Справа №309/599/14
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

Головуючого - Бисага Т.Ю.,

суддів - Власов С.О., Дроботя В.В.

при секретарі - Саваріна Т.І.

за участю - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгород справу за
апеляційною скаргою сільського голови
Стеблівської сільської ради ОСОБА_1 на
рішення Хустського районного суду від
30 квітня 2014 року у справі за позовом
Стеблівської сільської ради до ОСОБА_3
про відшкодування зайво сплачених
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення
зайво сплачених коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що в
період з 27.04.2010 р. по 21.06.2010 р. в
Стеблівській сільській раді об'єднаним
контрольно-ревізійним відділом в м.
Хуст та Хустському районі було
проведено ревізію стану дотримання
бюджетного законодавства щодо
складання і виконання бюджету та
фінансово-господарської діяльності за
період з 01.07.2008 р. по 31.03.2010 р. За
результатами проведеної ревізії було
встановлено, що ОСОБА_3 за період з
01.07.2008 р. по 31.03.2010 р., крім роботи
оператором у відділі культури
Хустської РДА працював оператором
котельні ДНЗ Стеблівської сільської
ради та оператором котельні
Стеблівської сільської ради, тобто в
той же час займав три посади в трьох
бюджетних установах, з яких на двох
посадах працював за сумісництвом і на
всіх посадах йому нараховували та
оплачували заробітну плату на повну
штатну одиницю, що призвело до зайвого
нарахування та виплати йому за
вищевказаний період заробітної плати
на загальну суму 13 738, 54 грн.

Згідно постанови Закарпатського
окружного адміністративного суду від
01.07.2013 р. зобов'язано Стеблівську
сільську раду виконати вимогу
об'єднаного контрольно-ревізійного
відділу в м. Хуст та Хустському районі
від 23.09.2010 р. №15-13/374, забезпечити
відшкодування зайвого нарахування та
виплати заробітної плати на загальну
суму 31,53 тис. грн. переплати коштів на
відрядження в сумі 1,4 тис. грн.

Позивач вважає, що відповідачем
порушено вимоги п. 2 постанови КМУ №245
від 03.04.1993 р. «Про роботу за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій» та
Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ, організацій,
затвердженого наказом Міністерства
праці України. Міністерства юстиції
України та Міністерства фінансів
України від 28.06.1993 р №43. відповідно до
яких тривалість роботи за сумісництвом
не може перевищувати чотирьох годин на
день і повного робочого дня у вихідний
день, де загальна тривалість роботи за
сумісництвом протягом місяця не
повинна перевищувати половини
місячної норми робочого часу, працював
на повну ставку у трьох бюджетних
установах і відповідно отримував
незаконно бюджетні кошти. Згідно ст.1166
ЦК України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

На письмову вимогу позивача, ОСОБА_3
відмовився добровільно повертати
зайво виплачені кошти. Про вищевказані
обставини позивачу стало відомо під
час розгляду адміністративної справи
за позовом Державної фінансової
інспекції у Закарпатській області в
інтересах держави до Стеблівської
сільської ради про зобов'язання
виконати вимогу. Ревізія КРУ
проводилася під час перебування на
посаді голови Стеблівської сільської
ради іншої особи, а тому вимога КРУ
ставилася саме до попереднього голови
сільської ради. Вважають, що строк
звернення до суду повинен
обчислюватися саме з дня винесення
постанови Закарпатським окружним
адміністративним судом від 01.07.2013 року.
Просили визнати причини пропуску
строку звернення до суду поважними та
поновити строк на звернення до суду,
стягнути з ОСОБА_3 на їх користь зайво
сплачені кошти у розмірі 13 738, 54 гривень.

Рішенням Хустського районного суду від
30 квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись та вважаючи незаконним
рішення першої інстанції, сільський
голова Стеблівської сільської ради
ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу, якою
просить скасувати рішення Хустського
районного суду від 30 квітня 2014 року та
ухвалити нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю,
мотивуючи це неповним з'ясуванням
обставин, які мають значення для справи
та порушенням норм матеріального і
процесуального права.

У судовому засіданні апелянт та
представник апеляційну скаргу з
наведених в ній підстав підтримали.

Відповідач в судове засідання не
явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце слухання
справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
судового процесу, дослідивши матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія приходить до наступного
висновку.

У відповідності до ст.303 ЦПК України під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, колегією
встановлено, що суд першої інстанції
вірно визначив і застосував норми
матеріального і процесуального права,
при вирішенні даного спору.

Так, зокрема, позивачем не доведено
наявність умов, передбачених ст. 130 КЗпП
України, для покладення на відповідача
матеріальної відповідальності за
зафіксованими в акті фінансової
інспекції порушеннями.

Судом першої інстанції вірно
застосовано положення с. 127 КЗпП
України, щодо повернення підприємству
зайво виплачених коштів та ст. 1215 ЦК
України.

Таким чином, відповідач набув
вищезазначені кошти без рахункової
помилки і на відповідній правовій
підставі. Будь-яких ознак
недобросовісності відповідача в їх
отриманні судом не встановлено.

Також судом вірно застосовані
положення законодавства щодо строку
позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
невірність застосування судом норм
матеріального чи порушення
процесуального права, яке призвело або
могло призвести до невірного вирішення
справи.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу сільського голови
Стеблівської сільської ради ОСОБА_1,-
відхилити.

Рішення Хустського районного суду від
30 квітня 2014 року,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її постановлення і може бути оскаржена
на протязі двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили в касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги.

Головуючий:

Судді: