Справа №2-91/2005 04.06.2014 04.06.2014 04.06.2014
Провадження №22-ц/784/1616/14
Головуючий 1 інстанції Тихонова Н.С.
апеляційної інстанції Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

4 червня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Довжук Т.С., Шаманської
Н.О.,

при секретарі судового засідання
Орельською Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною
скаргою

відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Миколаївській області на ухвалу
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 квітня 2014 року за
заявою відділу примусового виконання
рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області про роз'яснення рішення суду по
справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 до приватного підприємства
"Алсу" про усунення перешкод у
користуванні прибудинковою
територією, заборону самочинного
будівництва, його знесення та
відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 12 жовтня 2005 року,
залишеним без змін ухвалою колегії
суддів судової палати у цивільних
справах апеляційного суду
Миколаївської області від 09 лютого 2006
року, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
задоволено частково. Заборонено ПП
«Алсу» здійснювати самочинне
будівництво прибудови до магазину в
будинку АДРЕСА_1 та зобов'язано знести
зазначену прибудову; з ПП «Алсу» на
користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
стягнуто суму моральної та
матеріальної шкоди. В задоволені решти
позовних вимог відмовлено. Вказані
рішення набрали законної сили і
перейшли на стадію примусового
виконання.

В березні 2014 року відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області (надалі - ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області) звернувся до
суду з заявою про роз'яснення рішення
суду в частині зносу прибудови.

Заявник зазначав, що до ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області звернувся
боржник з заявою про неможливість
виконати рішення у зв'язку

зі зміною статусу об'єкту, відносно
якого постановлено рішення. Так,
рішенням Господарського суду
Миколаївської області від 26 жовтня 2006
року, за МПП «Алсу» визнано право
власності на незавершене будівництво
одноповерхової прибудови до приміщень
магазину по вул. Новозаводській, 2 у м.
Миколаєві площею 109 кв.м. Крім того, не
зазначено місцезнаходження споруди.

Вказуючи на те, що за наявними
документами, МПП «Алсу» не має змоги
виконати рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12
жовтня 2005 року, так як спірна прибудова
не є самочинною, ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області просив
роз'яснити рішення суду, а саме
роз'яснити, чи підлягає знесенню
прибудова, на яку визнано право
власності.

Ухвалою Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 квітня 2014 року в
задоволені заяви ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області, про роз'яснення
рішення суду по справі № 2-91/2005 -
відмовлено.

В апеляційній скарзі ВПВР УДВС ГУЮ у
Миколаївській області просить
скасувати вказану ухвалу, та
постановити нову, про роз'яснення
рішення суду.

Колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській
області слід відхилити, а ухвалу
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 квітня 2014 року залишити
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України та ст. 34
Закону України «Про виконавче
провадження», у разі якщо рішення є
незрозумілим, державний виконавець або
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
роз'яснення відповідного рішення.

Суд, який видав виконавчий документ,
зобов'язаний розглянути заяву
державного виконавця у десятиденний
строк з дня її надходження і у разі
необхідності дати відповідне
роз'яснення рішення чи змісту
документа, не змінюючи їх редакції.

Як вбачається з рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 12
жовтня 2005 року, його мотивувальна та
резолютивна частини містять чіткі,
ясні і зрозумілі висновки щодо
обставин справи та встановлених
правовідносин, а також - результату її
вирішення. Рішення набрало законної
сили, а його зміст є однозначним та не
потребує додаткового тлумачення.

За такого ухвала районного суду про
відмову в роз'ясненні рішення суду є
обґрунтованою та відповідає вимогам
процесуального закону.

Доводи в апеляційній скарзі не можуть
бути взяті до уваги.

Так, в заяві вказаного відділу йдеться
фактично про законність рішення, що не
може бути підставою для роз'яснення
рішення.

Також в цій заяві йдеться про
обставини, які виникли після ухвалення
рішення районним судом про знесення
прибудови, зокрема про зміну статусу
спірного об'єкту рішенням
Господарського суду Миколаївської
області від 26 жовтня 2006 року. Проте,
питання щодо порядку, способу, чи
неможливості виконання судового
рішення вирішуються в іншому порядку.

Керуючись ст.ст. 303,312, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Миколаївській
області відхилити, а ухвалу
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 11 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і касаційному оскарженню
не підлягає.

Головуючий
Судді: