АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1651/14
І інстанції Постол В.С.
Доповідач: Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 24 дня
колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової
О.В.

при секретарі Гончар
К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Генічеського районного суду
Херсонської області від 07 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання майна спільною
сумісною власністю та поділ майна
подружжя та зустрічним позовом
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Аксіома» до ОСОБА_3,
треті особи: відділ державної
виконавчої служби Генічеського
районного управління юстиції
Херсонської області, ОСОБА_2,
Дніпропетровська філія публічного
акціонерного товариства
«Єкатеринославський комерційний банк»
про визнання права власності на
предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

31 травня 2012 року ОСОБА_2
звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3
про визнання майна спільною сумісною
власністю та поділ майна подружжя,
посилаючись на те, що з відповідачем
перебувала у зареєстрованому шлюбі з 15
травня 2008р., за час якого придбали
автомобіль НОМЕР_1, човен «Барс»
бортовий номер НОМЕР_2. Крім того за час
шлюбу здійснили ремонт та добудови до
житлового будинку АДРЕСА_1, який є
особистою власністю відповідача що
збільшило його цінність на 1000000 грн., а
тому цей будинок є об'єктом спільної
власності подружжя та підлягає поділу
як і решта набутого за час шлюбу майна.

Просила визнати спільним майном
подружжя вказаний житловий будинок та
земельну ділянку 0,2185 га, надану для
будівництва і обслуговування цього
будинку, та виділити їй у власність
човен «Барс».

04 грудня 2012р. представник ПАТ КБ
«Аксіома» звернувся до суду із
позовом до ОСОБА_3, треті особи: відділ
державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції в Херсонській області, ОСОБА_2,
Дніпропетровська філія ПАТ
«Єкатеринославський комерційний банк»
про визнання права власності на
предмет іпотеки.

Позивач зазначив, що земельна
ділянка площею 0, 2185 га та житловий
будинок, розміщені в с. Генгірка
Генічеського району Херсонської
області, що є предметом спору у даній
цивільній справі, передані в іпотеку на
підставі договору іпотеки від 02.09.2008р.,
укладеним між ЗАТ «Фінансовий союз
банк», правонаступником якого є ПАТ
«Єкатеринославський комерційний банк»
та ОСОБА_3 в забезпечення виконання
кредитних зобов'язань останнього за
кредитним договором від 02.09.2008р.

Рішенням Генічеського районного
суду Херсонської області від 04.10.2011р.
стягнуто із ОСОБА_3 кредитну
заборгованість в сумі 3101602,38 грн., на
виконання якого відкрито виконавче
провадження за постановою від органу
виконання від 15.05.2012р., але стягнення за
виконавчим листом не проведено.

На підставі договору про відступлення
права вимоги, укладеним 23.05.2012р. між ПАТ
«Єкатеринославський комерційний банк»
та ПАТ КБ «Аксіома», останній набув
право вимоги за договором іпотеки,
укладеним із ОСОБА_3 способом за
вибором іпотекодержателя,
встановленим у п. 4.2 договору іпотеки.

Оскільки ОСОБА_3 порушив умови
кредитного договору, допустив
заборгованість, встановлену рішенням
суду в розмірі 3101602,38 грн., для
задоволення вимог іпотекодержателя
просив передати у власність ПАТ КБ
«Аксіома» предмет іпотеки.

Ухвалою Генічеського районного суду
Херсонської області від 17 січня 2013р.
позови об'єднані в одне провадження
для спільного розгляду.

Рішенням Генічеського районного
суду Херсонської області від 07 квітня
2014 року відмовлено у задоволенні
позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
майна спільною сумісною власністю та
поділ майна подружжя.

Зустрічний позов ПАТ КБ
«Аксіома» до ОСОБА_3, треті особи:
відділ державної виконавчої служби
Генічеського районного управління
юстиції в Херсонській області, ОСОБА_2,
Дніпропетровська філія ПАТ
«Єкатеринославський комерційний банк»
про визнання права власності на
предмет іпотеки задоволений повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду першої інстанції
в частині відмови у задоволенні її
позовних вимог стосовно поділу
спільного майна подружжя, та в частині
задоволення вимог за зустрічним
позовом стосовно визнання за ПАТ
«Аксіома» права приватної власності на
нерухоме майно - скасувати і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити її
позовні вимоги та розділити майно,
набуте за час шлюбу.

У задоволенні зустрічної позовної
заяви просила відмовити повністю через
незаконність рішення суду про визнання
права власності на зведену під час
шлюбу добудову до житлового будинку,
що перебуває в іпотеці, а також суд в
порушення ст. 37 Закону України «Про
іпотеку» передав у власність
іпотекодержателя спірне майно, тоді як
іпотекодержатель права власності на
предмет іпотеки у добровільному поряду
самостійно зареєструвавши право
власності на нерухоме майно, а
іпотекодавець у разі незгоди,
оскаржити таке рішення в суді.

Заслухавши доповідача,
перевіривши законність рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги та
позовних вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія судді встановила
наступне.

Майно набуте подружжям під час
шлюбу, належить дружині і чоловікові
на праві спільної сумісної власності
згідно положень ст. 60 СК України, та у
випадку спору їх частки у такому майні,
згідно ч.1,2 ст. 70 цього Кодексу,
визнаються рівними, якщо інше не
визначено домовленістю між ними чи
шлюбним договором.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що сторони
перебували у шлюбі, який
зареєстрований 15 травня 2008р. Крім того
сторони мають троє спільних дітей:
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

На підставі договору дарування
від 21.08.2006р. ОСОБА_3 набув право
власності на житловий будинок АДРЕСА_1
який за своїми технічними
характеристиками має загальну площу
323,4 кв.м із яких житлова - 136,5 кв.м.,
господарські споруди: сараї літ.
«Б,В,Д,» та літня кухня літ. «Г».

Земельна ділянка площею 0,2185 га,
надана для будівництва і
обслуговування цього житлового
будинку, передана у власність ОСОБА_3
згідно державного акту, виданого
19.03.2008р.

В ході розгляду справи суд визнав
встановленим той факт, що у період
після реєстрації шлюбу сторін
самовільно здійснені прибудови,
внаслідок чого належний відповідачеві
житловий будинок змінений, а саме:
зведено третій та мансардний поверхи,
зведені ганок і прибудову до житлового
будинку, навіс, а також проведено
додаткове оздоблення існуючих і нових
конструкцій житлового будинку,
встановлено санітарно -технічне
обладнання, демонтований сарай літ.
«Б».

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва. Якщо договором
або законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації, коли ж право
власності на нерухоме майно відповідно
до Закону підлягає державній
реєстрації - право власності виникає з
моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.182 ЦК України
порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість
встановлюється законом. До прийняття
такого Закону реєстрація здійснюється
у відповідності до Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5,
відповідно до положень п. 1.6
обов'язковою умовою для оформлення
державної реєстрації права власності
на закінчене будівництво нерухомого
майна є прийняття його в експлуатацію
у встановленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 09 вересня 2009 року «Про затвердження
Тимчасового порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
приватних житлових будинків садибного
типу, дачних та садових будинків з
господарськими спорудами і будівлями,
споруджених без дозволу на виконання
будівельних робіт» передбачено, що
підставою для оформлення права
власності на приватні житлові будинки,
дачні та садові будинки, споруджені до
05 серпня 1992 року, є складений БТІ
висновок про технічний стан будівлі та
документ, що засвідчує право власності
або користування земельною ділянкою,
на якій вона розміщена. Зазначена
постанова втратила чинність 02 червня
2011 року.

Законом України від 17 лютого 2011 року
«Про регулювання містобудівної
діяльності» встановлено, що прийняття
в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009
року індивідуальних (садибних)
житлових будинків, садових, дачних
будинків, які збудовані без дозволу на
виконання будівельних робіт,
здійснюються інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю за
результатами технічного обстеження
будівельних конструкцій та інженерних
мереж таких об'єктів за наявності
документа, що посвідчує право
власності або користування земельною
ділянкою, на якій вони розташовані.

Судом першої інстанції встановлено, що
питання оформлення права власності на
самочинне будівництво не було
предметом розгляду компетентного
державного органу, а також вказані
позивачкою прибудови у встановленому
порядку в експлуатацію введені не були.

Враховуючи, вказані обставини, а також
те, що земельна ділянка під
будівництво прибудов та реконструкцію
житлового будинку садибного типу не
надавалась, а тому самочинно зведені
споруди за відсутності обставин,
передбачених ч.3 ст. 376 ЦК України, не
може бути об'єктом правового захисту
шляхом визнання цього майна спільним
майном подружжя та визнання за
позивачкою права на його частину.

Крім того, судом встановлено, що
згідно договору іпотеки від 02.09.2008р.,
укладеним між ЗАТ «Фінансовий союз
банк», правонаступником якого є ПАТ
«Єкатеринославський комерційний банк»
та ОСОБА_3 в забезпечення виконання
кредитних зобов'язань останнього за
кредитним договором від 02.09.2008р. в
іпотеку переданий житловий будинок,
належний ОСОБА_3 на праві власності за
договором дарування від 21.08.2006р. та
земельна ділянка площею 0,2185 га. Вказані
об'єкти нерухомості є його особистою
власністю і не належать до спільної
сумісної власності подружжя.

Факт порушення кредитного
зобов'язання і наявність боргу в
розмірі 3101602,38 грн. встановлений
рішенням Генічеського районного суду
Херсонської області від 04.10.2011р., яка
стягнута із ОСОБА_3

Вказане судове рішення звернуто до
виконання і відкрито виконавче
провадження за постановою від органу
виконання від 15.05.2012р., але стягнення за
виконавчим листом не проведено.

На підставі договору про відступлення
права вимоги, укладеним 23.05.2012р. між ПАТ
«Єкатеринославський комерційний банк»
та ПАТ КБ «Аксіома» останній набув
право вимоги за договором іпотеки,
укладеним із ОСОБА_3

Ухвалюючи рішення щодо
задоволення вимог іпотекодержателя,
суд встановив факт порушення
позичальником кредитного зобов'язання
та дійшов висновку про покладання на
іпотекодавця обов'язку виконання
положень п. 4.2 договору іпотеки за
вибором іпотекодержателя у порядку
встановленому п.4.5.1 цього договору, що
відповідає положенням ст.36, ч.1 ст. 37
Закону України «Про іпотеку».

Зазначений спосіб захисту
відповідає положенням ст. 16 ЦК України
та визначено у правових позиціях
Верховного Суду України, викладених у
постанові від 11.12.2013р. у справі №
6-124цс13.

Жодна із сторін цього договору
встановлені судом факти та визначений
судовим рішенням спосіб відновлення
прав іпотекодержателя не оскаржувала
та про порушення своїх прав
іпотекодавець ОСОБА_3 не заявляв.

За наведених обставин та
враховуючи, що майно, що є предметом
іпотеки є особистою власністю
іпотекодавця, тоді як ОСОБА_2 права
власності на предмет іпотеки не має, а
також не є учасником договору іпотеки,
умови останнього не порушують її прав
та інтересів, а тому рішення суду в
частині виконання зобов'язань ОСОБА_3 у
кредитних правовідносинах не підлягає
перегляду за поданою нею апеляційною
скаргою.

На підставі викладеного, ст.ст. 60,
65, 70 СК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 308
ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Генічеського районного
суду Херсонської області від 07 квітня
2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно з моменту
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:

Судді: