Справа №672/1181/14-ц
Провадження №2/672/388/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про повернення позовної заяви)

01 серпня 2014 року
м. Городок

Суддя Городоцького районного
суду Хмельницької області Шинкоренко
С.В. вивчивши матеріали цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до
відокремленого підрозділу
локомотивного депо Гречани ДТГО
"Південно-Західна залізниця"

про стягнення компенсації за
несвоєчасний розрахунок при
звільненні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом
про стягнення компенсації за
несвоєчасний розрахунок при
звільненні до відповідача, пояснивши
суду, що в день його звільнення з
підприємства, що мало місце 05.05.2014 р.
йому не було виплачено заборгованість
по заробітній платі.

У відповідності до п.6 ч.3 ст.121 ЦПК
України суддя повертає позовну заяву
якщо її подано без дотримання порядку,
визначеного ч.3 ст.118 ЦПК України.

П.1 ч.1 ст.96 ЦПК України, визначено,
що судовий наказ може бути видано, у
разі якщо: заявлено вимогу про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати.

В свою чергу, ч.3 ст.118 ЦПК України
передбачено, що позовна заява щодо
вимог, визначених у ч.1 ст.96 ЦПК України,
може бути подана тільки в разі відмови
у прийнятті заяви про видачу судового
наказу або скасування його судом.

Як вбачається з матеріалів
поданої заяви, в них відсутні будь-які
відомості щодо звернення до суду в
порядку ст.96 ЦПК України.

Згідно п.12 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ "Про практику розгляду судами
заяв у порядку наказного провадження"
визначено, що : Якщо заявлено вимогу про
стягнення нарахованої, але не
виплаченої працівникові суми
заробітної плати (пункт 1 частини
першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може
бути видано не лише на суму
заборгованості із заробітної плати, а й
на суму компенсації за порушення
строків її виплати, оскільки вона
входить до структури заробітної плати
(Закон України від 24 березня 1995 року №
108/95-ВР «Про оплату праці», Закон
України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати»). До заяви має бути
додано докази перебування заявника у
трудових відносинах із боржником, а
підтвердженням суми, яка стягується,
може бути будь-який належно оформлений
документ, що вказує на розмір
нарахованої заробітної плати та
компенсації за порушення строків її
виплати, зокрема, довідка бухгалтерії
боржника, розрахунковий лист чи копія
платіжної відомості тощо. Не
допускається розгляд вимог про
стягнення заробітної плати у разі
наявності спору щодо розміру
заборгованості чи права на її
отримання. При цьому частиною другою
статті 233 Кодексу законів про працю
України визначено, що працівник має
право звернутися до суду з вимогою про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Тому суддя вважає, що відповідно до
вимог п.6 ч.3 ст.121, ч.3 ст.118 ЦПК, заяву
слід вважати неподаною і повернути
позивачу.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню із
заявою до суду, якщо перестануть
існувати обставини, що стали підставою
для повернення заяви.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 118, 121, 210 ЦПК України,
суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
відокремленого підрозділу
локомотивного депо Гречани ДТГО
"Південно-Західна залізниця", про
стягнення компенсації за несвоєчасний
розрахунок при звільненні - вважати
неподаною і повернути її позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається протягом п"яти днів з дня
проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу
суду було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п"яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: