Справа №475/154/14-ц 23.06.2014 23.06.2014 23.06.2014
Провадження №22-ц/784/1696/14
Суддя першої інстанції: Вадовська
Суддя-доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Галущенка О.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем: Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача -
ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Доманівського районного
суду Миколаївської області від 29
квітня 2014 року

за позовом

ОСОБА_4

до

ОСОБА_3 за участю третьої особи -
відділу Державного земельного
агентства у Доманівському районі
Миколаївської області

про визнання договору оренди земельної
ділянки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом ОСОБА_3 про визнання
договору оренди земельної ділянки
недійсним.

Позивач зазначав, що йому належить на
праві приватної власності земельна
ділянка сільськогосподарського
призначення площею 4,71 га, розташована в
межах території Маринівської
сільської ради Доманівського району,
Миколаївської області яка перебуває в
оренді у відповідача на підставі
договору від 7 серпня 2007 року.

Посилаючись на відсутність у договорі
істотних умов, укладеного з
відповідачем, зокрема, невизначено
об'єкт оренди, не встановлено фактичний
розмір орендної плати, відсутні умови
збереження об'єкту оренди, умови щодо
відповідальності сторін, передачі у
заставу та внесення до статутного
фонду права оренди земельної ділянки, а
крім того на відсутність його підпису
на договорі, позивач просив суд визнати
вищезазначений договір оренди
земельної ділянки недійсними.

Рішенням Доманівського районного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, просив рішення
суду скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу
відповідач просив рішення суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, відповідача,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_4 на підставі державного акту на
право власності на землю, виданого 14
липня 2004 року Доманівського
райдержадміністрацією, належить
земельна ділянка площею 4,71 га, яка
розташована у межах території
Маринівської сільської ради
Доманівського району Миколаївської
області для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
(а.с.33).

7 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_5
укладено договір оренди вказаної
земельної ділянки, який 3 вересня 2007
року був зареєстрований у
Доманівському відділі Миколаївської
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» (а.с.
5-7).

Того ж дня, сторони уклали акт
приймання - передачі земельної ділянки
згідно договору оренди землі № 71
(а.с.8).

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
в момент вчинення правочину стороною
вимог, які встановлені ч.1-3,5 і 6 ст. 203 ЦК
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

За змістом ч.1 ст. 638 ЦК України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що договір
оренди укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» (чинної на час державної
реєстрації договору оренди) істотними
умовами договору оренди землі є: об'єкт
оренди (місце розташування та розмір
земельної ділянки); строк дії договору
оренди; орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату; умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду; умови
збереження стану об'єкта оренди; умови
і строки передачі земельної ділянки
орендарю; умови повернення земельної
ділянки орендодавцеві; існуючі
обмеження (обтяження) щодо
використання земельної ділянки;
визначення сторони, яка несе ризик
випадкового пошкодження або знищення
об'єкта оренди чи його частини;
відповідальність сторін.

Законом України №509-УІ від 16 вересня 2008
року стаття 15 Закону була доповнена
абзацом дванадцятим, згідно з яким
істотною умовою договору оренди землі
є умови передачі у заставу та внесення
до статутного фонду права оренди
земельної ділянки.

Отже, умова щодо передачі у заставу та
внесення до статутного фонду права
оренди земельної ділянки на час
державної реєстрації - 3 вересня 2007 року
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
Законом не була передбачена як істотна.

Посилання позивача на відсутність в
оспорюваному договорі істотних умов,
зокрема невизначено об'єкт оренди, не
вставлено фактичний розмір орендної
плати, відсутні умови збереження
об'єкту оренди, умови щодо
відповідальності сторін є
безпідставними, оскільки всі ці умови,
передбачені у договорі оренди.

Крім того, зі змісту позову та
досліджених доказів, позивач взагалі
не зазначив чим відсутність зазначених
умов у договорі порушило його законні
права.

Відповідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України
визначено право кожної особи на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на
звернення до суду за захистом наділена
особа в разі порушення, невизнання або
оспорювання саме її прав, свобод чи
інтересів, а також у разі звернення до
суду органів і осіб, яким надано право
захищати права, свободи та інтереси
інших осіб або державні та суспільні
інтереси. Суд повинен установити, чи
були порушені, невизнані або оспорені
права, свободи чи інтереси цих осіб, і
залежно від установленого вирішити
питання про задоволення позовних вимог
або відмову в їх задоволенні (постанова
Верховного Суду України від 25.12.2013 р.
№6-78 цс 13).

Таким чином, з урахуванням
встановленого та положень вказаних
вище норм, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
підстав для визнання недійсними
договору оренди землі та обґрунтовано
відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що
договір оренди позивачем не підписано
не заслуговують на увагу, оскільки
належних та допустимих доказів
відповідно до ст.ст. 58-59 ЦПК України на
підтвердження зазначених обставин
суду не надано.

Інші доводи апеляційної скарги
зводяться до підстав позову, а тому не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

За таких обставин, ухвалене у справі
рішення суду відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
а тому підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Доманівського районного суду
Миколаївської області від 29 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча:

Судді: