Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3476/14
Головуючий у 1 інстанції:
Суддя-доповідач: Кочеткова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 р.
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Пільщик Л.В.,

при секретарі: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бі-Нафта» в особі
ліквідатора Багмета Сергія
Володимировича про стягнення
заборгованості по заробітній платі,
невиплаченій заборгованості по
авансовим звітам, середньої заробітної
плати за весь час затримки розрахунку,
компенсації втрати частини заробітної
плати у зв'язку з затримкою строків її
виплати і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на
ухвалу Комунарського районного суду
м.Запоріжжя від 19 червня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із вищевказаним позовом, в
обґрунтування якого зазначав, що до
липня 2009 року працював директором ТОВ
«Бі-Нафта», наказом № 5 від 10.07.2009 р.
звільнений з посади у зв'язку з
порушенням у господарському суді
справи про банкрутство товариства.
Посилаючись на те, що товариство не
провело з ним повного розрахунку і має
заборгованість по заробітній платі і
іншим виплатам, просив на підставі
ст.ст.116,117, 237-1 КЗпП України стягнути всю
суму заборгованості з інфляційними
витратами, середній заробіток за
затримку розрахунку при звільненні, а
також моральну шкоду.

Ухвалою Комунарського районного суду
м. Запоріжжя від 19 червня 2014 року
провадження у справі закрито.

В апеляційній скарзі про скасування
судової ухвали і передачу питання на
новий розгляд до суду першої інстанції
ОСОБА_3 посилається на порушення судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню.

Закриваючи провадження у справі, суд
першої інстанції виходив з того, що
спір з приводу заборгованості з
виплати заробітної плати виник між
працівником і товариством, стосовно
якого порушено справу про банкрутство,
який у відповідності з п.7 ч.1 ст.12 ГПК
України підлягає розгляду в порядку
господарського, а не цивільного
судочинства.

Проте погодитися з такими висновками
суду першої інстанції не можна з огляду
на наступне.

За змістом ст.15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Із матеріалів справи вбачається, що між
сторонами вини спір з приводу
проведення товариством, стосовно якого
в господарському суді у 2009 році
розпочато справу про банкрутство,
остаточного розрахунку зі звільненим
працівником.

У зв'язку з набранням чинності Законом
України від 22 грудня 2011 р. № 4212-VI «Про
внесення змін до Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
зазначений Закон викладено в новій
редакції. Закон набрав чинності 19 січня
2013 р. (за винятком окремих його
положень).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
статтю 12 ГПК доповнено пунктом 7,
відповідно до якого до підвідомчості
господарських судів віднесено справи у
спорах, зокрема про стягнення
заробітної плати з боржника, стосовно
якого порушено справу про банкрутство
(як і поновлення на роботі посадових і
службових осіб боржника).

Відповідно до Закону України від 02
жовтня 2012 р. № 5405-VI «Про внесення змін
до деяких законодавчих актів України
щодо виконання господарських
зобов'язань» розділ Х «Прикінцеві та
перехідні положення» Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

Вирішуючи питання про визначення
юрисдикції (предметної підсудності) у
цій справі, суд першої інстанції не
враховував положення пункту 1-1 розділу
Х «Прикінцеві та перехідні положення»
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», вимоги
статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та не взяв
до уваги дату порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство боржника (02.02.2009р.).

Справи про банкрутство боржника,
порушені господарськими судами до 19
січня 2013 р., не впливають на визначення
юрисдикції справ про стягнення з
боржника зарплати і їх слід розглядати
в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин оскаржувану ухвалу
не можна визнати такою, що постановлена
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, а тому на
підставі ст.312 п.3 ЦПК України вона
підлягає скасуванню з поверненням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312 п.3 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м.
Запоріжжя від 19 червня 2014 року по цій
справі скасувати з передачею питання
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно,
касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: