Справа № 448/372/14
Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 22-ц/783/4135/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3, відповідача
ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Мостиського районного суду
Львівської області від 03 квітня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа - орган опіки та піклування
Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради,
про визначення способу та порядку
відвідування дитини, -

встановила:

рішенням Мостиського районного суду
Львівської області від 03 квітня 2014 року
у задоволені вказаному вище позові
відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач,
просить його скасувати й ухвалити нове
рішення, яким задовольнити її вимоги,
посилаючись на те, що суд неповно
з'ясував обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають обставинам справи та суд
допустив неправильне застосування
норм матеріального права. Апелянт,
зокрема, зазначає, що орган опіки та
піклування Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
прийняв рішення про призначення часу
побачень відповідача з дитиною без
присутності їх представника, хоча вона
наполягала на цьому з урахуванням
негативної поведінки відповідача, а
відмовляючи у задоволені її вимог суд
прийшов до висновку, що нею не було
оскаржене зазначене розпорядження
адміністрації.

Представник органу опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
м. Львова у судове засідання не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення щодо
часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до
ч.2 ст.305 ЦПК України, його неявка не
перешкоджає розглядові справи

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу - позивача ОСОБА_2 та її
представника ОСОБА_3 на підтримання
апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_4
та його представника ОСОБА_5 на
заперечення апеляційної скарги,
вивчивши матеріали та обставини
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та позовних
вимог, колегія суддів приходить до
наступного висновку.

В березні 2014 року позивачка звернулась
до суду та просила суд призначити час
побачень відповідача з дитиною в
присутності представника
Шевченківської районної адміністрації
м. Львова. На обґрунтування своїх вимог
покликалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у
неї народилась дочка ОСОБА_6, яка
проживає разом із нею у м. Львові, а її
батьком є відповідач. Не заперечуючи
проти спілкування відповідача з
дитиною, в той же час останній приходив
на побачення з дитиною у будь-який день
та час, без узгодження із нею та не
враховуючи інтереси дитини, вчиняв
скандали та сварки в присутності
дитини, що негативно впливає на
розвиток дитини.

Звернувшись у Шевченківську РА
Львівської міської ради із заявою про
встановлення часу відвідування
відповідачем дитини із зазначених
підстав, орган опіки та піклування
незважаючи а викладене прийняв рішення
про призначення часу побачень з
дитиною без присутності їх
представника.

З огляду на наведене, просила
задовольнити її вимоги.

Відмовляючи у задоволені вимог
районний суд виходив з того, що
розпорядження Шевченківської районної
адміністрації є чинним, не оскаржене, а
відтак є обов'язковим до виконання, а
доказів того, що відповідач ухиляється
від його виконання позивачкою не
подано.

Однак з таким висновком колегія суддів
погодитись не може з наступних підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення
районного суду не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є
батьками малолітньої дитини ОСОБА_6.,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про народження (а.с.2).

Статтею 141 СК України передбачено, що
мати, батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, незалежно від
того, чи перебували вони у шлюбі між
собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.150 СК України батьки
зобов'язані виховувати та розвивати
дитину, піклуватися про її здоров'я,
готувати її до самостійного життя.
Батьки повинні поважати дитину і
ніколи не застосовувати до дитини
будь-які види експлуатації.

Відповідно до ст.153 СК України мати,
батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою,
крім випадків, коли таке право обмежене
законом.

Статтею 157 СК України визначено, що той
із батьків, хто проживає окремо від
дитини, зобов'язаний брати участь у її
вихованні і має право на особисте
спілкування з нею.

Згідно ст.158 вказаного Кодексу за
заявою матері, батька дитини орган
опіки та піклування визначає способи
участі у вихованні дитини та
спілкуванні з нею того з батьків, хто
проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та
піклування постановляє на підставі
вивчення умов життя батьків, їхнього
ставлення до дитини, інших обставин, що
мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання. Особа, яка
ухиляється від виконання рішення
органу опіки та піклування, зобов'язана
відшкодувати матеріальну та моральну
шкоду, завдану тому з батьків, хто
проживає окремо від дитини.

В той же час, стаття 159 СК України
передбачає, що якщо той із батьків, з
ким проживає дитина, чинить перешкоди
тому з батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи.

Під час вирішення спору щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини
береться до уваги ставлення батьків до
виконання своїх обов'язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров'я та інші
обставини, що мають істотне значення, в
тому числі стан психічного здоров'я
одного з батьків, зловживання ним
алкогольними напоями або наркотичними
засобами.

Стаття 19 СК, на яку посилається
районний суд, передбачає, що у випадках,
передбачених цим Кодексом, особа має
право на попереднє звернення за
захистом своїх сімейних прав та
інтересів до органу опіки та
піклування.

Рішення органу опіки та піклування є
обов'язковим до виконання, якщо
протягом десяти днів від часу його
винесення заінтересована особа не
звернулася за захистом своїх прав або
інтересів до суду, крім випадку,
передбаченого частиною другою статті
170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки
та піклування не позбавляє особу права
на звернення до суду.

У разі звернення з позовом до суду
орган опіки та піклування припиняє
розгляд поданої йому заяви.

При розгляді судом спорів щодо участі
одного з батьків у вихованні дитини,
місця проживання дитини, позбавлення
та поновлення батьківських прав,
побачення з дитиною матері, батька, які
позбавлені батьківських прав,
відібрання дитини від особи, яка тримає
її у себе не на підставі закону або
рішення суду, управління батьками
майном дитини, скасування усиновлення
та визнання його недійсним
обов'язковою є участь органу опіки та
піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Однак зазначеного районний суд не
врахував.

Крім того, вирішуючи спір та дійшовши
висновку про відмову у задоволені
вимог позивача у зв'язку з тим, що
рішення органу опіки та піклування є
чинним, не оскаржене, відтак є
обов'язковим до виконання, суд першої
інстанції, при цьому, не взяв до уваги,
що відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст.19 СК
України орган опіки та піклування
подає суду письмовий висновок щодо
розв'язання спору на підставі
відомостей, одержаних у результаті
обстеження умов проживання дитини,
батьків, інших осіб, які бажають
проживати з дитиною, брати участь у її
вихованні, а також на підставі інших
документів, які стосуються справи. Суд
може не погодитися з висновком органу
опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може
визначити місце зустрічі батька з
дитиною (за місцем проживання когось із
них чи іншої особи), періодичність та
тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має
базуватися на достовірній інформації
про усі фактичні обставини, які можуть
мати істотне значення та ретельному їх
з`ясуванні.

Такий висновок є рекомендаційним, тому
суд може постановити інше рішення, ніж
пропонує орган опіки та піклування.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

Згідно зі ст.ст.150, 151 СК України, батьки
зобов'язані виховувати дитину в дусі
поваги до прав та свобод інших людей,
любові до своєї сім'ї та родини, свого
народу, своєї Батьківщини, піклуватися
про здоров'я дитини, її фізичний,
духовний та моральний розвиток, мають
переважне право перед іншими особами
на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст.4 Конвенції Про
контакт з дітьми, , яка ратифікована
Україною 20.09.2006 р., дитина та її батьки
мають право встановлювати й
підтримувати регулярний контакт один з
одним і такий контакт може бути
обмежений або заборонений лише тоді,
коли це необхідно в найвищих інтересах
дитини; якщо підтримання
неконтрольованого контакту з одним з
батьків не відповідає найвищим
інтересам дитини, то розглядається
можливість контрольованого особистого
контакту чи іншої форми контакту з
одним з таких батьків.

Тобто, діюче законодавство спрямоване
на захист прав батьків щодо контакту зі
своїми дітьми і керівним у вирішення
спорів з даного питання визначає
найвищий інтерес самої дитини.

Встановлено, що органом опіки та
піклування Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
був наданий висновок від 14 лютого 2014
року у формі розпорядження, згідно із
яким запропоновано дні побачень батька
з дитиною кожної неділі з 14.00 год. до 15.00
год. у присутності матері. Однак
позивачка не погоджується з таким
висновком в частині не прийняття
рішення щодо участі у зустрічі батька з
дитиною в присутності працівника
органу опіки та піклування з
посиланням на негативну поведінку
відповідача.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів
аналізуючи та даючи оцінку висновку
органу опіки і піклування щодо участі
батька у вихованні дитини та доводам
позивачки на обґрунтування
обов'язкової участі працівника органу
опіки та піклування при зустрічі
батька з дитиною, приходить до
висновку, що підстав для задоволення
цієї вимоги та зміни рішення органу
опіки та піклування немає.

Зі змісту запропонованого органом
опіки і піклування способу участі
батька у вихованні дитини вбачається,
що батько буде мати можливість бачити
дитину, причому спілкування буде
проходити у присутності матері поза
місцем проживання обох сторін.

Судом не встановлено перешкоджання
позивачці у спілкуванні з дитиною та
виконуванні батьківських прав та
обов'язків, встановлених законом, а
тому у суду відсутні підстави
встановлення способу участі позивачки
у вихованні дітей.

Що стосується питання щодо
обов'язкової участі представника
органу опіки та піклування при
зустрічі відповідача з дитиною, то
колегія суддів критично оцінив наявні
матеріали справи, приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення такої вимоги.

В матеріалах справи мається відповідь
начальника Шевченківського РВ
Львівського МУВС України у Львівській
області від 07 червня 2013 року за № 16/13-7124,
що адресоване позивачу, відповідно до
якої по заяві позивачки щодо
неправомірних дій відповідача по
відношенню до неї та дитини, було
прийнято рішення про притягнення
відповідача до адміністративної
відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП
(а.с.4).

Аналіз постанови про закриття
кримінального провадження від 08 травня
2013 року, яке було порушене за заявою
позивачки від 23 квітня 2013 року з
приводу неприпустимої поведінки
відповідача по відношенню до неї,
свідчить, що відомості про
неправомірну поведінку відповідача
ґрунтовані лише на її, позивачки,
суб'єктивних судженнях, вони не знайшли
свого підтвердження (а.с.5).

З представлених відповідачем колегії
суддів відповідей, які адресовані йому
з Шевченківського РВ Львівського МУ
МВС України у Львівській області, куди
відповідач звертався на неправомірну
поведінку позивача відносно нього,
свідчить про неприязні відносини між
сторонами.

Оцінивши правовідносини, що склалися
між сторонами, з урахуванням доказів,
наданих сторонами, колегія суддів
приходить до висновку, що особисті
неприязні відносини сторін, що в
сукупності впливає на мотиви даного
спору зі сторони позивачки та чим
керується остання при розгляді даної
справи, не дають наявності виключних
обставин, які могли б бути підставою
для прийняття рішення про необхідність
присутності працівника органу опіки та
піклування при зустрічі батька з
дитиною, а позивачкою таких не
доведено.

А відтак, з урахуванням викладеного,
колегія судів приходить до висновку
про скасування рішення районного суду
та ухвалення нового рішення про
відмову у задоволені вимог з інших
підстав - підстав викладених вище.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Рішення Мостиського районного суду
Львівської області від 03 квітня 2014 року
скасувати й ухвалити нове рішення, яким
у задоволені вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.