АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 216/2292/14ц
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1355/К/14
Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М.,
Турік В.П.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Центально-Міського
районного суду м. Кривого рогу від 08
травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
третя особа без самостійних вимог на
предмет спору: Публічне акціонерне
товариство "Криворіжгаз", про визнання
недійсною відмови від надання згоди на
використання двору спільного
користування для прокладання
внутрішньо дворового газопроводу, про
визнання права на газифікацію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору: Публічне
акціонерне товариство "Криворіжгаз"
(надалі - ПАТ «Криворіжгаз»), про
визнання недійсною відмови від надання
згоди на використання двору спільного
користування для прокладання
внутрішньо дворового газопроводу, про
визнання права на газифікацію,
посилаючись на те, що він є власником ?
частки житлового будинку АДРЕСА_1 від 30
січня 2006 року ОСОБА_2 вказана частка
виділена в натурі та виділена земельна
ділянка загальною площею - 689,25 кв.м.,
при чому ділянка під садом городом
площею 640,95 кв.м. складається з двох
частин площею 460,25 кв.м. та 180,7 кв.м.,
розділених двором спільного
користування.

Для газифікації, належної на праві
власності ОСОБА_2 частини
вищевказаного будинку, ПАТ
«Криворіжгаз »потрібна згода
співвласників будинку, які в свою чергу
згоди на використання двору спільного
користування для прокладання
внутрішньо дворового газопроводу не
надають.

Вважаючи, що відповідачі зловживають
правом власності та умисно
перешкоджають ОСОБА_2 створювати
комфортні умови проживання чим
порушують його законні права, просив
суд визнати недійсною відмову ОСОБА_3
та ОСОБА_4 від надання згоди на
використання двору спільного
користування для прокладання
внутрішньо дворового газопроводу;
визнати за ОСОБА_2 право на газифікацію
у відповідності до діючих норм і правил
своєї частини будинку АДРЕСА_1;
стягнути на свою користь у солідарному
порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понесені
ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 08
травня 2014 року, у задоволені позову
ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
ставить питання про скасування рішення
суду та ухвалення нового рішення про
задоволення заявленого ним позову,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
не з'ясування судом всіх обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Так суд першої інстанції не вірно
визначився з предметом доказування, та
не з'ясував обставин, на яких
ґрунтувались позовні вимоги. Суд не
встановив, що , відповідачі по справі
зловживають свої правом власності на
частину будинку АДРЕСА_1, та
використовують наявність двору
спільного користування на шкоду правам
ОСОБА_2, як власника ? частини вказаного
будинку.

Крім вищевикладеного, унаслідок
неправильної юридичної кваліфікації
правовідносин, що виникли між
сторонами, су першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права так відповідно до
ст.. 401 ЦК України право користування
чужим майном (сервітут) може бути
встановлене щодо земельної ділянки,
інших природних ресурсів (земельний
сервітут) або іншого нерухомого майна
для задоволення потреб інших осіб, які
не можуть бути задоволені іншим
способом. Сервітут може належати
власникові (володільцеві) сусідньої
земельної ділянки, а також іншій,
конкретно визначеній особі (особистий
сервітут) проте суд на зазначене уваги
не звернув та безпідставно відмовив у
задоволені позову.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає
відхиленню з наступних підстав

Судом встановлено, що відповідно до
договору дарування від 11 березня 2002
року позивач є власником частки у
розмірі одна четверта жилого будинку
по АДРЕСА_1 (а.с. 4).

Відповідно до рішення
Центрально-Міського районного суду
міста Кривого Рогу від 30 січня 2006 року у
справі № 2-514 2006р. здійснено виділ
об'єктів нерухомого майна, а саме
виділено на користь ОСОБА_2. в натурі
приміщення І-5, І-4 житловою площею 17,4
кв.м., в будинку АДРЕСА_1; виділено
ОСОБА_2 земельну ділянку загальною
площею - 689,25 кв.м., з якої під житлове
приміщення - 25,6 кв.м., під двором-22,7 кв.м.,
під садом-городом 640,95 кв.м., при чому
ділянка під садом- городом складається
з двох частин площею 460,25 кв.м. та 180,7
кв.м., розділених двором спільного
користування.

Відповідачу ОСОБА_6 виділено земельну
частку площею - 689,25 кв.м, з яких під
спорудою - 43,2 кв.м., під двором - 22,7 кв.м.,
під садом - городом - 582,55 кв.м.

Литом ПАТ «Криворіжгаз» від 26 лютого 2014
року ОСОБА_2 повідомлено про те, що за
необхідності прокладання внутрішнього
дворового газопроводу по території,
яка знаходиться у власності (чи
спільній власності) інших осіб,
необхідно отримати просту письмову
згоду (у вільній формі) всіх
співвласників зазначеної земельної
ділянки (а.с. 9).

Відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_2, суд першої інстанції виходи з
того, що позивачем обраний спосіб
захисту права, який законом не
передбачений, та який не несе правових
наслідків для відповідачів, для
позивача, в тому числі і для ПАТ
«Криворіжгаз».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду не наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК
України цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства. Кожна
особа має право на цивільний захист.

Захист же цивільних прав - це
передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.

Під способом захисту суб'єктивних
цивільних прав розуміють закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
матеріально-правових способів захисту
цивільних прав та інтересів дається у
ст. 16 ЦК України. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Як правило, власник порушеного права
може скористатися не будь-яким, а
цілком конкретним способом захисту
свого права.

Так спір виник з приводу місця
проходження газопроводу, право
позивача на газифікацію належної йому
на праві власності частини спірного
будинку, як таке відповідачі не
оспорюють.

Земельним кодексом визначено належний
спосіб захисту прав позивача у даних
фактичних обставинах.

Доводи апеляційної скарги з приводу,
того, що суд не вірно визначився з
предметом доказування та того що він
невірно застосував та витлумачив ст.. 401
ЦК України, колегія суддів відхиляє з
огляду не наступне.

Відповідно до ч.1-4 ст.98 Земельного
кодексу України паво земельного
сервітуту - це право власника або
землекористувача земельної ділянки на
обмежене платне або безоплатне
користування чужою земельною ділянкою
(ділянками). Земельні сервітути можуть
бути постійними і строковими.
Встановлення земельного сервітуту не
веде до позбавлення власника земельної
ділянки, щодо якої встановлений
земельний сервітут, прав володіння,
користування та розпорядження нею.
Земельний сервітут здійснюється
способом, найменш обтяжливим для
власника земельної ділянки, щодо якої
він встановлений.

Згідно до ч.1 ст.99 Земельного кодексу
України власники або землекористувачі
земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних
сервітутів: в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі,
зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій.

Відповідно до ч.1 ст.100 Земельного
кодексу України сервітут може бути
встановлений договором, законом,
заповітом або рішенням суду. Сервітут
може належати власникові
(володільцеві) сусідньої земельної
ділянки, а також іншій конкретно
визначеній особі (особистий сервітут).

Даний спосіб захисту здатен захистити
права та законні інтереси позивача.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що із
позовної заяви позивача не вбачається,
що позивачем обраний саме
вищевказаний спосіб захисту, що в свою
чергу унеможливлює задоволення
заявленого позивачем позову, оскільки
право позивача на газифікацію, як таке
відповідачі не оспорюють і пропонують
інший участок для прокладання
газопроводу в тому числі і по їх
земельній ділянці, а обраний позивачем
спосіб захисту права законом не
передбачає, правових наслідків для
відповідачів, та для самого позивача,
крім того можливе судове рішення про
задоволення таких вимог права та
законних інтересів позивача не
захищатиме, оскільки не матиме
наслідків серед іншого і для ПАТ
«Криворіжгаз».

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідачі використовують двір
спільного користування на шкоду
законним правам ОСОБА_2, колегія судів
не може взяти до уваги, оскільки
позивач є співвласником спірного
будинку і має згідно п.3 ст. 319 ЦК України
рівні з відповідачами умови здійснення
своїх прав незалежно від розміру
частки, а позов щодо визначення порядку
користування двором спільного
користування заявлений ним не був.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що рішення суду першої
інстанції відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
висновки суду відповідають обставинам
справи, в той час як доводи апеляційної
скарги є необґрунтованими та
суперечать нормам діючого
законодавства, а тому апеляційна
скарга відповідачів підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного
суду м. Кривого Рогу від 08 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: