Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних
справ
Суддя 1-ї інстанції Федченко І.М.
Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 331/8184/2013
29 липня 2014 року
Справа № 22ц-778/ 3405/14
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних
справ апеляційного суду Запорізької
області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді:
Подліянова Г.С., Дашковська А.В.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора -
адвоката -

________________________________________________________________________
____________________

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за

Публічного Акціонерного Товариства
"Приватбанк" на рішення Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя від 18.06.2014
року у справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк" (далі-Банк) звернулося до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
грошових коштів за кредитним договором
посилаючись на те, що за кредитним
договором від 06.02.2008 року відповідач
одержав в Банку 3000 грн. у вигляді
кредитного ліміту зі сплатою 24% річних
на строк дії картки. Про те свої
зобов'язання щодо своєчасного
повернення кредиту та відсотків за
користування кредитом не виконує. У
зв'язку з цим виникла заборгованість за
кредитом у сумі 25 039 грн. 73 коп., в тому
числі: борг за кредитом - 3000 грн..,
заборгованість по процентам - 13 231 грн. 17
коп., заборгованість з комісії - 7140 грн.,
штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф
(процентна складова - 1168 грн. 56 коп.. Тому
Банк просив позов задовольнити.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 18.06.2014 року заявлені
вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі Банк просив
скасувати рішення суду, так як на його
думку суд неправильно визначив
обставини справи та допустився
порушень норм процесуального права при
дослідженні доказів та призначені
експертизи.

Заслухавши пояснення представника
Банку, вивчивши матеріали справи,
колегія суддів судової палаті з
цивільних справ апеляційного суду
дійшла до висновку, що скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК суд апеляційної
інстанції відхиляє скаргу, якщо
встановлює, що суд першої інстанції
ухвалив рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи видно, що 06.02.2008
року між Банком та особою яка назвалася
ОСОБА_1 був укладений договір кредиту
за яким позичальник одержав в Банку 3000
грн. зі сплатою 24% річних на строк, який
обмежувався строком дії картки (а.с.7).

Також судом встановлено, що дівоче
призві ще відповідача було ОСОБА_1
(а.с.38).

Зобов'язання за укладеним договором не
виконувались, у зв'язку з чим виникла
заборгованість за кредитом у сумі 25 039
грн. 73 коп., в тому числі: борг за
кредитом - 3000 грн.., заборгованість по
процентам - 13 231 грн. 17 коп.,
заборгованість з комісії - 7140 грн.,
штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф
(процентна складова - 1168 грн. 56 коп.
(а.с.3-6).

Відповідач у суді заявив, що він не
укладав з Банком кредитного Договору.
Підпис під договором йому не належить.
Тому на його думку на нього не можуть
бути покладені зобов'язання щодо
сплати заборгованості за підставами
викладеними в позові.

Ця заява відповідача досліджувалась у
суді першої інстанції.

Для перевірки дійсності підпису суд
призначив судову-почеркознавчу
експертизу. Поклав на відповідача
обов'язок по її виконанню (а.с.62).

Дослідження було виконане у
Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центрі
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області. За повідомленням експертної
установи підпис у кредитному договорі
виконаний не відповідачем.

За положеннями ст.202,204,207 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі.

Отже, однією з ознак укладення
правочину (договору) є посвідчення
наміру сторони прийняти на себе
зобов'язання відповідно до змісту
вчиненого правочину, яке полягає у його
підписанні із зазначенням реквізитів
сторін такого правочину.

Відтак, підпис є обов'язковим
реквізитом правочину, вчиненого у
письмовій формі. У разі відсутності
власноручного підпису сторони
правочину слід вважати, що такий
правочин не відповідає вимогам, які
встановлюються до письмової форми
правочину

За ч.1 ст.218 ЦК України недодержання
сторонами письмової форми правочину,
яка встановлена законом, не має
наслідком його недійсність, крім
випадків, встановлених законом.

Частиною 2 ст.215 ЦК України визначено, що
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Таким чином, обґрунтування суду першої
інстанції викладені в рішенні щодо
підстав за якими суд відхилив позов
узгоджуються з чинним законодавством.

Стосовно аргументів скарги про
порушення районним судом
процесуальних норм при оцінці даних
судової експертизи та її призначення.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин
якими обґрунтовуються позовні вимоги
(ст.57 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.59 п.2 ЦПК).

Ідентифікація (факт) виконання підпису
особи є предметом
судово-почеркознавчої експертизи.

Докази можуть бути забезпечені
призначенням експертизи.

У цій справі 18.02.2014 року суд призначив
судову-почеркознавчу експертизу,
проведення якої доручив експертам
Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центрі
Головного управління міністерства
внутрішніх справ України в Запорізькій
області (а.с.62).

Для дослідження суд надав експертам
завірені вільні та експериментальні
зразки підпису відповідача (а.с.71).

Обсяг необхідних та достатніх для
експертного дослідження матеріалів і
перевірка (огляд) матеріалів, які
підлягають направленню на експертизу,
з точки зору їх повноти та придатності
для проведення експертизи, визначався
судом за погодженням сторін та
представників сторін у справі(а.с.61,62).

За ст.12 Закону України "Про експертизу"
та Інструкції про призначення та
проведення судових експертиз експерт
зобов'язаний провести повне
дослідження та надати відповіді на
питання, які поставлені перед ним.

У ст.13 Закону України "Про експертизу"
експерт має право порушувати
клопотання про надання додаткових
матеріалів, необхідних для вирішення
поставлених питань.

Як слідує із матеріалів справи, судовий
експерт, якому було доручено
здійснення експертизи, здійснюючи
процесуальні обов'язки, не повідомляв
суд про неможливість проведення
експертизи й не зажадав від суду
додаткових документів, необхідних для
об'єктивного і повного експертного
дослідження.

Сформульований висновок
судово-почеркознавчої експертизи є
зрозумілим, обґрунтованим та
однозначним.

У своїй сукупності дії суду
відповідали нормам процесуального
законодавства, Закону України "Про
судову експертизу" та
Науково-методичним рекомендаціям з
питань підготовки та проведення
судових експертиз.

Також суд наголошує, що призначення
експертизи є одним із способів
забезпечення доказів у справі(п.2 ст.133
ЦПК).

Рішення суду першої інстанції, з питань
забезпечення позову, можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку (ст.135
п.4 ЦПК).

Вчинення районним судом процесуальних
дій щодо призначення експертизи та
отримання вхідних даних для
експертного дослідження, Банком не
оскаржувались й сумніву не
піддавались.

У суді першої інстанції не
порушувалось питання про проведення
повторної чи додаткової експертизи.

При обговоренні цієї ситуації в
апеляційному суді клопотання з цього
приводу заявлені не були.

З огляду на викладене аргументи скарги
не є переконливими, а тому скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України,
судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
Акціонерного Товариства комерційний
банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду
м.Запоріжжя від 18.06.2014 року у цій справі
залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: Судді: