що станом на 22.04.2014 року становить
224 949 гривень, проценти за користування
грошовими коштами в розмірі 11 280
доларів США, що станом на 22.04.2014 року
становить 126 871 гривень та моральну
шкоду в розмірі 25 000 гривень,
посилаючись на обгрунтування
викладенні в позовній заяві ( а.с.-30-32).

Відповідач в судове засідання не
з»явився, про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином за
адресою його місця проживання, що
зареєстроване у встановленому законом
порядку. За відсутності особи за такою
адресою вважається, що судовий виклик
або судове повідомлення вручене їй
належним чином.

Суд, розглянувши матеріали
справи, заслухавши пояснення позивача,
його представника, показання свідка та
дослідивши письмові докази вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, виходячи із наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено,
що 16 липня 2008 року відповідач позичив у
позивача грошові кошти сумі 15 000
доларів США, які обіцяв повернути
протягом місяця після вимоги про
повернення, а також до 16 числа щомісяця
сплачувати проценти в розмірі 3% від
суми боргу, що становить 450 доларів США,
про що написав відповідну розписку. (
а.с.-4)

03 лютого 2011 року відповідач знову
позичив у позивача 5000 доларів США , які
останній зобов»язувався повернути за
вимогою, про що свідчить боргова
розписка ( а.с.-5)

03 грудня 2013 року та повторно 20.02.2014 року
на адресу відповідача була направлена
письмова вимога про повернення коштів,
яка була отримана відповідачем 05.03.2014
року, проте відповідачем, на даний час,
борг не повернутий.( а.с.-8-11)

Свідок ОСОБА_3 підтвердив факт того, що
відповідач позичив у позивача грошові
кошти згідно розписок, які на даний час
не повернув.

Таким чином, аналізуючи зібрані по
справі і досліджені в суді докази, суд
вважає , що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково.

Так, відповідно до ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона (
позикодавець ) передає другій стороні (
позичальникові ) грошові кошти, а
позичальник зобов»язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів у строк та в порядку,
встановленому договором.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України
передбачає, що договір позики
укладається в письмовій формі, якщо
його сума не менш як у десять разів
перевищує встановлений законом розмір
неоподаткованого мінімуму доходів
громадян, на підтвердження укладення
договору позики може бути представлена
розписка позичальника про передання
йому позикодавцем визначеної грошової
суми.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на
підтвердження укладення договору
позики та його умов може бути
представлена розписка позичальника
або інший документ, який посвідчує
передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України
зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного Кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства. Якщо у зобов»язанні
вказаний строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (
термін). Якщо строк (термін) виконання
боржником обов»язку не встановлений
або визначений моментом пред»явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов»язок у
семиденний строк від дня пред»явлення
вимоги, якщо обов»язок негайного
виконання не виплаває із договору або
актів цивільного законодавства .

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов»язання.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що
позичальник зобов»язаний повернути
позикодавцеві позику ( грошові кошти у
такій самій сумі ), що були йому
передані позикодавцем у строк та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове
зобов»язання має бути виконане у
гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов»язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до роз»ясень, викладених у
Правовому висновку Верховного Суду
України про стягнення боргу за
договором позики від 18 вересня 2013 року,
за своєю суттю розписка про отримання в
борг грошових коштів є документом, який
видається боржником кредитору за
договором позики, підтверджуючи як
його укладення, так і умови договору, а
також засвідчуючи отримання боржником
від кредитора певної грошової суми або
речей. Досліджуючи боргові розписки чи
договори позики, суди повинні виявляти
справжню правову природу укладеного
договору, незалежно від найменування
документа, і, залежно, від установлених
результатів робити відповідні правові
висновки.

Згідно зі ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень, а суд
відповідно до ст.11 п.1 ЦПК України
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, суд вважає, що сума боргу в
розмірі 20 000 доларів США, що станом на
22.04.2014 року, з урахуванням офіційного
курсу гривні до долара США 1124,7453
становить 224 949 гривень підлягає
стягненню із відповідача. Разом з тим,
вимоги позивача про стягнення
процентів за користування грошима в
розмірі 11 280 доларів США, що
еквівалентно 126 871 гривень, виходячи із
розрахунку наданого позивачем за 2013
рік і 5 місяців 2014 року із суми боргу 20 000
доларів США підлягають задоволенню
лише в частині стягнення 3% від суми
боргу 15 000 доларів США, що становить 450
доларів США відповідно до умов
розписки від 16 липня 2008 року, а
поскільки розписка від 03.02.2011 року не
містить умов про сплату 3% від суми
боргу в розмірі 450 доларів США, то в цій
частині вимоги позивача є
безпідставними.

Виходячи із вищевикладеного, суд
вважає за необхідне провести свої
розрахунки заборгованості з
урахуванням періоду за 2013 рік та 4
місяці 2014 року. Так, станом на 22.04.2014
року курс гривні до долара США
становив 1124,7453, тому розмір
заборгованості із 20 000 доларів США
становить 224 949 гривень ( 20 000 х 1124,7453) .
Сплата відсотків за користування
коштами у розмірі 15 000 доларів США, що
визначена в розмірі 450 доларів США
передбачена лише розпискою від 16.07.2008
року, тому стягненню підлягають
проценти за 16 місяців ( 2013 рік та 4
місяці 2014 року) із суми 15 000 доларів США,
що становить 7200 доларів США ( 16 х 450), які
станом на 22.04.2014 року з урахуванням
курсу гривні до долара США 1124,7453
еквівалентні 80 981 гривень.

Вирішуючи питання про стягнення
моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень,
суд вважає, що в цій частині позов не
ґрунтується на положеннях договору та
закону, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України
передбачено, що в разі порушення
зобов»язання настають правові
наслідки, встановлені договором
законом, зокрема, відшкодування
збитків та моральної шкоди. В укладених
між сторонами розписках не передбачено
право кредитора на відшкодування
позичальником моральної шкоди у
випадку неповернення боргу чи його
прострочення. Правова норма ст.23 ЦК
України, яка передбачає право особи на
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок порушення її прав,
характер моральної шкоди, способи та
розмір її відшкодування , є загальною
для всіх цивільних правовідносин.
Спеціальна норма закону, яка б
передбачала право на відшкодування
моральної шкоди у відносинах позики
цивільним законодавством України не
передбачена.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31
березня 1995 року « Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди», спори про
відшкодування заподіяної фізичній чи
юридичній особі моральної (немайнової)
шкоди розглядаються при порушенні
зобов»язань, які підпадають під дію
Закону « Про захист прав споживачів» чи
інших законів, що регулюють такі
зобов»язання, і передбачають
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди.

Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з
відповідача необхідно стягнути на
користь держави 2 587 гривень судового
збору .

Керуючись: ст.10,60,88,208,209,212-215,294 ЦПК
України, ст. 526,530, 625,1046-1049 Цивільного
Кодексу України, суд ,-

В
И РІ ШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення боргу - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий 27
березня 2009 року Тетіївським РВ ГУ МВС
України в Київській області, ІПН №
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3,
жителя АДРЕСА_2 борг в розмірі 224 949 (
двісті двадцять чотири тисячі
дев»ятсот сорок дев»ять) гривень, 80 981 (
вісімдесят тисяч дев»ятсот вісімдесят
одну) гривню відсотків, а всього 305 930 (
триста п»ять тисяч дев»ятсот тридцять)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя
АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий 27
березня 2009 року Тетіївським РВ ГУ МВС
України в Київській області, ІПН №
НОМЕР_1 на користь держави 2587 ( дві
тисячі п»ятсот вісімдесят сім) гривень
судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Апеляційна на скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: Т. П. Косович