АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1957/2014р.
Головуючий в І інстанції Третьякова
Доповідач: Кутурланова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2014 року липня місяця 22 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого Кутурланової О.В.

Суддів Орловської Н.В.

Майданіка В.В.

При секретарі Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Херсоні цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 16 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
1/2 частину майна набутого під час шлюбу
та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання майна особистою
приватною власністю,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання
права власності на 1/2 частину майна
набутого під час шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що перебувала в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем з
07.06.2008 року, від якого в них народилась
донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час
шлюбу ними набуто у власність земельну
ділянку по АДРЕСА_1 в м.Гола Пристань
Херсонської області, на якій ними
побудовано житловий будинок. Крім того
ними в період шлюбу придбано
автомобіль НОМЕР_1, а також речі
домашнього вжитку та побутову техніку.

Оскільки питання поділу набутого за
час шлюбу майна між ними в
добровільному порядку не вирішується,
позивачка просила суд визнати за нею
право власності на 1/2 частину
зазначеної земельної ділянки та
житлового будинку, стягнути з
відповідача на її користь грошову
компенсацію 1/2 ринкової вартості
транспортного засобу, визнати за нею
право власності на 1/2 частину пральної
машини «Самсунг», холодильника
«Самсунг», телевізора з
екраном-плазмою, мікрохвильової печі
«Горєніє», дивану кутового
розкладного, двоспального ліжка з
матрацом, шафи для одягу, комоду,
прихожої, обіднього столу та 4 стільців
до нього.

29.08.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зустрічним позовом до ОСОБА_3 про
визнання майна особистою приватною
власністю, зазначаючи, що житловий
будинок АДРЕСА_1 в м.Гола Пристань
Херсонської області та спірний
автомобіль є його особистою приватною
власністю, оскільки вказане майно
набуто ним за кошти, які він особисто
брав у борг, підтвердженням чого є
відповідні розписки. Посилаючись на п.3
ч.1 ст.57 СК України, позивач просив суд
визнати спірні будинок та автомобіль
його особистою приватною власністю.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області від 16 травня
2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на 1/2 частину
майна набутого під час шлюбу
задоволено частково, виділено ОСОБА_3 у
власність в ідеальній частці 1/2 частину
земельної ділянки та домобудівлі з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 в м.Гола Пристань
Херсонської області.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
грошову компенсацію 12 частини
транспортного засобу марки
Мітсубісі-Лансер Х, д.н. НОМЕР_2 в сумі
49128,52 грн., судові витрати за проведення
оцінки транспортного засобу в сумі 357,50
грн. та судовий збір в сумі 230 грн.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 1261,28 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна
особистою приватною власністю
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове, яким
зустрічні позовні вимоги задовольнити,
а в задоволенні первісних позовних
вимог відмовити, посилаючись на
невідповідність висновків суду
дійсним обставинам справи, порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

В письмових запереченнях на апеляційну
скаргу ОСОБА_3 доводи апеляційної
скарги не визнала, вважаючи їх
безпідставними, а ухвалене у справі
рішення законним та обґрунтованим, у
зв'язку з чим просила апеляційну скаргу
відхилити, а рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, осіб, які
з'явились у судове засідання,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст.303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Статтею 60 СК України передбачено, що
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них не мав
з поважної причини самостійного
заробітку. Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно роз'яснень, даних у п.25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
21.12.2007 року №11 «Про практику
застосування судами законодавства при
розгляді справ про право на шлюб,
розірвання шлюбу, визнання його
недійсним та поділ спільного майна
подружжя», вирішуючи питання про поділ
майна, що є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя, у разі,
коли неподільні речі не можуть бути
реально поділені між ними відповідно
до їх часток, суд визнає ідеальні
частки подружжя в цьому майні у їх
спільній частковій власності.

Судом вірно встановлено та вбачається
з матеріалів справи, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з
07.06.2008 року, від якого мають дочку
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Голопристанського районного
суду Херсонської області шлюб між
сторонами розірвано 10.09.2013 року.

20.03.2012 року в період шлюбу ОСОБА_2 на
підставі договору купівлі-продажу
придбано земельну ділянку площею 0,0762
га по АДРЕСА_1 в м.Гола Пристань
Херсонської області для будівництва та
обслуговування житлового будинку,
господарських будівель та споруд
(а.с.51).

На вказаній земельній ділянці
сторонами побудовано житловий будинок,
який у передбаченому законом порядку
здано в експлуатацію і 15.04.2013 року
ОСОБА_2 видано свідоцтво про право
власності на нерухоме майно (а.с.28-29).

Вартість будівництва будинку
відповідно до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
склала 200000 грн., а датою введення в
експлуатацію зазначено грудень 2012
року.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що в період шлюбу за ОСОБА_2
зареєстровано право власності на
автомобіль марки Мітсубісі-Лансер Х, 2008
року випуску, державний реєстраційний
номер НОМЕР_2 (а.с.25).

Згідно звіту про незалежну оцінку
автомобіля ринкова вартість
зазначеного транспортного засобу на
час розгляду справи становить 98257,04 грн.
(а.с.69-87).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції
вірно виходив з того, що спірна
земельна ділянка, житловий будинок та
автомобіль є об'єктами права спільної
сумісної власності подружжя, оскільки
придбані у період зареєстрованого
шлюбу сторін і належних та достовірних
доказів, які б давали підстави вважати,
що це майно є особистою приватною
власністю ОСОБА_2 суду не надано,
оскільки надані останнім розписки про
отримання грошових коштів у борг таких
висновків суду не спростовують, а тому,
враховуючи принцип рівності часток
чоловіка та дружини при поділі майна
подружжя, а також бажання позивачки на
отримання грошової компенсації за ?
частину автомобіля, дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
підстав для виділення ОСОБА_3 в
ідеальній частці ? частини земельної
ділянки та житлового будинку та
стягнення з відповідача на користь
позивачки грошової компенсацію
вартості ? частини транспортного
засобу.

Враховуючи те, що а ні у зустрічному
позові, а ні в поясненнях ОСОБА_2 у суді
першої інстанції вимог про визнання
майна особистою приватною власністю
одного з подружжя з підстав того, що
воно придбано у період окремого
проживання сторін не ставилося, ці
обставини іншою стороною не
визнавалися та заперечувалися у суді
апеляційної інстанції, крім того вони
не узгоджуються з особистими
поясненнями апелянта у суді першої
інстанції про те, що спірне майно
придбавалося і будинок будувався для
проживання разом з дружиною та донькою,
посилання на ці обставини в суді
апеляційної інстанції колегія суддів
не приймає до уваги, оскільки суд
апеляційної інстанції відповідно до
положень ст.303 ЦПК України розглядає
справу в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції з достатньою
повнотою з'ясував дійсні обставини
справи, перевірив доводи і заперечення
сторін, яким дав правильну оцінку,
ухвалив рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування
відсутні.

Доводи апеляційної скарги, як
безпідставні, не обґрунтовані законом
і доказами та такі, що висновки суду не
спростовують, підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голопристанського районного
суду Херсонської області від 16 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий

Судді