Справа № 681/553/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року

Полонський районний суд
Хмельницької області

в складі головуючого судді Горщар А.Г.

при секретарі Іщук С.А.

з участю позивача, його представника
ОСОБА_1, представників відповідачів
Окорської О.В., Поліщук Л.А., Самолюк С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
головного управління Держземагенства
України у Хмельницькій області,
відділу Держземагенства у Полонському
районі, Полонської районної держаної
адміністрації, Новоселицької
сільської ради, третьої особи на
стороні позивача ліквідатора
відкритого сільськогосподарського
акціонерного товариства
«Новоселицьке» про визнання права
власності на земельну частку (пай),
видачу свідоцтва про право власності
на земельну частку (пай) -

встановив:

ОСОБА_5 у березні 2013 року звернувся до
суду з позовом в якому з урахуванням
доповнень просив: визнати незаконним
виключення його із списку осіб на
земельну частку (пай) розпайованих
земель ВСАТ «Новоселицьке» (далі
Товариство); визнати за ним право
власності на земельну частку (пай) в
розмірі 5,4247 га за рахунок вільних
земельних ділянок Товариства в полі № 8
за № 144 відділення Дубовий Гай та
видати для нього відповідне свідоцтво
на право власності на зазначену
земельну ділянку у встановленому
законом порядку.

В обґрунтування позову зазначав, що він
з 1.01.1957 року по 19.01.1980 року; з 11.02.1982 року
по 07.07.1984 року та з 27.10.1993 року по 24.02.1997
року працював у державному
підприємстві «Новоселицький
бурякорадгосп», який 04.07.1996 року був
перетворений у ВСАТ «Новоселицьке». В
січні 2001 року розпочато розпаювання
земель Товариства, які за рішенням
сесії Полонської районної ради № 14 від
20.12.2001 року передані у колективну
власність для ВСАТ. 22.03.2014 року йому
стало відомо, що він являється
акціонером ВСАТ «Новоселицьке». За
позицією ОСОБА_5, оскільки він на момент
звільнення з Товариства був та
залишається по даний час його
акціонером, а тому на підставі Указу
Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року має
право на земельну частку (пай). При
цьому також вказав, що його
неправомірно виключено із списку осіб
Товариства, що мають право на земельну
частку (пай), а так як на сьогоднішній
день у резервному фонді земель ВСАТ
«Новоселицьке» є вільні земельні
ділянки, тому просив визнати за ним
право власності на вказану вище
земельну ділянку.

В судовому засіданні позивач та його
представник ОСОБА_1 позов підтримали.

Представники Держземагенства,
Полонської районної державної
адміністрації позов не визнали,
пояснили, що так як позивач на момент
розпаювання земель ВСАТ
«Новоселицьке» не являвся його
працівником, або ж пенсіонером, тому
він не мав права на отримання земельної
ділянки.

Представник Новоселицької сільської
ради позов визнала, вказала, що ОСОБА_5
як акціонер ВСАТ «Новоселицьке» мав
право на земельну частку (пай).

Третя особа ліквідатор Товариства в
судові засідання не з'являвся.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши письмові докази суд вважає
позов задоволенню не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, у
вказані вище періоди працював на той
час у державному підприємстві
«Новоселицький бурякорадгосп», який
04.07.1996 року перетворений у ВСАТ
«Новоселицьке», одним із акціонерів
якого він став, що сторонами визнається
і не оспорюється.

24.02.1997 року ОСОБА_5 звільнився з
Товариства за власним бажанням, та
після цього з 26.02.1997 року по 31.07.2001 року
працював на Полонському фарфоровому
заводі, та по досягненню 60-ти річного
віку, 03.02.2002 року, вийшов на пенсію, що
стверджується даними трудової книжки
позивача.

Згідно рішення Полонської районної
ради від 20.12.2001 року № 14 для ВСАТ
«Новоселицьке» передано у колективну
власність землі
сільськогосподарського призначення
загальною площею 3799 га згідно з
додатком, та створено резервний фонд на
площі 433 га.

В той же час, Товариство на підставі
вказаного рішення не отримувало
Державний акт про право колективної
власності на землю, та списки членів
ВСАТ які би мало право на отримання
земельної частки (пай) тоді не
складались.

У зв'язку з цим до спірних
правовідносин не можуть бути
застосовані положення Указу
Президента України «Про порядок
паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» № 720/95 від 08.08.1995 року, на
який посилається позивач на
підтвердження заявлених ним вимог
позову.

Як вбачається із матеріалів справи
ВСАТ «Новоселицьке» здійснювало
приватизацію земель у відповідності та
порядку визначеному ст. 25, частинами 3-5
ст. 118 ЗК України.

Так, розпорядженням голови Полонської
районної державної адміністрації №
336/2204-р від 16.09.2004 року на підставі
клопотання правління Товариства його
членам надано дозвіл на розробку
проекту приватизації земель, та
розпорядженням № 447/2004-р від 22.12.2004 року
погоджено проект землеустрою щодо
організації території земельних
часток (паїв) ВСАТ «Новоселицьке».

22 листопада 2005 року позивача було
включено до протоколу розподілу
земельних часток (паїв) між
працівниками та пенсіонерами, однак
згідно додатку до цього ж протоколу
його виключено із осіб, які мали право
на отримання земельної ділянки у
власність.

За положеннями частин 1,3 ст. 25, частин 3-5
ст. 118 ЗК України право на приватизацію
земель Товариства повинні були мати
його працівники, а також пенсіонери з
їх числа.

ОСОБА_5 звільнився із ВСАТ
«Новоселицьке» 24.02.1997 року, після чого
працював на Полонському фарфоровому
заводі, та вийшов на пенсію за віком
03.02.2002 року.

Отже, позивач на час приватизації
земель які знаходились в користуванні
Товариства не являвся його
працівником, а також не був пенсіонером
із числа працівників ВСАТ
«Новоселицьке», а відтак суд вважає, що
його на законних підставах було
виключено із списку осіб, що мали право
на приватизацію вказаних земель.

Посилання ОСОБА_5 та його представника,
що позивач являвся акціонером
Товариства, а тому він повинен мати
право на отримання земельної частки
(паю) є помилковим.

За положеннями Закону України «Про
господарські товариства» зокрема ст. 10,
не передбачено, що акціонер Товариства
в разі проведення приватизації його
земель має обов'язкове право на
отримання у власність земельної
ділянки.

Керуючись наведеним, ст.10, 60, ч.3 ст.209, ст.
212-215, ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Хмельницької
області шляхом подачі до суду першої
інстанції апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ________________