Дата документу 29.07.2014 Справа № 554/3914/14-ц
Провадження № 2/554/1873/2014
Справа № 554/3914/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

29.07.2014 року Октябрський районний суд м.
Полтави в складі:

головуючого судді
- Тімошенко Н.В.,

при секретарі -
Малич Я.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1, її
представника - ОСОБА_2, представника
відповідача - Худолій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Полтаві
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ПАТ «Полтава-банк» про
повернення коштів за банківським
вкладом,

встановив:

27.03.2014 року позивач звернулася до суду
із позовною заявою ПАТ «Полтава-банк»
про повернення коштів за банківським
вкладом, посилаючись на те, що 18.02.2011
року між нею та відповідачем був
укладений договір банківського вкладу
№ 466, відповідно до якого вона
розмістила в установі відповідача
належні їй кошти у сумі 7000,00 гривень,
строком користування - 12 місяців, з
виплатою відсотків у розмірі 14 % річних.

Однак, після закінчення строку дії
даного договору, позивачу кошти
повернуті не були. Позивач просила
стягнути з відповідача на його користь
суму заборгованості за депозитним
договором та відсотки за користування
депозитом.

У судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали,
наполягаючи на його задоволенні,
пояснення надали аналогічні тексту
позовної заяви.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнала.

Заслухавши пояснення сторін,
розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами належні та допустимі докази
в їх сукупності, встановивши фактичні
обставини справи, проаналізувавши
законодавство, що регулює спірні
правовідносини між сторонами, суд
приходить до висновку про задоволення
позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 18 лютого
2011 року уклала з Полтавським
акціонерним банком «Полтава-банк»
Договір № 466 банківського вкладу
(надалі - Договір), згідно до умов якого
внесла в Банк грошові кошти в сумі 7 000
грн. 00 коп. на термін 12 місяців з
виплатою відсотків в кінці строку (п. 1.1.
Договору) та згідно пунктів 1.3. та 3.2.3.
Договору в кінці строку Договору мала
право отримати 14,00% річних з суми
внесених коштів шляхом отримання
готівки з каси Банку.

28 лютого 2012 року, по закінченню строку
Договору, ОСОБА_1 звернулась в
відділення № 26 Банку (адреса: вул.
Калініна, 45а, м. Полтава) де укладався
Договір, з наміром отримати суму вкладу
7 000 грн. та відсотки по вкладу - 14% річних
у розмірі 980 грн.

Але як з'ясувалось, зазначений Договір
в не був внесений у книгу реєстрації
депозитних внесків фізичних осіб Банку
та внесені ОСОБА_1 до каси Банку
готівкові кошти у розмірі 7 000 грн. не
перераховані згідно п. 1.2. Договору на
депозитний рахунок № НОМЕР_1 та були
вилучені службовими особами Банку з
каси та привласнені ними.

За заявою ОСОБА_1 до Полтавського
міського управління УМВС України у
Полтавській області 13.03.2012 року проти
службових осіб Банку була порушене
кримінальне провадження та 13.06.2012
постановою про визнання особи
потерпілою винесеною старшим слідчим
СУ УМВС України в Полтавській області
старшим лейтенантом міліції Кривобок
10.А., ОСОБА_1 визнано потерпілою.

Згідно до ст. 1172 ЦК України юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Таким чином, заборгованість
Відповідача за Договором становить:

- 7000, 00 грн. - розмір вкладу на
депозитний рахунок;

- 980, 00 грн. - розмір процентів
згідно Договору.

Загалом: 7980,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509
Цивільного кодексу України та зміст
Договору, останній є зобов'язанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України за
договором банківського вкладу
незалежно від його виду банк
зобов»язаний видати вклад або його
частину на першу вимогу вкладника, крім
вкладів, зроблених юридичними особами
на інших умовах повернення, які
встановлені договором.

Оскільки відповідач не повернув
позивачу у визначений Договором строк
суму Внеску та не сплатив суму
нарахованих за користування ним
процентів, то відповідач порушив умови
Договору, оскільки такий його обов'язок
був ним передбачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа зобов'язана
повернути майно, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала, а тому
сума Внеску разом з сумою нарахованих
за користування ним процентів може
бути стягнута з Відповідача Позивачем
у судовому порядку відповідно до ч. 1 ст.
16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд
задовольняє позов частково.

Питання судового збору суд вирішує на
підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
стягнувши його з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної
частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 8, 124, 129 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст. ст.
526, 610, 629, 1060 ЦК України, ст. ст. 2-11, 58-61, 88,
159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Полтава-банк» про
повернення коштів за банківським
вкладом, - задовольнити.

Стягнути з ПАТ «Полтава-банк» на
користь ОСОБА_1 грошові кошти за
договором банківського вкладу № 466 від
18.02.2011 року в сумі 7000,00 грн. та відсотки
за користуванням вкладом в сумі 980,00
грн., всього - 7980,00 грн..

Стягнути з ПАТ «Полтава-банк» на
користь держави судовий збір в сумі 243,60
грн..

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано.

СуддяН. В. Тімошенко