Справа № 642/5992/14-ц
Провадження № 2-о/642//74/14
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

18 липня 2014 року суддя Ленінського
районного суду м. Харкова Вікторов В.В.,
розглянувши заяву ОСОБА_1, зацікавлені
особи: Солоницівська селищна рада,
Головне управління земельних ресурсів
Харківського обласного управління
Госземагентства в м. Харкові, Головне
управління земельних ресурсів про
встановлення факту, що має юридичне
значення,-

В с т а н о в и в:

У липні заявник ОСОБА_1 звернулася до
суду з заявою в порядку окремого
провадження, в якій просить встановити
факт, що має юридичне значення, а саме:
визначити, що згідно з рішенням
Солоницівської селищної ради від 14.05.1996
року № 245 земельна ділянка, площею 0,08
га, розташована по АДРЕСА_1 передана
безоплатно у приватну власність ОСОБА_1
для індивідуального будівництва.

В обгрунтування своєї заяви зазначила,
що рішенням Солоницівської селищної
Ради народних депутатів від 11.04.1995 року
№ 234 їй була виділена земельна ділянка
площею 0,08 га в АДРЕСА_1 для
індивідуального будівництва. В 1996 році
вона звернулася із заявою до
Солоницівської селищної Ради про
приватизацію цієї земельної ділянки і
селищна рада ухвалила рішення від
14.05.1996 року № 245 «Про приватизацію
земельних ділянок» та відповідно цього
рішення земельна ділянка, яка була у її
користуванні їй була передана
безоплатно у приватну власність. На
підставі рішення Солоницівської
селищної Ради був виготовлений
державний акт про право приватної
власності на землю, який був
зареєстрований в Книзі записів
державних актів про право приватної
власності на землю за № 704 від 30.12.1996
року, але в цьому державному акті був
додатковий запис щодо цільового
призначення земельної ділянки, а саме:
в рішенні Ради було вказано, що земля
передається «для індивідуального
будівництва», а в державному акті
додатково записано «та ведення
особистого підсобного господарства». У
зв'язку з розбіжностями у запису,
необхідно встановити факт, що земельна
ділянка була передана у безоплатну
приватну власність ОСОБА_1 для
індивідуального будівництва.

Відповідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме
провадження це вид непозовного
цивільного судочинства, в якому суд при
розгляді безспірних справ встановлює
юридичні факти або обставини з метою
захисту охоронюваних законом
інтересів громадян і організацій.

Статтею 256 ЦПК України визначено
перелік справ про встановлення фактів,
що мають юридичне значення, які
підлягають розгляду судом у порядку
окремого провадження. Викладений
перелік справ, що розглядаються судами
у порядку окремого провадження, не є
вичерпним.

Як вбачається з матеріалів заяви,
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою в
порядку окремого провадження, в якій
просить визначити, що згідно з рішенням
Солоницівської селищної ради від 14.05.1996
року № 245 земельна ділянка, площею 0,08
га, розташована по АДРЕСА_1 передана
безоплатно у приватну власність ОСОБА_1
для індивідуального будівництва.

Відповідно до ст. 116 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено
підстави й порядок набуття громадянами
і юридичними особами права власності
та права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності.

Державний акт на право приватної
власності на землю видається на
підставі рішення органу місцевого
самоврядування або органу виконавчої
влади, тому вирішення питання про
правомірність видачі державного акта
безпосередньо залежить від законності
рішення, на підставі якого такий акт
виданий, і дотримання вимог,
передбачених земельним
законодавством, зокрема статтями 116, 118
ЗК України (постанови Судової палати у
цивільних справах Верховного Суду
України: від 18 вересня 2013 р. у справі №
6-92цс13; від 23 жовтня 2013 р. у справі №
6-93цс13).

Відповідно до змісту ст. 20 ЗК України
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватної власності,
цільове призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки без надання дозволу
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування на його
розроблення. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
розробляється в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
провадження у справі, якщо з заяви про
встановлення факту, що має юридичне
значення, вбачається спір про право.

Як вбачається із заяви, заявниця
просить по суті змінити текст,
зазначений у Державному акті на право
приватної власності на землю, змінивши
цільове призначення земельної ділянки.
Вимога заявниці не підлягає вирішенню
в порядку окремого провадження. У
випадку незгоди заявниці із Державним
актом на право приватної власності на
землю, заявниця не позбавлена права
оскаржити даний акт в порядку,
визначеному діючим законодавством.

Таким чином, у відкритті провадження по
справі слід відмовити, оскільки заява
не підлягає розгляду в порядку
окремого провадження.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 122 ЦПК
України ухвала про відмову у відкритті
провадження по справі повинна бути
невідкладно надіслана позивачеві
разом із заявою та всіма доданими до
неї матеріалами.

На підставі вищезазначеного, керуючись
ч. 4 ст. 256 , п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в:

У відкритті провадження у справі за
заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи:
Солоницівська селищна рада, Головне
управління земельних ресурсів
Харківського обласного управління
Госземагентства в м. Харкові, Головне
управління земельних ресурсів про
встановлення факту, що має юридичне
значення - відмовити.

Зобов'язати УДКСУ у Ленінському районі
м. Харкова Харківської області
повернути ОСОБА_1, сплачену суму
судового збору у розмірі 121 (сто
двадцять одна) грн. 80 коп. за квитанцією
№ 2-13001F/1 від 15.07.2014 року (платник: ОСОБА_1,
код платника: 0, банк платника:
Харківське Центральне відділення ЦФ
ПАТ «Марфін Банк», отримувач УДКСУ у
Ленінському районі м. Харкова 22030001, код
отримувача коштів 37999696, банк
отримувача ГУ ДКСУ у Харківській
області, МФО 851011, поточний рахунок
0006).

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Харківської області
через Ленінський районний суд м.
Харкова шляхом подачі в 5-денний строк
апеляційної скарги з дня отримання
копії ухвали.

Суддя
В.В. Вікторов