АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/8267/2014
інстанції: Лозинська М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10липня 2014 року
Апеляційний суд міста Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Солом'янського районного
суду міста Києва від 15 січня 2014 року у
справі за позовом публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк» до ОСОБА_2 про стягнення
кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2012 року ПАТ «Родовід Банк»
звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2,
в якому просило стягнути з останньої
заборгованість за кредитним договором
№ 77.1/АА-454.07.2 від 18 липня 2007 року у
розмірі 171025,77 грн., а також судовий збір
1 710,25 грн.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач вказував на те, що у зв'язку з
неналежним виконанням взятих на себе
зобов'язань по укладеному кредитному
договору, утворилась заборгованість,
яка станом на 23 жовтня 2012 року
становить 21 396 доларів США 94 центи, що в
еквіваленті дорівнює 171 025,77 грн. та
складається з:

- поточної заборгованості за кредитом у
сумі 7 673,00 долара США, що в еквіваленті
дорівнює 61 330,29 грн.;

- простроченої заборгованості по
кредиту у сумі 7 941,62 доларів США, що
складає 63 447,37 грн.;

- суми простроченої заборгованості за
процентами по кредиту, що становить 1
264,40 долара США, що в еквіваленті
складає 10 106,35 грн.;

- суми пені за несвоєчасне погашення
кредитної заборгованості 4 033,86 доларів
США, що в еквіваленті складає 3 869,12 грн.;

- суми трьох процентів річних від суми
простроченої кредитної заборгованості
484,06 доларів США, що в еквіваленті
складає 3 869,12 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року
вказаний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Родовід Банк» заборгованість за
кредитним договором в розмірі 151 882,42
грн. та 1 518,82 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, просить рішення
суду скасувати в частині стягнення
пені, судовий збір покласти на
позивача.

Апелянт посилалася на ті обставини, що
має сумніви в правильності нарахування
суми пені та вважає вимоги банку в цій
частині недоведеними, у зв'язку із чим
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню в частині.

В суді апеляційної інстанції
представник ПАТ «Родовід Банк»
-Трофімець Ю.І. проти апеляційної
скарги заперечував, просив рішення
Солом'янського районного суду міста
Києва від 15 січня 2014 року в
оскаржуваній частині залишити без
змін.

Відповідач, належним чином повідомлена
про дату, час та місце судового
розгляду, в судове засідання не
прибула, звернулася до суду з
клопотанням про перенесення розгляду
справи у зв'язку із виїздом у
відрядження за межі м. Києва. Проте
доказів на підтвердження зазначеного
суду не надано, а тому колегією суддів
неявку позивача визнано неповажною.

Перевіривши законність оскаржуваного
рішення в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів не знаходить
підстав для її задоволення з таких
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Враховуючи, що ОСОБА_2 просить
скасувати рішення суду першої
інстанції лише в частині стягнення
пені, межами апеляційного розгляду є
перегляд рішення лише у зазначеній
частині.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

При розгляді справи судом встановлено,
що 18 липня 2007 року між ВАТ «Родовід
Банк» (ПАТ «Родовід Банк») та ОСОБА_2
укладено кредитний договір № 77.1/АА-
454.07.2, згідно з яким банк відкрив
відповідачу відновлювальну кредитну
лінію на загальну суму 30 605 доларів США
терміном до 18 липня 2014 року на купівлю
автомобіля.

Відповідно до п.1.5 кредитного договору,
процентна ставка за кредитом
встановлюється у розмірі 12,5 % річних.

Згідно з п.3.1 договору відповідач взяв
на себе зобов'язання починаючи з місяця
наступного за звітним, щомісяця до 10-го
числа (включно) кожного календарного
місяця, частково погашати
заборгованість за кредитом у розмірі 364
долара США.

Згідно з п.3.3 договору позичальник
зобов'язується сплачувати банку
нараховані проценти за користування
кредитом. За порушення строків
(термінів) повернення кредиту та /або
сплати процентів за користування
кредитом, та у відповідності до п.3.9
кредитного договору, зобов'язується
сплачувати банку пеню за кожен день
прострочки у розмірі подвійної
процентної ставки, встановленої
пунктом 1.5 кредитного договору від суми
простроченого платежу.

Колегія суддів дійшла висновку про
законність та обґрунтованість
висновків суду щодо того, що
заслуговують на увагу доводи
відповідача про застосування строку
позовної давності з приводу вимог про
стягнення пені за несвоєчасне
погашення кредитної заборгованості,
оскільки такі вимоги заявлені за
межами строків спеціальної позовної
давності, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, яка встановлює щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу пені)
спеціальну позовну давність у строк
один рік.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що позивачем заявлені
вимоги про стягнення пені за період з 11
вересня 2007 року по 23жовтня 2012 року, що
значно перевищує строк давності для
таких вимог.

Таким чином, з урахуванням дати
звернення до суду з позовом, з
відповідача підлягає стягненню пеня з
23 жовтня 2011 року по 23 жовтня 2012 року,
пеня за несвоєчасне погашення кредиту
у розмірі 1497,15 доларів США та пеня за
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом 145,45 доларів США,
що в загальному розмірі становить 1 642,6
доларів США та еквівалентно 13 129,30
гривень.

Не приймаються до уваги апеляційним
судом доводи апеляційної скарги з
приводу неналежності визначення суми
пені за несвоєчасне погашення
кредитної заборгованості, оскільки
судом вірно застосовано положення
статті 258 ЦК України.

Посилання апелянта на сумніви у
належному визначенні розміру
стягнення у зазначеній частині не
знайшли свого підтвердження при
апеляційному розгляді справи. Колегія
суддів бере до уваги ті обставини, що
позичальник фактично погодився з
висновками суду щодо необхідності
стягнення заборгованості, що
утворилася перед банком, оскільки
рішення суду оскаржується лише в
частині. В той же час інших розрахунків
або доказів на спростування
визначеного розрахунку заборгованості
в частині пені суду не надано.

Інші доводи, наведені в апеляційній
скарзі, не відносяться до підстав, з
якими процесуальне законодавство
пов'язує можливість скасування або
зміни оскаржуваного рішення.

Судом правильно вирішено питання про
розподіл судових витрат у справі у
відповідності до вимог статті 88 ЦПК
України.

Підстав до скасування рішення суду в
оскаржуваній частині передбачених
статтею 309 ЦПК України при апеляційному
розгляді не встановлено.

З огляду на викладене та у зв'язку із
тим, що суд першої інстанції правильно
застосував норми матеріального права
апеляційна скарга має бути відхилена
на підставі пункту першого частини 1
статті 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 15 січня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання законної
сили.

Головуючий :
І.М. Вербова

Судді :
Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко