Номер провадження 2/522/3749/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Приморський районний
суд м. Одеси у складі:

головуючої - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецького С. Л.,

розглянувши у відкритому|відчиненому|
судовому засіданні в місті Одесі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи без
самостійних вимог: приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та ТОВ «Руніком
Стройінвест», про визнання договору
дарування недійсним, за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи без
самостійних вимог: приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 та ТОВ «Руніком
Стройінвест», про розподіл спадкового
майна, про переведення прав та
обов'язків покупця, про визнання права
власності, за зустрічним позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог: приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання договору дарування недійсним,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер
її онук ОСОБА_7, який за життя у січні 2011
року запропонував укласти з нею,
позивачкою, договір, за умовами якого
доглядав би за нею, піклувався б та
допомагав би матеріально до моменту її
смерті, а вона б в свою чергу передала
б йому у власність після смерті
належну їй, позивачці, на праві
власності квартиру АДРЕСА_1. Позивачка
зазначила, що при підписанні 25.01.2011
року договору, який посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
їй не було надано можливості
прочитати текст договору самотужки, та
не було оголошено його вголос, однак
при його підписанні вона була
запевнена, що відповідно до його умов
їй буде надаватися матеріальна та
іншу допомога, а право власності на
квартиру можна буде у відповідності з
чинним законодавством тільки після її,
позивачки, смерті. Позивачка
стверджує, що ОСОБА_7 умови укладеного
договору не виконував, не піклувався
про неї, матеріальної та іншої допомоги
не надавав, з причин чого вона,
позивачка, звернулася до нього з
пропозицією розірвати договір, проте
домовленості між нами досягнуто не
було, і лише після смерті ОСОБА_7 їй
стало відомо, що між нею та померлим
було укладено договір дарування, а не
довічного утримання.

Позивачка ОСОБА_1 вказує, що після
смерті ОСОБА_7 спадкоємцями є його мати
ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3. Позивачка
вважає, що договір дарування з огляду
на вищевикладені обставини є
недійсним, так як вона була введена в
оману відносно змісту укладеного
договору, мала тверду переконаність,
що укладений договір є договором
довічного утримання. При цьому
позивачка посилається на положення
ст.230 ЦК України, згідно з якими якщо
одна із сторін правочину навмисно
ввела другу сторону в оману щодо
обставин, які мають істотне значення
(частина перша статті 229 ЦК УКраїни),
такий правочин визнається судом
недійсним. Крім того, позивачка
ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_7 спірну
квартиру фактично у дар не приймав, в
квартирі не проживав, оплату
комунальних платежів не здійснював.
При цьому позивачка зазначила, що
спірна квартира є єдиним місцем її
проживання й іншого житла вона не має.
Позивачка ОСОБА_1 просила суд визнати
недійсним договір дарування квартири
за адресою: АДРЕСА_1, що укладений нею
та ОСОБА_7 25.01.2013 року, посвідчений
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за номером в реєстрі №166.

У судовому засіданні позивачка та її
представник позов підтримали, у
судовому засідання позивачка ОСОБА_1 в
доповнення до викладених в позові
обставин пояснила, що вона має поганий
зір і на момент укладення спірного
договору проходила курс лікування у
окуліста, що унеможливлювало читати
текст спірного договору від 25.01.2011 року.
Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що в день
укладення договору дарування не була в
нотаріальній конторі приватного
нотаріуса ОСОБА_4; документи, які
необхідно було підписати, принесла
додому відповідачка ОСОБА_3, яка
працювала помічником нотаріуса ОСОБА_4,
і вона, ОСОБА_1, підписала їх, не
розуміючи тексту в цих документах, при
цьому відповідачка ОСОБА_3 завірила її,
що цими документами змінюється раніше
складений нею заповіт на квартиру.
Позивачка ОСОБА_1 зазначила, що в цей
час її онука ОСОБА_7, також не міг
відвідувати нотаріальну контору
приватного нотаріуса ОСОБА_4, так як
знаходився на стаціонарному лікуванні
у тубдиспансері.

Відповідачка ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не
визнала, проте підтвердила факти того,
що її мати ОСОБА_1 має поганий зір,
мала наміри передати свою квартиру
АДРЕСА_1 своєму онуку ОСОБА_7 лише після
смерті, і що на час укладенні договору
дарування її син ОСОБА_7 перебував на
стаціонарному лікуванні в
тубдиспансері.

Крім того, відповідачка ОСОБА_2
звернулася до суду із зустрічним
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_10 про розподіл спадкового майна,
про переведення прав та обов'язків
покупця, про визнання права власності,
мотивуючи свої позовні вимоги тим, що
після смерті її сина ОСОБА_7, що сталася
ІНФОРМАЦІЯ_1, окрім квартири АДРЕСА_1
відкрилася спадщина на інше майно, а
саме:

- квартиру за адресою: АДРЕСА_2, яку
померлий ОСОБА_7 оформив на своє ім'я
11.10.2011 року за договором
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за номером в реєстрі №2027;

- майнові права на квартиру АДРЕСА_3,
житлових кімнат - 1, загальною площею 41,29
кв.м., якій в подальшому було присвоєно
номер № 115, які померлий ОСОБА_7 оформив
на своє ім'я за Додатковою угодою про
відступку за договором купівлі-продажу
майнових прав №665/557/Н від 27.07.2009 року, що
була укладена 13 грудня 2012 року, та за
якою ОСОБА_7 набув права та обов'язки
первинного покупця і став стороною
договору купівлі-продажу майнових прав
№ 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеного між
ТОВ «Руніком Стройінвест» та ОСОБА_10 і
ОСОБА_11.

Позивачка за зустрічним позовом
ОСОБА_2 зазначила, що вищенаведене
нерухоме майно та майнові права на
квартиру набувалися на її, ОСОБА_2,
особисті грошові кошти, а тому є її
особистою власністю. Позивачка
стверджує, що вона доручила сину
ОСОБА_7 оформити необхідні документи
для укладення договорів і отримати
правовстановлюючі документи на
нерухоме майно, проте ОСОБА_7, як
повірений, не виконав покладені на
нього обов'язки, й оформив право
власності на майно, за яке вона
особисто сплатила кошти, як свою
особисту власність. При цьому вона
вказала на те, що ОСОБА_7 на момент
укладення договорів був
непрацездатним, його єдиним доходом
була мінімальна пенсія по
інвалідності, що свідчить про
матеріальну неможливість набувати
спірне майно за особисті кошти, а вона,
позивачка, отримала кошти на придбання
спірного майна за договорами позики.

Позивачка за зустрічним позовом
ОСОБА_2 вважає, що договір
купівлі-продажу квартири від 11.10.2011
року, посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за номером в реєстрі №2027,
укладений в порушення ст.209 ЦК України,
ч.4 ст.203 ЦК України, п.3 ст.38 Інструкції
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України № 20/5 від
03.03.2004 року, в редакції, що діяла час
укладення договору, а тому відповідно
до приписів ст.219 ЦК України є
нікчемним, тобто не породжує правових
наслідків для ОСОБА_7

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2
обґрунтовує позовні вимоги
положеннями ч.1 ст.215 ЦК України,
згідно яких підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу;
положеннями ст.235 ЦК України, згідно
яких удаваною є угода, яка вчинена
сторонами для приховання іншої угоди,
яку вони насправді вчинили; Якщо буде
встановлено, що угода була вчинена
сторонами для приховання іншої угоди,
яку вони насправді вчинили, відносини
сторін регулюються правилами щодо
угоди, яку сторони насправді вчинили;
положеннями ст.237 ЦК України, згідно
яких представництвом є
правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право
вчинити правочин від імені другої
сторони, яку вона представляє;
положеннями ст. 238 ЦК України, згідно
яких представник може бути
уповноважений на вчинення лише тих
правочинів, право на вчинення яких має
особа, яку він представляє.

Позивачка ОСОБА_2 просить суд:

- визнати за нею право власності на ?
ідеальну частину квартири за адресою:
АДРЕСА_1 у порядку спадкування за
законом після смерті ОСОБА_7,
померлого, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати частково недійсним додаткову
угоду про відступку за договором
купівлі-продажу майнових прав № 665/557/Н
від 27.07.2009 року, укладеної 13.12. 2012 року,
за якою ОСОБА_7 набув права та обов'язки
первинного покупця та став стороною
договору купівлі-продажу майнових прав
№ 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеного між
ТОВ «Руніком Стройінвест», ОСОБА_10,
ОСОБА_11, зазначивши покупцем майнових
прав ОСОБА_2;

- перевести на неї права та обов'язки
первинного покупця на майнові права на
квартиру АДРЕСА_3, житлових кімнат - 1,
загальною площею 41,29 кв.м., за
додатковою угодою про відступку за
договором купівлі-продажу майнових
прав № 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеної
13.12.2012 року, за якою ОСОБА_7 набув права
та обов'язки первинного покупця та став
стороною договору купівлі-продажу
майнових прав № 665/557/Н від 27.07.2009 року,
укладеного між ТОВ «Руніком
Стройінвест» та ОСОБА_10, ОСОБА_11;

- визнати за нею право власності на
майнові права на майнові права на
квартиру АДРЕСА_4, житлових кімнат - 1,
загальною площею 41, 29 кв. м., за
додатковою угодою про відступку за
договором купівлі-продажу майнових
прав №665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеної
13.12.2012 року, за якою ОСОБА_7 набув права
та обов'язки первинного покупця та став
стороною договору купівлі-продажу
майнових прав №665/557/Н від 27.07.2009 року,
укладеного між ТОВ «Руніком
Стройінвест» та ОСОБА_10, ОСОБА_11;

- визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу від 11.10.2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за номером в реєстрі
№2027, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_5,
зазначивши покупцем майнових прав
ОСОБА_2;

- перевести на неї права та обов'язки
первинного покупця на квартиру за
адресою: АДРЕСА_2, за договором
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за номером в реєстрі № 2027;

- визнати за нею право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_2, за
договором купівлі-продажу від 11.10.2011
року, посвідченого приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 за номером
в реєстрі за №2027, укладеного між ОСОБА_7
та ОСОБА_5

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 та зустрічний
позов ОСОБА_2 не визнала, просила
відмовити у задоволені їх позовних
вимог, зазначивши, що договір
дарування квартири АДРЕСА_1,
посвідчений 25.01.2011 року приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4
відповідає за формою і змістом вимогам
закону; волевиявлення сторін при його
укладенні було вільним і направленим
саме на укладення договору дарування, а
не будь-якого іншого договору. Крім
того, право власності на ОСОБА_7 за
договором дарування було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН»
14.02.2011 року і відповідно до ч.ч.1,4
ст.722 ЦК України з моменту прийняття
дарунку він набув право власності на
вказану квартиру.

29.04.2014 року відповідачка за первісним
позовом ОСОБА_3 звернулася до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2
за участю третьої особи без
самостійних вимог приватного
нотаріуса Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування, яким просить суд
визнати за нею в порядку спадкування
після смерті її чоловіка ОСОБА_7 право
власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідачка за зустрічним позовом
ОСОБА_2 - ОСОБА_12 надала до суду заяву
про розгляд справи за її відсутності,
просила суд прийняти рішення на розсуд
суду.

ОСОБА_10, який ухвалою суду від 12.02.2014
року був залучений за зустрічним
позовом ОСОБА_2 у якості
співвідповідача, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності із
прийняттям рішення на розсуд суду.

ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи
за його відсутності із прийняттям
рішення на розсуд суду.

Третя особа - ТОВ «Руніком
Стройінвест» надала до суду заяву про
розгляд справи за відсутності
представника ТОВ «Руніком
Стройінвест».

Третя особа - приватний нотаріус
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 первісний позов ОСОБА_1
та зустрічний позов ОСОБА_2 не визнала,
пояснила, що договір дарування
квартири АДРЕСА_1 від 25.01.2011 року та
договір купівлі-продажу квартири за
адресою: АДРЕСА_2, від 11.10.2011 року були
нею посвідчені у відповідності з
чинним законодавством, відповідають
вимогам закону.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх
представників, дослідивши матеріали
справи, вважає, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню;
позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають
частковому задоволенню; позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
розгляд і вирішення справ в судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК
України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
помер ОСОБА_7, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим 22.08.2013
року Відділом державної реєстрації
актів цивільного стану у місті Одесі
реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції м.Одеси
(актовий запис №6943).

Судом з'ясовано, що за життя ОСОБА_7
заповіту не склав, а відтак -
спадкоємцями першої черги за законом
являється ОСОБА_2, як мати померлого, що
підтверджується свідоцтвом про
народження ОСОБА_7, виданого 17.01.1975 року
Ленінським відділом ЗАГСу м.Одеси; та
ОСОБА_3, як дружина померлого, про що
свідчить свідоцтво про одруження,
видане 02.10.1999 року виконкомом
Приморської сільради
Білгорода-Дністровського району
Одеської області.

Як вбачається зі спадкової справи
після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7,
заведеної приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_13, до нотаріальної
контори із заявами про прийняття
спадщини звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася
спадщина у вигляді:

- квартири АДРЕСА_1, що належала
померлому на підставі договору
дарування, укладеного 25.01.2011 року між
ОСОБА_1 та ОСОБА_7, посвідченого
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4
за номером в реєстрі № 166;

- квартири за адресою: АДРЕСА_2, що
належала померлому на підставі
договору купівлі-продажу, укладеного
11.10.2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
посвідченим приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за номером в реєстрі №2027;

- майнових прав на квартиру АДРЕСА_3,
житлових кімнат - 1, загальною площею 41,29
кв.м., що належали померлому на
підставі додаткової угоди про
відступку за договором купівлі-продажу
майнових прав №665/557/Н від 27.07.2009 року,
укладеної 13.12.2012 року, за якою ОСОБА_7
набув права та обов'язки первинного
покупця і став стороною договору
купівлі-продажу майнових прав №665/557/Н
від 27.07.2009 року, укладеного між ТОВ
«Руніком Стройінвест», ОСОБА_10 та
ОСОБА_11.

Судом з'ясовано, що позивачка за
первісним позовом ОСОБА_1, укладаючи
25.01.2011 року з онуком ОСОБА_7 договір
дарування квартири АДРЕСА_1, мала на
меті укладення договору довічного
утримання чи зміну заповіту, та
перехід права власності на житло на
онука після її смерті, розраховувала
від нього отримувати матеріальну
допомогу, оскільки в силу похилого
віку та за станом здоров'я потребує
сторонньої допомоги і догляду, й при
цьому із-за поганого зору та
проходження відповідного лікування з
цього приводу не мала можливості
самостійно прочитати текст договору, й
крім того приміщення нотаріальної
контори з приводу укладення договору
не відвідувала, так як відповідачка
ОСОБА_3 - дружина померлого онука,
працювала помічником приватного
нотаріуса ОСОБА_4, що посвідчувала
договір дарування, й документи для
підпису принесла до неї додому в спірну
квартиру.

Як вбачається з медичної картки
амбулаторного хворого ОСОБА_1 20.01.2011
року, тобто за 5 днів до укладення
спірного договору дарування, вона
зверталася до окуліста з причин
поганого зору і проходила відповідне
лікування (а.с.127); згідно рішення ВКК
№237 від 16.09.2013 року ОСОБА_1 за станом
здоров'я потребує стороннього догляду
(а.с.122).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_14, ОСОБА_15 пояснили, що ОСОБА_1 до
смерті свого онука мешкала в спірній
квартирі АДРЕСА_1, проте після його
смерті жінка онуки ОСОБА_3 вигнала її з
квартири; свідки пояснили, що ОСОБА_1
протягом тривалого часу має поганий
зір та слабке здоров'я, потребувала та
потребує стороннього догляду, проте їй
допомагали лише сусіди та донька
ОСОБА_16

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що на день укладення
договору дарування, а саме з 21.12.2010 року
по 25.02.2011 року, обдарований ОСОБА_7
знаходився на стаціонарному лікуванні
в Обласному тубдиспансері, що на думку
суду виключає можливість відвідування
нотаріальної контори приватного
нотаріуса ОСОБА_4 в день укладення
договору дарування 25.01.2011 року, в той
час як в тексті договору відсутні
посилання на його посвідчення за
межами приміщення нотаріальної
контори.

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Згідно ст.230 ЦК України якщо одна із
сторін правочину навмисно ввела другу
сторону в оману щодо обставин, які
мають істотне значення (частина перша
статті 229 цього Кодексу), такий правочин
визнається судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.229 ЦК України якщо особа,
яка вчинила правочин, помилилася щодо
обставин, які мають істотне значення,
такий правочин може бути визнаний
судом недійсним. Істотне значення має
помилка щодо природи правочину, прав та
обов'язків сторін, таких властивостей і
якостей речі, які значно знижують її
цінність або можливість використання
за цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

З роз'яснень, які викладені в п. 19
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року №9 «Про
судову практику розгляду справ про
визнання правочинів недійсними»,
убачається, що правочин, вчинений під
впливом помилки, обману, насильства,
зловмисної домовленості представника
однієї сторони з другою стороною або
внаслідок впливу тяжкої обставини, є
оспорюваним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину, мають
існувати саме на момент вчинення
правочину. Особа на підтвердження
своїх вимог про визнання правочину
недійсним повинна довести, що така
помилка дійсно мала місце, а також що
вона має істотне значення.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдаровуваному)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК
України договір дарування вважається
укладеним, якщо сторони мають повну
уяву не лише про предмет договору, а й
досягли згоди про всі його істотні
умови.

З огляду на вищевикладені норми
матеріального права та вищенаведені
обставини суд дійшов висновку, що при
підписанні договору дарування від
25.01.2011 року позивачка ОСОБА_1 була
введена в оману щодо істотних умов
договору, вважала, що підписує угоду
про перехід право власності на житло
після її смерті та можливість
отримання від онука ОСОБА_7
матеріального догляду, а відтак - суд
вважає, що її позовні вимоги слід
задовольнити та визнати недійсним
договір дарування квартири за адресою:
АДРЕСА_1, укладений між нею та ОСОБА_7
від 25.01.2011 року, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в реєстрі
за № 166.

Крім того, померлим ОСОБА_7 за життя, а
саме 11.10.2011 року, був укладений договір
купівлі-продажу, посвідчений приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 в реєстрі
за № 2027, за яким ОСОБА_5 продав, а
ОСОБА_7 купив квартиру за адресою:
АДРЕСА_2.

Згідно п.3.1. та п.3.2. цього договору
продаж майна було вчинено за 155 000,00
гривень, сторони провели повний
розрахунок за продажною вартістю
квартири.

Крім того, померлим ОСОБА_7 за життя, а
саме 13 грудня 2012 року, була укладена
Додаткова угода про відступку за
Договором купівлі-продажу майнових
прав №665/557/Н від 27.07.2009 року, за якою
ОСОБА_7 набув права та обов'язки
первинного покупця і став стороною
договору купівлі-продажу майнових прав
№ 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеного між
ТОВ «Руніком Стройінвест» та ОСОБА_10 і
ОСОБА_11.

Згідно цієї Додаткової угоди до
ОСОБА_7 перейшло право власності на
майнові права на новозбудовану
квартиру за адресою: АДРЕСА_4, житлових
кімнат - 1, загальною площею 41, 29 кв. м.,
якій в подальшому було присвоєно №115.

Вартість майнових прав на вищенаведену
квартиру склала 239 482,00 гривень. Згідно
довідки ТОВ «Руніком Стройінвест»
фінансової заборгованості по договору
купівлі-продажу майнових прав № 665/557/Н
від 27.07.2009 року ОСОБА_7 не має (а.с.173-174).

Судом встановлено, що ОСОБА_7 був
інвалідом 2-ї групи, не працював,
знаходився на обліку УПФУ в
Приморському районі м.Одеси, отримував
пенсію по інвалідності. В той же час
його мати ОСОБА_2 з метою придбання у
свою особисту власність вищенаведених
квартир за адресою: АДРЕСА_2, та за
адресою: АДРЕСА_4, житлових кімнат - 1,
загальною площею 41, 29 кв. м., квартира
№115, взяла в борг кошти у розмірі 48 000,00
доларів США та 53 000,00 доларів США у
ОСОБА_17, що підтверджується розпискою
від 09.10.2011 року строком повернення до
09.10.2016 року та розпискою від 13.12.2012 року
строком повернення боргу 13.12.2019 року.

Вищенаведені обставини підтвердили у
судовому засіданні свідки ОСОБА_18,
ОСОБА_19, які пояснили, що ОСОБА_7 був на
повному утриманні своєї матері
ОСОБА_2, не працював, тривалий час
лікувався; ОСОБА_2 свого житла не мала,
наймала житло, так як не могла мешкати
разом із сином та невісткою, з якою у
неї склалися неприязнені відносини;
ОСОБА_2 звернулася до свого брата
ОСОБА_17 для укладення договору позики з
метою придбання власного житла для
себе та для своєї матері і вони були
присутні при укладенні договорів
позики та передачі коштів. Крім того,
свідок ОСОБА_20 пояснив, що проводив
ремонти в спірних квартирах і з ним
погоджувала кошториси та
розраховувалася ОСОБА_2

Свідки з боку дружини померлого ОСОБА_3
- ОСОБА_21, ОСОБА_22 підтвердили, що
квартири в масиві «Радужний»
набувалися для бабки та матері
померлого ОСОБА_7, при цьому померлий
був інвалідом, лікувався, не працював.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Як вже зазначалося вище статтею 203 ЦК
України визначені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, і відповідно до
частин 1, 3, 5 зазначеної статті зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. За ч.2 ст.235 ЦК
України якщо буде встановлено, що
правочин був вчинений сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили, відносини сторін
регулюються правилами щодо правочину,
який сторони насправді вчинили.

