Справа № 182/5110/14-ц
Провадження № 2/0182/2988/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.07.2014 року
м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний
суд Дніпропетровської області у
складі:

головуючого судді
Кобеляцької-Шаховал І.О.

за участю
секретаря Скоробогатової А.О.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в
м.Нікополі цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Криничуватської селищної
ради Нікопольського району
Дніпропетровської області про
визнання права власності в порядку
спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до
суду з позовною заявою до відповідача
про визнання за нею права власності в
порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх
вимог позивач посилається на наступні
обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її бабуся
ОСОБА_2, яка була зареєстрована за
адресою: АДРЕСА_1, а фактично мешкала за
адресою: АДРЕСА_2. Після її смерті
відкрилася спадщина на житловий
будинок з надвірними будівлями, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, який
складається з: житлового будинку
„літ.А", житловою площею 28,8 кв.м.,
загальною площею 60.9 кв.м.; літньої кухні
„літ.Б"; сараю „літ.Б!"; сараю „літ.В";
вбиральні „літ.Г"; підвалу „літ.Дпд",
спорудження 1-6, I,II. Будинок належав
спадкодавиці на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 28.08.2001
року, виданого завідуючим Першої
Нікопольської державної нотаріальної
контори Чубенко І.С. та зареєстрованого
в реєстрі за № 1-1510. Відповідно до
реєстраційного надпису, вказаний
житловий будинок зареєстровано в КП
„Нікопольському міжміському бюро
технічної інвентаризації" за № 1 від
01.10.2001 року. За своє життя на випадок
своєї смерті бабуся залишила заповіт,
відповідно до якого, усе своє майно, де
б воно не було та з чого б воно не
складалось, а також усе те, що буде
належати їй на день смерті, у тому числі
житловий будинок, що належав їй на
праві особистої власності і знаходився
в АДРЕСА_2 заповідала їй. Цей заповіт
було складено 28 серпня 2003 року та
посвідчено секретарем Криничуватської
сільської ради Варваровою В.Д., який
зареєстровано в реєстрі за № 526. Вона є
єдиною спадкоємицею за заповітом
усього майна, яке належало ОСОБА_2.
Інших спадкоємців ані за законом, ані
за заповітом у неї не має. У грудні 2013
року вона звернулась до Другої
Нікопольської державної нотаріальної
контори для оформлення спадщини та
отриманням свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на майно, яке
належало її бабусі ОСОБА_2, померлої
ІНФОРМАЦІЯ_3. Але листом від 13.01.2014 року
№ 50/02-14 у його видачі їй було
відмовлено, в зв'язку з тим, що
залишений бабусею заповіт не було
зареєстровано у спадковому реєстрі та
нею не було доведеного родинного
зв'язку з померлою. Для вирішення цього
питання їй запропоновано звернутись до
Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області. Згідно до
ст.1233 ЦК України, заповіт є особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті. Таке
розпорядження її бабусею було зроблено
і визначено коло спадкоємців, де,
згідно заповіту, усе своє майно, де б
воно не було та з чого б воно не
складалось, а також усе те, що буде
належати їй на день смерті, заповідала
їй. Про те, що зазначений заповіт не
зареєстрований у спадковому реєстрі,
їй нічого не відомо, але з цього приводу
пояснює, що Спадковий реєстр в Україні
існує з 2005 року, а заповіт бабусею було
складено 28.08.2003 року, саме тому можливо
посадова особа, секретар сільської
ради зазначену інформацію не
відправила в цей реєстр. Спадкоємець за
заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживає
разом із спадкодавцем на час відкриття
спадщини, вважається таким, що прийняв
спадщину, якщо протягом строку,
встановленого ст.1270 цього кодексу, він
не заявив про відмову від неї (ст.1268 ЦК
України). На підтвердження її родинного
зв'язку з померлою нею до суду надано
копії документів, які свідчать про те,
що вона є онукою ОСОБА_2. Останні роки
свого життя ОСОБА_2 проживала разом з
нею, оскільки в зв'язку із своїм похилим
віком потребувала сторонньої допомоги
та постійного догляду за собою. Інших
спадкоємців ані за законом, ані за
заповітом у неї не має. Тому, відповідно
до вищевикладених обставин, змушена
звернутись до суду для визнання права
власності на майно яке належало,
ОСОБА_2, та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, в
порядку спадкування за заповітом.

В судове засіданні
позивачка не прибула, надала заяву про
розгляд справи у її відсутність, на
задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач в судове
засідання не прибув, надав заяву про
розгляд справи у свою відсутність, в
якій проти задоволення позову не
заперечував.

Вивчивши матеріали
справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому
засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся
позивачки ОСОБА_2 (а.с.8), яка була
зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, а
фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.13). Після її смерті відкрилася
спадщина на житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, який складається
з: житлового будинку „літ.А", житловою
площею 28,8 кв.м., загальною площею 60.9
кв.м.; літньої кухні „літ.Б"; сараю
„літ.Б!"; сараю „літ.В"; вбиральні
„літ.Г"; підвалу „літ.Дпд", спорудження
1-6, I,II (а.с.11, 14-17). Будинок належав
спадкодавиці на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом від 28.08.2001
року, виданого завідуючим Першої
Нікопольської державної нотаріальної
контори Чубенко І.С. та зареєстрованого
в реєстрі за № 1-1510. Відповідно до
реєстраційного надпису, вказаний
житловий будинок зареєстровано в КП
„Нікопольському міжміському бюро
технічної інвентаризації" за № 1 від
01.10.2001 року. За своє життя на випадок
своєї смерті спадкодавиця залишила
заповіт, відповідно до якого, усе своє
майно, де б воно не було та з чого б воно
не складалось, а також усе те, що буде
належати їй на день смерті, у тому числі
житловий будинок, що належав їй на
праві особистої власності і знаходився
в АДРЕСА_2 заповідала позивачці (а.с.9).
Цей заповіт було складено 28.08.2003 року та
посвідчено секретарем Криничуватської
сільської ради Варваровою В.Д., який
зареєстровано в реєстрі за № 526.
Позивачка є єдиною спадкоємицею за
заповітом усього майна, яке належало
ОСОБА_2 (а.с.20-22). Інших спадкоємців ані
за законом, ані за заповітом немає. У
грудні 2013 року позивачка звернулась до
Другої Нікопольської державної
нотаріальної контори для оформлення
спадщини та отриманням свідоцтва про
право на спадщину за заповітом на
майно, яке належало ОСОБА_2 Але листом
від 13.01.2014 року № 50/02-14 у його видачі
було відмовлено в зв'язку з тим, що
заповіт не було зареєстровано у
спадковому реєстрі та позивачкою не
було доведеного родинного зв'язку з
померлою (а.с.12). Однак, про те, що
зазначений заповіт не зареєстрований у
спадковому реєстрі, позивачці нічого
не було відомо. Останні роки свого
життя ОСОБА_2 проживала разом з
позивачкою. Тобто фактично прийняла
спадщину.

За таких обставин суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи викладене та
керуючись ст.3-10, 30, 60, 256, 259 ЦПК, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
(ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) право
власності на житловий будинок з
надвірними будівлями, що знаходиться
за адресою: АДРЕСА_2, який складається з:
житлового будинку „літ.А", житловою
площею 28,8 кв.м., загальною площею 60.9
кв.м.; літньої кухні „літ.Б"; сараю
„літ.Б"; сараю „літ.В"; вбиральні
„літ.Г"; підвалу „літ.Дпд"; спорудження
1-6, I,II, і належав ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 28.08.2001 року, виданого
завідуючим Першої Нікопольської
державної нотаріальної контори,
Чубенко І.С. та зареєстрованого в
реєстрі за № 1-1510, в порядку спадкування
за заповітом після смерті ОСОБА_2,
померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення суду першої
інстанції може бути подано апеляційну
скаргу протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал