АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1964/2014
інстанції: Шульга К.М.
Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 24 дня колегія
суддів Судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого:Бездрабко
В.О.Суддів:Кузнєцової О.А. Борка А.Л.при
секретарі:Романовій Д.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Херсоні цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5,
який діє в інтересах ОСОБА_6 на рішення
Скадовського районного суду
Херсонської області від 10 квітня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_7 до
ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої злочином
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди,

в с т а н о в и л а :

В січні 2014 року ОСОБА_7 звернувся
до суду з вказаним позовом, пославшись
на те, що 16 лютого 2012 року внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася з вини відповідача ОСОБА_6,
належний йому транспортний засіб марки
«IVEKO -3512", реєстраційний номер НОМЕР_1
зазнав технічних пошкоджень, загальний
розмір заподіяної матеріальної шкоди
становить 65000,00грн., які просить
стягнути на його користь.

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_6
в рахунок відшкодування заподіяної в
результаті ДТП моральної шкоди
50000,00грн., зазначивши, що спричинена
йому моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких він зазнав в
результаті дій відповідача, пов'язаних
з пошкодженням належного йому майна,
неможливості передати автобус в оренду
для здійснення пасажирських
перевезень, порушення життєвих та
ділових зв'язків.

Рішенням Скадовського районного суду
Херсонської області від 10 квітня 2014
року позов задоволений частково,
ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь
ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі
60629,16грн. та моральну шкоду у розмірі
50000,00грн.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави
судовий збір у сумі 846,03грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє в
інтересах відповідача ОСОБА_6,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати,
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 лютого 2012
року близько 18 год.30хв. на 71 км
автодороги
Херсон-Джанкой-Феодосія-Керчь
відповідач ОСОБА_6, керуючи автомобілем
марки BMV X5 реєстраційний номер НОМЕР_2,
грубо порушив вимоги п.2,3б), 12.1 та 12.2
Правил дорожнього руху, не обравши
безпечну швидкість руху та не
впоравшись з керуванням на закругленій
дорозі, допустив виїзд на смугу
зустрічного руху, де здійснив
зіткнення з автобусом марки «IVEKO -3512",
реєстраційний номер НОМЕР_1, який
рухався у зустрічному напрямку.
Внаслідок ДТП пасажири автобусу
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12
отримали тілесні ушкодження середньої
тяжкості.

Ухвалою Скадовського районного
суду Херсонської області від 06 вересня
2013 року кримінальне провадження
відносно ОСОБА_6 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.286 КК України
закрито у зв'язку з примиренням з
потерпілими на підставі ст.46 КК України
(а.с.8-11).

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 1188 ЦК України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме: шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

З матеріалів справи вбачається,
що в результаті вказаної дорожньо -
транспортної пригоди зазнав технічних
пошкоджень транспортний засіб марки
«IVEKO-3512", реєстраційний номер НОМЕР_1, що
на праві власності належить ОСОБА_7

Встановлено, що обов'язкова
цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу ОСОБА_7
застрахована страховим товариством з
додатковою відповідальністю «Глобус»
відповідно до полісу №АА/2242777.

При цьому матеріали справи не
містять доказів щодо страхування
відповідачем своєї цивільно-правової
відповідальності.

Вина ОСОБА_6 у настанні ДТП встановлена
ухвалою суду від 06 вересня 2013 року у
кримінальному провадженні, що набрала
законної сили та не підлягає
доказуванню згідно ч.4 ст.61 ЦПК України.

При цьому, з матеріалів кримінальної
справи за обвинуваченням ОСОБА_6,
дослідженої в судовому засіданні,
встановлено, що органи досудового
слідства не виявили в діях водія
автобусу «IVEKO -3512" ОСОБА_13 порушень
Правил дорожнього руху, що могли
призвести до дорожньо-транспортної
пригоди, у зв'язку з чим 20 березня 2012
року винесено постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_13

Під час розгляду цивільної справи суду
також не було надано належних та
допустимих доказів щодо відсутності в
діях відповідача вини у скоєнні ДТП та
наявності такої вини в діях водія
автобусу «IVEKO».

В ході розгляду справи судом
апеляційної інстанції апелянтом
ОСОБА_5 було заявлено клопотання про
призначення у справі судових
автотоварознавчої та автотехнічної
експертиз, яке ухвалою колегії суддів
від 03 липня 2014 року задоволено. В судове
засідання 24 липня 2014 року апелянт подав
заяву про відмову від клопотання щодо
проведення у справі судових експертиз.

Вирішуючи спір в частині
стягнення на користь позивача
матеріальної шкоди, суд першої
інстанції прийняв до уваги висновок
№14/06-12 експертного автотоварознавчого
дослідження від 26 червня 2012 року, який
оцінений судом, як письмовий доказ у
справі.

Висновок свідчить, що ринкова
вартість пошкодженого транспортного
засобу марки «IVEKO-3512" становить
60629,16грн. Вартість відновлювального
ремонту пошкодженого автомобілю
перевищила його ринкову вартість на
момент ДТП та склала 257391,05грн. Вартість
матеріального збитку, завданого
позивачу, як власнику автомобіля, в
результаті його пошкодження при ДТП
визначена на рівні його ринкової
вартості 60629,16грн.

Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим та власник
транспортного засобу згоден з
визнанням його фізично знищеним.
Ремонт вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з експертизою, проведеною
відповідно до законодавства, витрати
на ремонт транспортного засобу
перевищують вартість транспортного
засобу до ДТП.

Згідно з п. 30.2 ст. 30 Закону якщо власник
транспортного засобу не згоден з
визнанням транспортного засобу
фізично знищеним, йому відшкодовується
різниця між вартістю транспортного
засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати по евакуації засобу з місця
дорожньо-транспортної пригоди.

З огляду на наведене можна дійти
висновку, що визначаючи вартість
заподіяного позивачу матеріального
збитку, експертним автотоварознавчим
дослідженням фактично визнано, що
відновлювати пошкоджений автомобіль є
економічно необґрунтовано, а отже
автомобіль є фізично знищеним.

Ухвалюючи у справі рішення, суд першої
інстанції не з'ясував у позивача його
ставлення щодо визнання автобусу
фізично знищеним згідно вимог ст.30
Закону.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представники позивача не
заперечували щодо визнання
транспортного засобу фізично знищеним,
а відтак судове рішення в частині
відновлення прав позивача підлягає
відповідному доповненню, з вирішенням
питання щодо передачі залишків
мікроавтобусу відповідачу.

Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України
власник, права якого порушені, має
право на відшкодування завданої йому
майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній
особі неправомірними рішеннями, діями
чи бездіяльністю, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

Зібранні у справі докази свідчать, що
за договором оренди (найму) автомобіля
від 09 квітня 2009 року належний позивачу
автобус був переданий в тимчасове
платне користування строком на п'ять
років, проте, в наслідок ДТП більш двох
років позивач не може використовувати
його за призначенням, отримувати
прибуток за договором.

Доводи апеляційної скарги про
відсутність вини відповідача у
заподіянні позивачу моральної шкоди,
колегія суддів до уваги не приймає, як
такі, що суперечать зібраним у справі
доказам.

Разом з цим, при визначені розміру
відшкодування моральної шкоди, в межах
наданих доказів, враховуючи вимоги
розумності і справедливості, характер
дій відповідача у спірних
правовідносинах, характер та
тривалість заподіяння позивачу
душевних страждань, пов'язаних з
пошкодженням належного йому майна,
колегія суддів вважає, що визначений
судом розмір моральної шкоди слід
змінити, зменшивши суму, що підлягає
стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 з
50000грн. до 25000грн.

Керуючись ст.303, 307, 309, 316 ЦПК
України, колегія суддів :

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в
інтересах ОСОБА_6 задовольнити
частково.

Рішення Скадовського районного суду
Херсонської області від 10 квітня 2014
року в частині відновлення прав
стягувача змінити, доповнивши
визнанням транспортного засобу марки
«IVEKO -3512" модель Turbo Daily, 1998 року випуску,
ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3,
реєстраційний номер НОМЕР_1 - фізично
знищеним. Залишки цього транспортного
засобу передати ОСОБА_6.

Рішення суду в частині стягнення з
ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок
відшкодування моральної шкоди 50000грн.
змінити, зменшивши суму, що підлягає
стягненню до 25000грн.

В решті частині судове рішення
залишити без змін.

Рішення суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий :

Судді :