АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/2255/14
Головуючий в суді І інстанції:
Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Бугрика В.В.

Полікарпової
О.М.

при секретарі: Мироненко
І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_3 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 24 червня
2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до
Херсонського відділення публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа - ОСОБА_4 про припинення
зобов'язання за договором поруки,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся
до суду із позовом до публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк»,
третя особа - ОСОБА_4, про припинення
зобов'язання за договором поруки,
посилаючись на те, що 21.05.2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у сумі 25000
доларів США зі сплатою 11,9% річних за
користування кредитом.

У забезпечення належного
виконання позичальником умов
кредитного договору, 21.05.2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено договір
поруки, за умовами якого останній
поручився перед кредитором за
виконання ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитним договором.

Позивач зазначав, що у 2012 році між
відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» та публічним акціонерним
товариством «Дельта Банк» було
укладено договір купівлі - продажу
права вимоги за кредитним та
забезпечувальним договорами, однак
дізнався він про заміну кредитора лише
з досудової вимоги від 30.04.2013 року.

Позивач також, зазначав, що
відповідно до п.1 укладеного договору
поруки встановлено процентну ставку у
розмірі 11,9% річних за користування
кредитними коштами, однак, публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
без його згоди та належного
повідомлення змінив процентну ставку
за користування кредитом, збільшивши
річну ставку до 12,9% річних.

Позивач посилався на те, що
кредитор звернувся до нього з
досудовою вимогою 14.05.2013 року, а тому
граничний строк звернення до суду із
позовом у кредитора є 11.12.2013 року, тобто
в межах шестимісячного строку, проте з
такими вимогами банк не звертався, а
тому порушив строки подання такого
позову до нього.

Посилаючись на викладене,
позивач просив суд визнати договір
поруки №2103/0508/45-019-Р-1 від 21.05.2008 року,
укладений між відкритим акціонерним
товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 таким, що припинив свою дію.
Стягнути з відповідача на його користь
судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішенням Комсомольського
районного суду м. Херсона від 24 червня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3
просить рішення суду скасувати і
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог у повному обсязі, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, а також порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема, зазначав, що суд першої
інстанції вирішуючи спір по суті не
з'ясував факт законної передачі прав
вимоги за кредитним та
забезпечувальним договорами відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк» до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк».

Також, суд не звернув уваги на те,
що публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» підвищивши відсоткову
ставку за кредитом не повідомило
належним чином поручителя, а тому
підстав для покладення
відповідальності на останнього за
невиконання позичальником своїх
зобов'язань перед банком не має.

Окрім того, кредитор надіславши йому
досудову вимогу 14.05.2013 року, про сплату
кредитної заборгованості в межах
шестимісячного строку до суду із
відповідним позовом не звертався, а
тому порушив строки подання такого
позову до нього.

Письмові заперечення на подану
апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
оскаржуваного рішення суду в межах,
передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів дійшла висновку, що подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Судом установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 21.05.2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір, за умовами якого
останній отримав кредит у сумі 25000
доларів США зі сплатою 11,9% річних за
користування кредитом.

У забезпечення належного
виконання позичальником умов
кредитного договору, 21.05.2008 року між
відкритим акціонерним товариством
«Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено договір
поруки, за умовами якого останній
поручився перед кредитором за
виконання ОСОБА_4 зобов'язань за
кредитним договором.

Відповідно до п.2 укладеного договору
поруки, поручитель несе солідарну
відповідальність з позичальником
перед банком за виконання
позичальником умов основного
зобов'язання усім належним йому майном
та грошовими коштами.

Згідно п. 11 укладеного договору
поруки, сторони, домовились, що будь -
які зміни основного зобов'язання, крім
змін, наслідком яких є збільшення
обсягу відповідальності поручителя за
цим договором, погоджуються між
позичальником та банком самостійно без
повідомлення поручителя про такі
зміни.

Пунктом 15 умов укладеного договору
поруки встановлено, що поручитель
підтверджує, що ознайомлений з усіма
умовами кредитного договору від 21.05.2008
року та повністю погоджується із цими
умовами.

25.05.2012 року між відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк» та
публічним акціонерним товариством
«Дельта Банк» було укладено договір
купівлі - продажу права вимоги за
кредитним та забезпечувальним
договорами.

05.06.2012 року публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» надіслало на
адресу ОСОБА_4 повідомлення про
відступлення права вимоги за кредитним
договором від 21.05.2008 року із
зазначенням реквізитів для подальшого
внесення платежів за вищезазначеним
договором (а.с. 36 - 38).

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» звернулося з досудовими
вимогами до ОСОБА_4 30.04.2013 року, та
ОСОБА_3 30.06.2013 року з проханням усунути
допущені порушення з виконання взятих
на себе зобов'язань (а.с. 51 - 55).

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України,
порука припиняється з припинення
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Із змісту кредитного договору від
21.05.2008 року вбачається, що строк
виконання основного зобов'язання
встановлено до 21.05.2038 року (а.с. 64).

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимогам цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по
суті повно і всебічно дослідив
обставини справи, правильно визначився
із характером спірних правовідносин та
нормою права, що їх регулює, дійшов
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення заявлених вимог.

Обставини, які б дали суду апеляційної
інстанції підстави для спростування
висновків суду щодо цього, апеляційна
скарга не містить, тому доводи
апеляційної скарги, як такі, що
висновки суду не спростовують
підлягають відхиленню.

Посилання апелянта на те, що суд першої
інстанції вирішуючи спір по суті не
з'ясував факт законної передачі прав
вимоги за кредитним та
забезпечувальним договорами відкритим
акціонерним товариством «Сведбанк» до
публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк», не заслуговують на
увагу, оскільки відповідно до норм
чинного законодавства, заміна
кредитора у зобов'язанні здійснюється
без згоди боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не звернув уваги, що публічне
акціонерне товариство «Дельта Банк»
підвищивши відсоткову ставку за
кредитом не повідомило належним чином
про це поручителя, у зв'язку з чим
збільшив розмір його відповідальності,
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки такі умови узгоджені
сторонами при укладені кредитного та
забезпечуваного договорів.

Так, відповідно до п. 8.4 кредитного
договору сторони, за взаємною згодою,
домовились без укладання будь - якої
додаткової угоди до цього договору, у
випадку невиконання зобов'язань,
відсоткова ставка підвищується на один
відсоток за кожен факт такого
порушення від рівня поточної ставки на
дату порушення зобов'язання
позичальника.

Пунктом 15 укладеного договору поруки,
ОСОБА_3 підтвердив, що ознайомлений з
усіма умовами кредитного договору від
21.05.2008 року та повністю погоджується з
цими умовами.

Таким чином, ОСОБА_3 був
проінформований про умови п.8.4
кредитного договору та підписавши
договір поруки надав згоду про
підвищення відсоткової ставки, у разі
порушення боржником умов основного
зобов'язання. Відповідно до цього,
згоди його як поручителя, для
застосування відповідальності
боржника, за невиконання умов
кредитного договору та укладення з ним
якоїсь додаткової угоди не
передбачено.

Посилання апелянта на те, що договір
поруки є припиненим, оскільки кредитор
направивши 14.05.2013 року йому досудову
вимогу в межах шестимісячного строку
до суду із позовом до нього не
звертався, не заслуговують на увагу,
оскільки як вбачається із матеріалів
справи банк звернувся в грудні 2013 року
до суду з позовом про стягнення
кредитної заборгованості з ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 за яким Комсомольським районним
судом м. Херсона 11.06.2014 року ухвалено
рішення.

За таких обставин, висновок суду першої
інстанції про відсутність правових
підстав для припинення дії поруки, є
обґрунтованим, під час встановлення
фактичних обставин справи судом не
були порушені норми цивільного
процесуального законодавства й
правильно застосовані норми
матеріального права, тому підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

На підстав викладеного, керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія
суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 24 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і з цього ж
часу може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: