Справа № 461/1014/14
Головуючий у 1 інстанції: Государський
Провадження № 22-ц/783/3552/14
Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області в
складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Бакуса В.Я., Гірник Т.А.,

секретар: Глинський О.А.,

за участі представника позивача
Галицької РА ЛМР - Пітецької Н.О.,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, третьої
особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Львові цивільну
справу за апеляційною скаргою
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради на рішення
Галицького районного суду м. Львова від
24 березня 2014 року у справі за позовом
Галицької районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_3,
треті особи - Львівське комунальне
підприємство «Снопківське», ОСОБА_5 про
зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а :

рішенням Галицького районного суду м.
Львова від 24 березня 2014 року в
задоволенні позову Галицької районної
адміністрації Львівської міської ради
до ОСОБА_3, треті особи - Львівське
комунальне підприємство
«Снопківське», ОСОБА_5 про зобов'язання
до вчинення дій - відмовлено.

Дане рішення оскаржила Галицька
районна адміністрація ЛМР.

В своїй апеляційній скарзі
просять рішення скасувати та ухвалити
нове рішення, яким позов Галицької
районної адміністрації Львівської
міської ради задовольнити. Вважають, що
рішення ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи і таким, що
підлягає скасуванню. Зазначають, що в
рішенні вказано, що відповідач
неодноразово зверталася до органів
місцевого самоврядування з проханням
узаконити здійснене нею
перепланування, проте відповіді не
отримувала. Насправді відповідач не
зверталася для узаконення самовільно
влаштованого каміну та витяжної труби
та нею не було представлено жодного
доказу на підтвердження протилежного.
Крім цього, постановою
адміністративної комісії Галицької
районної адміністрації ЛМР № 83 від
05.06.2013р. на ОСОБА_3 за ст. 150 КУпАП
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу за порушення правил
експлуатації житлових будинків та
самовільне перепланування квартири
АДРЕСА_1, а саме у житловій кімнаті
вказаної квартири збудовано камін,
витяжну трубу від каміна виведено
через горищне перекриття, горище та
покрівлю на будинку АДРЕСА_1. 27.06.2013 року
розпорядженням голови Галицької
районної адміністрації ЛМР № 264
затверджено висновок міжвідомчої
комісії Галицького району та
зобов'язано ОСОБА_3 за власні кошти
демонтувати самовільно влаштований
камін. Дане розпорядження та постанова
на даний момент є чинними та
відповідачем не оскаржувалися. Також,
судом не враховано, що для влаштування
каміну та витяжної труби необхідно
отримати дозвіл органу місцевого
самоврядування та з'ясувати чи таке не
порушить права третіх осіб - мешканців
даного будинку.

В судове засідання представник третьої
особи ЛКП «Снопківське» не з'явився,
однак колегія суддів вважала за
можливе проводити розгляд справи у
його відсутності, враховуючи, що
вказана третя особа належним чином
повідомлялась про час та місце
судового розгляду, клопотань про
відкладення розгляду справи від них не
надходило, доказів, що свідчили б про
поважність причин неявки їх
представника представлено не було та
зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача та третьої особи
на підтримання апеляційної скарги,
відповідача та її представника в
заперечення скарги, дослідивши
матеріали справи в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга до
задоволення не підлягає з таких
підстав.

Як вбачається із позовної заяви
Галицька РА ЛМР звернулась в суд із
даним позовом, у якому просила
зобов'язати відповідача за власні
кошти демонтувати самовільно
влаштований камін в квартирі АДРЕСА_1

Колегія суддів, вважає рішення суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні даного позову
обґрунтованими та таким, що відповідає
вимогам закону та матеріалам справи, а
доводи скарги відповідно
безпідставними.

Дійсно, як вбачається із матеріалів
справи та ніким із осіб, що беруть
участь у справі не оспорювалось, у
квартирі АДРЕСА_1 піднаймачем у якій
зареєстрована відповідач, самовільно
влаштовано камін із під'єднаним
димовим стояком (трубою) про демонтаж
яких подано позов. Камін влаштований на
місці передбаченої згідно технічної
документації на квартиру опалювальної
печі (поверховий план 4 поверху будинку
АДРЕСА_1 а.с. 6). Відповідач була
притягнута до адміністративної
відповідальності за вказане
самовільне влаштування каміну та
витяжної труби за ст. 150 КУпАП, а також
неодноразово попереджена ЛКП
«Снопківське» про необхідність
демонтажу вказаного каміну та труби.
Також розпорядженням позивача
відповідача зобов'язано демонтувати
вказаний камін та димову трубу
(постанова, попередження,
розпорядження а.с. 8, 10, 11, 13, 14).
Невиконання вказаних попереджень та
розпорядження відповідачем і стало
підставами позову (акт про невиконання
розпорядження та фотознімки каміну та
труби а.с. 15, 16) та на даний час є
обґрунтуваннями апеляційної скарги.

Дійсно, відповідно до ст. 152 ЖК України,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Однак, відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК
України, власник квартири може на свій
розсуд здійснювати ремонт і зміни у
квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Крім цього, статтею 38 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» передбачено, що у разі
виявлення факту самочинного
будівництва об'єкта, перебудова якого з
метою усунення істотного відхилення
від проекту або усунення порушень
законних прав та інтересів інших осіб,
істотного порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа органу
державного архітектурно-будівельного
контролю видає особі, яка здійснила
(здійснює) таке будівництво, припис про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил з визначенням строку для
добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Враховуючи вказані норми закону
питання про демонтаж самочинно
збудованого об'єкту чи приведення
самочинно переобладнаного,
реконструйованого об'єкту до
попереднього стану вирішується в
кожному конкретному випадку між
власником, у даному випадку квартири
(об'єкту, що переобладнаний) та органом
до компетенції якого належить
вирішення таких питань, (орган
місцевого самоврядування, орган
державного архітектурно-будівельного
контролю, тощо). При вирішенні питання
про демонтаж, приведення до
попереднього стану об'єкту повинно
бути з'ясовано: чи здійснене
переобладнання із відповідним
дозволом; чи відповідає переобладнаний
об'єкт будівельним нормам та правилам;
чи порушуються таким переобладнанням
права інших осіб; чи можлива перебудова
такого самочинного об'єкту, тощо.

Як вбачається із матеріалів
справи до вирішення вказаних питань
взагалі не залучений власник квартири,
без залучення якого та з врахуванням
його права власності на квартиру (ст.ст.
317, 319 ЦК України) взагалі не можливо
вирішити вказані питання із особою, що
проживає там та не наділена правами,
якими наділений власник та не має
навіть прав наймача.

Окрім цього, питання про те чи було
порушено істотно будівельні норми чи
правила при влаштуванні каміну та
труби, позивачем не з'ясовувалось та
доказів цього суду представлено не
було. Навпаки, що стосується димового
стояка (труби), то, як вбачається із
технічних висновків Державного НДПВІ
«НДІ Проектреконструкція» (а.с. 85-98)
димовий канал з нержавіючої утепленої
труби діаметром 250 мм, в який підключено
камін, що знаходиться в приміщенні за
літ. « 1» забезпечує витяг
відпрацьованих газів і відповідає
будівельним нормам ДБН В.2.5-67:2ОВ
«Опалення, вентиляція та каналізація»,
а також відповідає будівельним нормам
ДБН В.2.2.15-2005 «Житлові будинки. Основні
положення», ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові
будинки. Реконструкція та капітальний
ремонт» і придатний для подальшої
експлуатації.

Також, позивачем не наведено жодних
доказів про те, що проведеним
переобладнанням порушено права інших
осіб. Навпаки, як вбачаться із
матеріалів справи мешканці квартир під
№ 2, 3, 4, 5, 6, 8 згаданого будинку спільною
заявою надали згоду на встановлення
спірної витяжної труби. Що стосується
заперечення третьої особи ОСОБА_5 щодо
влаштування відповідачем спірних
каміну та труби, то такі, як вбачається
із його заперечень на позов та як усних
так і письмових пояснень на апеляційну
скаргу, жодним чином не вказують на
порушення його конкретних прав як
мешканця квартири №7, що розташована
під квартирою відповідача. Зайняття
площі спільного горища трубою
(діаметром 250 мм) та влаштування такої
без його згоди жодним чином не свідчить
про порушення його прав, що могло б бути
підставою для її демонтажу, зважаючи на
згоду влаштування такої іншими
мешканцями будинку та відповідність
димового каналу (труби) будівельним
нормам та правилам.

Крім цього, не вирішувалось позивачем і
питання про можливість проведення
переобладнання об'єкту з метою
усунення порушень (порушення
будівельних норм чи правил, якщо такі
порушені; прав інших осіб, знову ж якщо
таке має місце, тощо).

Підставами для подання позову та на
даний час доводами апеляційної скарги
є порушення позивачем вимог закону
стосовно отримання дозволу органу
місцевого самоврядування на
проведення таких робіт.

Однак таке порушення, на думку колегії
суддів, враховуючи, що вимог про
приведення квартири до попереднього
стану до власника квартири позивачем
не пред'являлось; доказів про порушення
істотно будівельних норм та правил
таким переобладнанням не представлено;
доказів про порушення прав таким інших
осіб не подано; даних про неможливість
здійснення перебудови з метою усунення
порушень вимог закону (за наявності
такого) - немає, - не є тими підставами,
що свідчили б про необхідність
задоволення позову.

Враховуючи вказане, апеляційну
скаргу як необґрунтовану слід
відхилити, рішення ж суду першої
інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в
а л и л а:

апеляційну скаргу Галицької районної
адміністрації Львівської міської -
відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.
Львова від 24 березня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :
Я.А.
Левик

Судді:

В.Я. Бакус

Т.А. Гірник