Справа № 404/3158/14-ц
Номер провадження 2/404/1642/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2014 року Кіровський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Галагана
О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк»
звернувся до суду із вищевказаним
позовом, яким просив стягнути із
відповідача на свою користь
заборгованість за кредитним договором
№ б/н від 07.10.2008 року в розмірі 22545 грн. 15
коп. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

У судовому засіданні представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, надала заяву
про застосування строку позовної
давності, просила відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
суд встановив такі факти та відповідні
їм правовідносини.

Судом встановлено, що 07.10.2007 року
між Банком та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір на рік, відповідно
якого позичальнику надано кредит в
розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 24,00 % річних на суму
залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов укладеного
договору, договір складається із заяви
позичальника, умов надання банківських
послуг та Правил користування
платіжною карткою.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
Кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за
користування чужими грошовими коштами
боржник зобов'язаний сплачувати
проценти, якщо інше не встановлено
договором між фізичними особами.
Розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідач зобов'язання перед
позивачем належним чином не виконала,
внаслідок чого станом на 20.03.2014 року
утворилась заборгованість у розмірі
22545,15 грн., а саме: заборгованість за
кредитом - 3000 грн., заборгованість по
процентам за користування кредитом -
11065,38 грн., заборгованість по комісії за
користуванням кредитом - 6930,00 грн., а
також штрафи відповідно до пункту 8.6
Умов та правил надання банківських
послуг: 500 грн. - штраф (фіксована
частина), 1049,77 грн. - штраф (процентна
складова), розрахунок якої додається
(а.с. 3).

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Зобов'язання повинні
виконуватись в установлений законом
або договором строк (ст. 530 ЦК України).

Таким чином вимоги банку
узгоджуються із діючим законодавством,
проте відповідачем була подана заява
про застосування до виниклих
правовідносин строку позовної
давності.

Так, в пп.. 9.12 Умов та правил надання
банківських послуг передбачено, що
договір діє протягом 12 місяців з
моменту підписання. Якщо протягом
цього часу жодна із сторін не
проінформує іншу про припинення дії
договору він автоматично
продовжується на той же строк.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутись до з
вимогою про захист свого цивільного
права чи інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальну позовну давність тривалість у
три роки.

Відповідно ч.3 статті 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності є підставою
для відмови у позові. (ч. 4 статті 267 ЦК
України).

Якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності порушене
право підлягає захисту (ч. 5 статті 267 ЦК
України).

При цьому суд вважає, що положення пп..
9.12 Умов та правил надання банківських
послуг не можна вважати таким, що
сторони домовилися про збільшення
строку позовної давності (ст.259 ЦК
України) - оскільки ця умова договору,
як і решта передбачає видачу клієнту
платіжної карти, проте за твердженням
сторін відповідачу така картка не
видавалась, посилання на автоматичне
продовження терміну дії договору не
може розглядатися як установлення
строку дії кредитного договору,
оскільки це не відповідає вимогам ст. 252
ЦК України, згідно з якою строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати. Така правова позиція щодо
строку дії договору висловлена у
Постанові Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012
року «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин» (п.24).

Позивач звернувся до суду з позовом 10
квітня 2014 року, про що свідчить штамп
Кіровського районного суду м.
Кіровограда про одержання даного
позову, тобто строк пред'явлення позову
сплив.

Враховуючи викладене, суд вважає
за необхідне до позовних вимог
застосувати строк позовної давності, а
тому в задоволенні позову відмовити.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 267 ЦК України, ст.ст.
10,11,60,88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
- відмовити.

Судові витрати вважати по фактично
понесеним.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Кіровоградської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Кіровського
О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда