Справа № 265/3365/14-ц
Провадження № 2/265/1704/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2014 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

при секретарі Бойко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Маріуполі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними
вимогами до ОСОБА_2 про визнання права
власності в порядку спадкування за
заповітом. В обґрунтування позовних
вимог вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2
року помер ОСОБА_3, який мав двох дітей
її - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Після смерті
батька залишилось майно у вигляді 2/3
частини квартири АДРЕСА_1. Квартира
складається з двох кімнат загальною
площею 46,68 м. житловою площею 32,9 м.
Померлий ОСОБА_3 з 23.09.1966 р. по день
смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 р. мешкав за
вищевказаною адресою і був власником 2/3
частини квартири на підставі: 1/3
частина на підставі свідоцтва про
право власності, виданого державним
підприємством «Житловик» 06.03.1995 року на
підставі розпорядження №33338 від 06.03.1995
року, зареєстрованого в
Маріупольському БТІ 07.04.1995 р. за №36571; 1/3
частина квартири на підставі свідоцтва
про право на спадщину за законом від
24.01.2005 р., прийняв спадщину після
померлої ОСОБА_4. Померлий ОСОБА_5
залишив заповіт від 21.05.2008 р., в якому
зазначив, що у випадку його смерті, все
належне йому майно заповідає ОСОБА_1 У
встановлений законом строк вона
звернулася до нотаріальної контори для
прийняття спадщини. Приватним
нотаріусом ОСОБА_6 було відкрито
спадкову справу №24/2014 відносно майна
померлого ОСОБА_3 Після спливу
встановленого строку нотаріусом було
винесено постанову відмову у видачі
свідоцтва про право на спадщину за
законом на частину спадщини, оскільки
відсутні документи, що підтверджують
належність майна спадкодавцю, а саме
втрачено свідоцтво про право
власності, видане державним
підприємством «Житловик» 06.03.1995 року на
підставі розпорядження №33338 від 06.03.1995
року, і зареєстроване в
Маріупольському БТІ 07.04.1995 р. за №36571. За
таких обставин вона змушена звернутися
до суду за захистом своїх прав та
інтересів, просить визнати за нею право
власності на 2/3 частини квартири
АДРЕСА_1 в порядку спадкування за
заповітом після смерті померлого
ОСОБА_3

В судове засідання позивач не
з'явилася, подала заяву про розгляд
справи без її участі, просила суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В судове засідання відповідач не
з'явився, просив розглянути справу без
його участі, позовні вимоги визнав у
повному обсязі, не заперечував проти їх
задоволення.

З'ясувавши позиції сторін, дослідивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 за наступних
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та
відповідач ОСОБА_2 є рідними дітьми
померлого ОСОБА_3, що підтверджується
свідоцтвами про народження (а.с.5,22).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії
НОМЕР_1, виданого 17 жовтня 1980 року
Палацем одруження м. Жданова, ОСОБА_7 та
ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 17 жовтня 1980
року, актовий запис №3619, після
реєстрації шлюбу дружині присвоєно
прізвище «ОСОБА_1» (а.с.6).

З Заповіту, посвідченого 21 травня 2008
року державним нотаріусом Одерій Г.В.,
вбачається, що ОСОБА_3 все належне йому
майно заповів донці ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що
підтверджено свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2, виданим 01 листопада 2013
року Орджонікідзевським відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану реєстраційної служби
Маріупольського міського управління
юстиції у Донецькій області (а.с.9).

З копії особового рахунку №204814
вбачається, що квартиронаймачем
квартири АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 на
підставі свідоцтва про право власності
№33338 від 06.03.1995 року (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про право на
спадщину, посвідченого 24.01.2005 р.
державним нотаріусом Одерій Г.В.,
спадкоємцем 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4 є чоловік
померлої ОСОБА_3 Вказана квартира
належала померлій на підставі
Свідоцтва про право власності виданого
державним підприємством «Житловик»
06.03.1995 року на підставі розпорядження
№33338 від 06.03.1995 року, та зареєстрованого
у Маріупольському БТІ 07.04.1995 року за
реєстраційним №36571 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 06.03.1995 р.
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_2(а.с.32)

Згідно довідки Маріупольського бюро
технічної інвентаризації, 1/3 частка
квартири АДРЕСА_1, належить на праві
приватної власності ОСОБА_3 згідно
свідоцтва про право на спадщину, та по
1/3 частки квартири належить ОСОБА_3 і
ОСОБА_2 на праві приватної власності на
підставі свідоцтва про право власності
№33338 від 06.03.1995 р., виданого державним
підприємством «Житловик» (а.с.37).

Згідно Інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно, 1/3 частина
квартири АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_3 (а.с.33).

Таким чином суд приходить до висновку,
що на момент смерті ОСОБА_3 йому
належала 23 частини квартири АДРЕСА_1 ( 13
частини, яка належала йому в порядку
спадкування + 13 частини, яка належала
йому на підставі приватизації).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому
реєстрі вбачається, що 20.03.2014 р.
проведена реєстрація спадкової справи
після смерті ОСОБА_5, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.18).

Постановою приватного нотаріусу
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 №299/02-31 від
15.05.2014 р., позивачу ОСОБА_1 відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом, оскільки у спадкоємця
відсутні документи, оформлені
відповідно до чинного законодавства,
що підтверджують належність майна
спадкодавцеві (а.с.19).

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.ст. 1220, 1261 ЦК України часом
відкриття спадщини є день смерті
спадкодавця. В першу чергу право на
спадкування за законом мають діти
спадкодавця, у тому числі зачаті за
життя спадкодавця та народження після
його смерті, той з подружжя, який його
пережив і батьки.

Статтями 1268, 1269 ЦК України передбачено,
що спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її. Спадкоємець, який
бажає прийняти спадщину, але на час
відкриття спадщини не проживав
постійно із спадкодавцем, має подати до
нотаріальної контори заяву про
прийняття спадщини. Осіб, які б мали
право на обов'язкову долю у спадщині,
відповідно до ст.1241 ЦК Україні, судом не
встановлено.

Відповідно до п.3.1 інформаційного листа
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 24-753/0/4-13 від 16.05 2013 року «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про спадкування», право
власності спадкоємця на спадкове майно
підлягає захисту в судовому порядку
шляхом його визнання у разі, якщо таке
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво
про право на спадщину видається
спадкоємцям після закінчення шести
місяців із часу відкриття спадщини,
тому спір про спадкування може бути
вирішений лише після закінчення цього
строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину,
його вимоги про визнання права
власності на спадкове майно не
підлягають задоволенню судом.
Прийняття спадщини спадкоємцем, який
звертається з вимогою про визнання
права власності на спадкове майно, має
встановлюватись належними доказами:
копіями документів із спадкової
справи, якщо така справа заводилася
нотаріусом, довідками з
житлово-експлуатаційних організацій,
сільських, селищних рад за місцем
проживання спадкодавця.

Окрім загального кола обставин, які
встановлюються судом при вирішенні
всіх спорів про право на спадкування,
при вирішенні спорів про визнання
права власності на спадкове нерухоме
майно судам необхідно з'ясовувати:1)
правовий режим земельної ділянки, на
якій розташоване спірне нерухоме майно
(будинок, споруда); 2) чи отримано
спадкодавцем дозволи на спорудження
будинку, чи затверджено проект на
спорудження будинку; 3) коли
спадкодавцем було завершено
спорудження будинку; 4) чи дотримано при
будівництві проекту на спорудження
будинку, вимог державних
протипожежних, санітарних норм; 5) чи
посвідчено право власності на нерухоме
майно в установленому законом порядку
на час виникнення права власності.

Визнання права власності на спадкове
майно в судовому порядку є винятковим
способом захисту, що має
застосовуватися, якщо існують
перешкоди для оформлення спадкових
прав у нотаріальному порядку, в тому
числі й у випадку визначення судом за
позовом спадкоємця додаткового строку
для прийняття спадщини.

З урахуванням керівних роз'яснень
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, вищевикладеного, та з
урахуванням того, що позивач
звернулася в установленому порядку до
нотаріальної контори для прийняття
спадщини, але нотаріус відмовив у
видачі свідоцтва про право на спадщину,
в матеріалах справи маються усі
правовстановлюючі документи на
спадкову квартиру суд приходить до
висновку, що за позивачем може бути
визнано право власності на 2/3 частини
квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_3,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, внаслідок
чого задовольняє позовні вимоги
позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на
2/3 частини квартири АДРЕСА_1,
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування за заповітом після смерті
ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області у місті
Маріуполі через Орджонікідзевський
районний суд міста Маріуполя шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його оголошення або у
разі неприсутності сторін під час
проголошення судового рішення
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
О.О.Костромітіна