Аналізуючи надані сторонами докази в
їх сукупності, суд приходить до
висновку про те, що заявлені позивачкою
ОСОБА_2 позовні вимоги щодо недійсності
правочинів та переведення прав та
обов'язків покупця, а відповідно - і про
визнання права власності на спірні
квартири, є доведеними та
обґрунтованими. Суд вважає, що договір
купівлі-продажу від 11.10.2011 року на
квартиру за адресою: АДРЕСА_2, та
Додаткова угода про відступку за
Договором купівлі-продажу майнових
прав №665/557/Н від 27.07.2009 року на квартиру
за адресою: АДРЕСА_4, житлових кімнат -
1, загальною площею 41, 29 кв. м., квартира
№115, є частково недійсним в частині
покупця - ОСОБА_7, так як покупцем за
даними угодами є мати померлого
ОСОБА_7 - позивачка за зустрічним
позовом ОСОБА_2.

Враховуючи вищенаведені встановлені
судом обставини і надані суду докази у
їх сукупності суд дійшов висновку, що
зустрічний позов позивачки ОСОБА_3 до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права
власності на майно в порядку
спадкування задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 203, 215, 230, 235 ЦК України, ст.ст. 10,
58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
треті особи без самостійних вимог:
приватний нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та ТОВ
«Руніком Стройінвест», про визнання
договору дарування недійсним -
задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування
квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений
ОСОБА_1 та ОСОБА_7 від 25 січня 2011 року,
посвідчений приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 в реєстрі за № 166.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті
особи без самостійних вимог: приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та ТОВ
«Руніком Стройінвест», про розподіл
спадкового майна, про переведення прав
та обов'язків покупця, про визнання
права власності - задовольнити
частково.

Визнати частково недійсним
додаткову угоду про відступку за
договором купівлі-продажу майнових
прав № 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеної
13 грудня 2012 року, за якою ОСОБА_7 набув
права та обов'язки первинного покупця
та став стороною договору
купівлі-продажу майнових прав № 665/557/Н
від 27.07.2009 року, укладеного між ТОВ
«Руніком Стройінвест» та ОСОБА_10,
ОСОБА_11, зазначивши покупцем майнових
прав ОСОБА_2.

Перевести на ОСОБА_2 права та обов'язки
первинного покупця на майнові права на
квартиру АДРЕСА_4, житлових кімнат - 1,
загальною площею 41, 29 кв. м., за
додатковою угодою про відступку за
договором купівлі-продажу майнових
прав № 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеної
13 грудня 2012 року, за якою ОСОБА_7 набув
права та обов'язки первинного покупця
та став стороною договору
купівлі-продажу майнових прав № 665/557/Н
від 27.07.2009 року, укладеного між ТОВ
«Руніком Стройінвест» та ОСОБА_10,
ОСОБА_11.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
майнові права на квартиру АДРЕСА_4,
житлових кімнат - 1, загальною площею 41,
29 кв. м., за додатковою угодою про
відступку за договором купівлі-продажу
майнових прав № 665/557/Н від 27.07.2009 року,
укладеної 13 грудня 2012 року, за якою
ОСОБА_7 набув права та обов'язки
первинного покупця та став стороною
договору купівлі-продажу майнових прав
№ 665/557/Н від 27.07.2009 року, укладеного між
ТОВ «Руніком Стройінвест» та ОСОБА_10,
ОСОБА_11.

Визнати частково недійсним договір
купівлі-продажу від 11.10.2011 року,
посвідченого приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 2027, укладеного між ОСОБА_7
та ОСОБА_5, зазначивши покупцем
майнових прав ОСОБА_2.

Перевести на ОСОБА_2 права та обов'язки
первинного покупця на квартиру за
адресою: АДРЕСА_2, договір посвідчено
приватним нотаріусом Одеського
міського нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 2027.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на
квартиру за адресою: АДРЕСА_2, за
договір купівлі-продажу від 11.10.2011 року
посвідчено приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, зареєстрований в
реєстрі за № 2027, укладеного між ОСОБА_7
та ОСОБА_5.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа
без самостійних вимог: приватний
нотаріус Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, про
визнання права власності на майно в
порядку спадкування - відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом
десяти днів з дня його проголошення
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Одеської області
через Приморський районний суд м.
Одеси. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя
14.07.2014