АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4213/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Самсонова В. В. Доповідач -
Дерев'янко О.Г. Категорія 25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Дерев'янка О.Г.,

суддів: Черненкової Л.А.,
Петешенкової М.Ю.,

при секретарі: Філіній Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішенння Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровськ від 11
березня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до
акціонерного товариства «Стархова
компанія «АХА Страхування», треті
особи: акціонерний комерційний
інноваційний банк «Укрсиббанк»,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Вердикт Фінанс» про
зобов'язання виконати умови
страхового договору

ВСТАНОВИЛА :

В квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із вказаним позовом до АТ «СК «АХА
Страхування», в обґрунтування якого
зазначив, що 19.08.2009 року між ним та АТ
«СК «АХА Страхування» було укладено
договір страхування транспортного
засобу (ИБ № 1116531) автомобіля «Mitsubishi
Padjero», 2008 року випуску, державний номер
НОМЕР_1. На підставі цього договору
позивачем було сплачено страхові
платежі на користь відповідача, а
відповідач зобов'язався здійснити
страхове відшкодування при настанні
страхового випадку.

Позивач у позові зазначив, що 18.08.2009
року ним була надана довіреність
ОСОБА_3 на право управляння та
користування автомобілем, який
належить йому згідно кредитного
договору і договору застави від 29.01.2008
року, та останній обіцяв здійснювати
подальшу оплату поточних платежів
згідно графіка і таким чином викупити
автомобіль. Однак шляхом обману
заволодів автомобілем, що стало
підставою для звернення до органів
внутрішніх справ, та порушення
кримінальної справи по факту
незаконного заволодіння транспортним
засобом.

15 вересня 2009 року з транспортним
засобом позивача стався страховий
випадок, передбачений п. 15.2.1. договору
страхування «Викрадення». Він
звернувся до відповідача для
здійснення останнім страхового
відшкодування за вищевказаним фактом,
але відповідач відмовив з посиланням
на те, що вказана подія не є страховою,
тому позивач просив суд зобов'язати АТ
«СК «АХА Страхування» виконати
зобов'язання за договором страхування
транспортного засобу від 19.08.2009 року та
сплатити передбачене ним страхове
відшкодування.

Рішенням Красногвардійського
районного суду м.Дніпропетровськ від 11
березня 2014 року в задоволенні позовної
заяви ОСОБА_2 до АТ «СК «АХА
Страхування», треті особи: АКІБ
«Укрсиббанк», ТОВ «Вердикт Фінанс» про
зобов'язання виконати умови
страхового договору - відмовлено.

В апеляцiйнiй скарзi ОСОБА_2 ставить
питання про скасування рішення суду та
ухвалення нового по суті позовних
вимог з тих пiдстав, що судом першої
інстанції при ухваленні рішення
порушено норми матеріального та
процесуального права.

Перевiривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегiя суддiв вважає, що скарга
підлягає відхиленню, а рішення суду
залишенню без змін з наступних пiдстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалами справи
наступне.

19 серпня 2009 року між ОСОБА_2 та АТ «СК
«АХА Страхування» був укладений
договір страхування транспортного
засобу ИБ № 1116531 (далі за текстом
Договір), яким був застрахований
автомобіль «Mitsubishi Pajero», 2008 року
випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_2,
колір чорний, реєстраційний номер
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2
Відповідно до п. 4 Договору
вигодонабувачем є АКІБ «Укрсиббанк» м.
Харків.

Відповідно до п. 20.14 Договору при
визначені Страховиком події
«страховим випадком» страхове
відшкодування виплачується протягом 10
днів з дні скаладання страхового акту
особі, вказаній у листі вигодо
набувача. Якщо вигодонабувачем є Банк
на підставі кредитного договору,
договору застави, то розмір суми
відшкодування сплачується
вигодонабувачу… (а.с.8-12).

Позивач у позові зазначив, що 18 серпня
2009 року ним була надана довіреність
ОСОБА_3 на право управляння та
користування автомобілем, який
належить йому згідно кредитного
договору від 29.01.2008 року, та останній
обіцяв здійснювати подальшу оплату
поточних платежів згідно графіка і
таким чином викупити автомобіль. Однак
шляхом обману заволодів автомобілем,
що стало підставою для звернення до
органів внутрішніх справ, та порушення
кримінальної справи по факту
незаконного заволодіння транспортним
засобом.

Позивач вказав, що він звернувся з
відповідною заявою до органів
внутрішніх справ і постановою старшого
слідчого СУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 15.02.2010
року була порушена кримінальна справа
зі слів позивача за фактом незаконного
заволодіння транспортним засобом, який
належить ОСОБА_2 за ознаками злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. При
цьому вбачається, що кримінальна
справи порушена за ознаками злочину
передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України по
заяві ОСОБА_2 в якій він не повідомив
слідчі органи проте кому саме він
добровільно передав автомобіль, хоча
про це йому було відомо, коли він
надавав ОСОБА_3 довіреність. (а.с.16)

Постановою слідчого СУ ГУМВС України в
Дніпропетровській області від 15.11.2010
року кримінальну справу за ознаками ч. 3
ст. 289 КК України за фактом незаконного
заволодіння транспортним засобом, який
належить ОСОБА_2 закрито, порушено
кримінальну справу за ч. 2 ст. 192 КК
України. (а.с.17-18)

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 тільки 06.10.2011 року звернувся до
Акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» із заявою
про настання страхового випадку для
відшкодування страхової виплати.
(а.с.36-37)

Згідно з ст. 8 Закону України «Про
страхування», Страховим випадком є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) і страхувальнику,
застрахованій особі або іншій тертій
особі.

Судом першої інстанції правильно в
рішенні зазначено, що оскільки
позивачем не були надані відповідачу
(Страховику) всі необхідні документи,
відповідач листами від 11.11.2011 року за
вих. № 7404/12ЦВ, від 14.12.2011 року за вих. №
8229/12ЦВ та від 26.12.2011 року за вих. № 8467/12ЦВ
та № 8466/12ЦВ - останній повідомив
позивача про необхідність надання
повного пакету документів, що
передбачені умовами укладеного
Договору страхування транспортного
засобу ИБ № 1116531 від 18.08.2009 року. (а.с.38-41)

Відповідно до пп. 19.1.4. та пп. 19.1.7.
Договору страхування транспортного
засобу ИБ № 1116531 від 18.08.2009 року, для
підтвердження настання страхового
випадку та визначення розміру завданих
збитків Страхувальник зобов'язаний
надати Страховику у разі настання
страхової події за ризиком
«Викрадення» наступні документи:
Довідку РВВС про викрадення
транспортного засобу (обов'язково
повинні бути вказані прізвище, ім'я та
по батькові власника (користувача)
транспортного засобу, державний номер,
номери номерних агрегатів, місце та час
викрадення); Постанову про порушення
(або відмову в порушенні) кримінальної
справи. Копії правовстановлюючих
документів на транспортний засіб.

Відповідно до п. п. 20.2. 20.4. Договору
страхування транспортного засобу ИБ №
1116531 від 18.08.2009 року, страхове
відшкодування сплачується
Страхувальнику тільки після того, як
повністю будуть встановлені причини та
розмір збитку. Страхувальник
зобов'язаний надати Страховику усі
необхідні документи, що підтверджують
причини та розмір збитку, перелік яких
наведено в розділі 19 даного Договору.
Ненадання вказаних документів дає
Страховику право відмовити у виплаті
відшкодування як в цілому, так і в
частині збитку, не підтвердженій
такими документами. Виплата за ризиком
«Викрадення» здійснюється лише за
умови порушення кримінальної справи
згідно чинного законодавства не
раніше, ніж через два місяці після
отримання необхідних документів
згідно розділу 19 даного Договору, і
такі документи позивачем відповідачу
не надано.

Таким чином, судом першої інстанції
вірно зазначено, що подія, яка сталася з
застрахованим автомобілем не підпадає
під страховий випадок за ризиком
«Викрадення».

Крім того, згідно з пп. 21.4.15 п. 21.4
Договору страхування транспортного
засобу ИБ № 1116531 від 18.08.2009 року,
Страховик має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування, якщо
Страхувальник не надав у разі
викрадення транспортного засобу
основний та/або додатковий комплекти
ключів до замку запалювання
транспортного засобу, ключі
механічного протиугінного пристрою
та/або пристрою дистанційного
управління протиугінною системою
та/або документи, що надають право на
управління застрахованим транспортним
засобом (в тому числі, але не виключно:
свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, довіреність,
тимчасовий реєстраційний талон,
подорожній лист службового автомобіля)
за виключенням викрадення
транспортного засобу шляхом грабежу
та/або розбою).

Судом правильно зазначено, що в
порушення вимог Договору ОСОБА_2 не
надав відповідачу (Страховику)
вищевказані документи та додатковий
комплекти ключів до замку запалювання
транспортного засобу. Належних доказів
надання позивачем відповідачу
вищевказаних документів та
додаткового комплекту ключів до замку
запалювання транспортного засобу, суду
не надано.

Згідно з пп. 21.2.20 п. 21.2 Договору
страхування транспортного засобу ИБ №
1116531 від 18.08.2009 року, до випадків, що не є
страховими відносяться збитки, що
виникли внаслідок добровільної
передачі Страхувальником (водієм
застрахованого транспортного засобу)
основного та/або додаткового
комплектів ключів до замку запалювання
транспортного засобу будь-якій особі
(окрім збитків внаслідок ДТП при
керуванні застрахованим транспортним
засобом на законних підставах).

Таким чином, даний випадок не є
страховим, оскільки позивач
(Страхувальник) добровільно передав
свій автомобіль ОСОБА_3, що не
заперечувалось сторонами у справі та
визнано самим позивачем в його
позовній заяві, а тому вищевказані
обставини доказуванню не підлягають на
підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Також, під час укладення Договору між
позивачем та відповідачем було
визначено особу яка може зазнати
збитків у результаті настання
страхового випадку, для отримання
страхового відшкодування.

Відповідно до п. 4 Договору страхування
транспортного засобу ИБ № 1116531 від
18.08.2009 року, вигодонабувачем по даному
договору є Акціонерний комерційний
інноваційний банк «Укрсиббанк» (а.с.8),
на підставі Договору про надання
споживчого кредиту і застави
транспортного засобу № 0 від
29.01.2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 985 ЦК України,
Страхувальник має право при укладенні
договору страхування призначити
фізичну або юридичну особу для
одержання страхової виплати
(вигодонабувача), а також замінювати її
до настання страхового випадку, якщо
інше не встановлено договором
страхування.

Таким чином, оскільки вигодонабувачем
є АКІБ «Укрсиббанк», позивач
(Страхувальник) може мати право вимоги
за спірним договором лише на підставі
уповноваження його належним чином
вигодонабувачем.

Проте, вигодонабувач не наділив
позивача повноваженнями щодо права
вимоги за спірним договором до
відповідача, тому позивач не має права
на одержання страхової виплати, що
узгоджується з листом Верховного суду
України «Судова практика розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування» від 19.07.2011 року.

Також, відповідно до пп. 18.1.3 п. 18.1
Договору страхування транспортного
засобу ИБ № 1116531 від 18.08.2009 року, в разі
настання передбаченої у п. 15.2 Договору
події, Страхувальник зобов'язаний
протягом 3-х робочих днів з моменту
настання події письмово сповістити про
це Страховика шляхом надання
Повідомлення про страховий випадок
встановленої Страховиком форми. У
випадку, коли виконання вказаних вимог
було неможливим, Страхувальник повинен
довести це документально (п. 18.1.3.
Договору).

Так, подія, яку позивач визначив, як
страхову сталася 18.08.2009 року, але з
повідомленням про настання такої події
позивач звернувся до Страховика лише
06.10.2011 року (а.с.36-37), тобто більше ніж
через два роки після настання події.

Таким чином, позивач не виконав
обов'язки покладені на нього спірним
договором.

Щодо заяви позивача про те, що
заявлений випадок також може бути
кваліфікований за ризиком «збитки
внаслідок інших подій» - викрадення
окремих складових частин
транспортного засобу чи додаткового
обладнання (вказаного в п. 6 Договору), а
також пошкодження або знищення (повна
загибель) транспортного засобу, його
окремих складових частини чи
додаткового обладнання (вказаного в п. 6
Договору) внаслідок протиправних дій
третіх осіб, передбачених Кримінальним
кодексом України; пошкодження або
знищення (повна загибель)
транспортного засобу, його окремих
складових частин чи додаткового
обладнання (вказаного в п. 6 Договору)
внаслідок стихійного лиха (бурі,
урагану, смерчу, повені, затоплення,
паводку, зливи, граду, селю, землетрусу,
зсуву, оповзню, осідання грунту, обвалу,
лавини, незвичайних для даної
місцевості морозів та великих
снігопадів, дії підґрунтових вод,
шторму, цунамі, удару блискавки та
інших надзвичайних явищ природи),
пожежі або вибуху, нападу тварин,
падіння предметів на транспортний
засіб (дерев, снігу, льоду, стовпів,
рекламних щитів та ін.), попадання
каміння або інших предметів, що
відлетіли з-під коліс транспортного
засобу, зовнішнього фізичного виливу
інших випадкових, раптових та
непередбачуваних подій (окрім вказаних
в п. 15.2.1, п. 15.2.2 Договору), якщо такі
події не є виключенням із страхових
випадків згідно з цього Договору
(розділ 21).

Судом правильно зазначено, що дане
твердження є помилковим та не
відповідає умовам Договору, оскільки,
протиправність дій третіх осіб,
передбачених КК України, повинно
полягати у завданні збитків
Страхувальнику внаслідок викрадення
окремих складових частин
транспортного засобу чи додаткового
обладнання, а також пошкодження або
знищення (повна загибель)
транспортного засобу, його окремих
складових частини чи додаткового
обладнання.

Відповідно до п. 24.4 Договору
страхування транспортного засобу ИБ №
1116531 від 18.08.2009 року, повна загибель
транспортного засобу - випадок коли
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу
перевищує 70% його дійсної вартості на
момент укладення Договору або
перевищує різницю між страховою сумою,
встановленою на відповідний період
надання послуг, та вартістю залишків
транспортного засобу.

Отже, оскільки заявлений випадок не
пов'язаний з викрадення окремих
складових частин транспортного засобу
чи додаткового обладнання, а також з
пошкодженням або знищенням (повною
загибеллю) транспортного засобу,
кваліфікація даного випадку за ризиком
«збитки внаслідок інших подій» (пп. 15.2.3.
Договору) є неможливою.

Крім всього вищевказаного, пунктом 16.1.
Договору страхування транспортного
засобу ИБ № 1116531 від 18.08.2009 року
передбачено, що у випадку сплати
страхового платежу за Договором
одноразово в розмірі згідно з п. 13.2.
Договору, Договір набуває чинності з
дати, вказаної в п. 10, але не раніше дня,
наступного за днем сплати
Страхувальником страхової премії в
повному обсязі на рахунок Страховика
або Повіреного, та діє до 24-00 години дня,
зазначеного в п. 10 Договору, як дата
закінчення його дії.

Відповідно до п. 10 Договору страхування
транспортного засобу ИБ № 1116531 від
18.08.2009 року, договір діє з 00 годин 00
хвилин 19.08.2009 року до 24 годин 00 хвилин
18.08.2010 року (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України,
строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору.

Проте, як було встановлено в судом
першої інстанції, подія, яку позивач
визначив, як страхову, сталася 18.08.2009
року, що визнано самим позивачем в його
позовній заяві та підтверджується
постановами старшого слідчого СУ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
від 15.02.2010 року та від 15.11.2010 року
(а.с.16-18).

Таким чином, на момент події вказаної
позивачем, а саме заволодіння
громадянином ОСОБА_3 автомобіля «Mitsubishi
Pajero», 2008 року випуску, номер кузова
(шасі) НОМЕР_2, Договір страхування
транспортного засобу ИБ № 1116531 від
18.08.2009 року ще не вступив в свою дію.

За таких обставин доводи апеляційної
скарги ОСОБА_2 стосовно настання
страхового випадку (до яких
відносяться:викрадення, збитки
внаслідок ДТП, збитки внаслідок інших
подій) не можуть бути прийняти до уваги
судом, оскільки як вказано вище для
надання страхового відшкодування
підстави відсутні.

Вирішуючи спір, який виник між
сторонами, суд першої інстанції в
достатньо повному обсязі з'ясував
права та обов'язки сторін, обставини
справи, перевірив доводи сторін та дав
їм належну правову оцінку, постановив
рішення, яке відповідає вимогам закону.
Висновки суду достатньо обґрунтовані і
підтверджені наявними в матеріалах
справи письмовими доказами та
поясненнями самих сторін.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
не спростовують висновків місцевого
суду, зводяться до переоцінки доказів і
незгоди із висновками суду щодо
обставин справи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України,
виключне право оцінки доказів належить
суду, який має оцінювати докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.

Судом апеляційної інстанції не
встановлено порушень матеріального
або процесуального закону, які могли б
потягти за собою скасування рішення
суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
є необґрунтованими, а рішення суду
відповідає вимогам закону та
матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного
суду м.Дніпропетровськ від 11 березня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді :