Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/142/14-ц
Провадження № 2/553/363/2014
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.07.2014м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави
у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду в м. Полтаві в складі:

головуючого - судді Кононенка С.Д.,

при секретарі - Бобильовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, його
представника ОСОБА_2, представника
відповідача адвоката ОСОБА_3,
розглянувши цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист честі,
гідності і ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4
про захист честі, гідності і ділової
репутації, спростування недостовірної
інформації та стягнення моральної
шкоди, в якому просить, визнати
недостовірною та такою, що принижує
гідність, честь і ділову репутацію
позивача ОСОБА_1 інформацію, поширену
відповідачем ОСОБА_4 у письмових
«Показаннях свідка» від 02.12 2013 року,
зобов'язати ОСОБА_4 не розповсюджувати
недостовірну інформацію про ОСОБА_1,
стягнути із відповідача ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_1 30 000 гривень у
відшкодування моральної шкоди та
судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1та
його представник позовні вимоги
підтримали та просили задовольнити
позов на підставі наданих суду доказів.

При цьому в своїх поясненнях, кожен
окремо, послались на той факт, що 24.12.2013
року під час розгляду Апеляційним
судом Полтавської області цивільної
справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про
зміну місця проживання малолітньої
дитини він дізнався про те, що
відповідач ОСОБА_4 подала до суду заяву
до якої приєднала власні письмові
«показання свідка».

В письмових «показаннях свідка»
відповідач зазначила: «Я, ОСОБА_4, мати
ОСОБА_5, засвідчую, що під час
подружнього життя моєї доньки (2003-2010
рр.) ОСОБА_1 постійно застосовував
фізичне і психологічне насильство до
ОСОБА_5. Неодноразово моя донька і
онучка ОСОБА_6 змушені були шукати
притулку у нас, так як ОСОБА_1, маючи
неврівноважений і агресивний характер,
застосовуючи силу, виганяв її з дитиною
з квартири, в якій вони проживали
разом... ОСОБА_1 є підступною,
непередбачуваною і навіть небезпечною
особою, бо, часто перебуваючи у стані
сп'яніння або просто у поганому
настрої, він поводиться неадекватно, не
контролює свої емоції і поведінку і
може завдати моральної та фізичної
шкоди людям з його оточення, в тому
числі і своїй дитині... Крім того,
безладне особисте життя ОСОБА_1 несе в
собі ще одну серйозну загрозу здоров'ю
моєї онучки, оскільки через
неперебірливі стосунки з різними
жінками в банях, ресторанах і
компаніях, де спиртні напої ллються
рікою, неодноразово спонукали його
звертатися до знайомого
лікаря-венеролога за медичною
допомогою. Не може не насторожувати і
той факт, що ОСОБА_1, щоб хоч якось
приводити себе до тями і справлятися зі
своїми нервовими зривами, удавався до
використання сильнодіючих
медпрепаратів (наприклад, гідазепам,
який стоїть на особливому обліку і який
можна отримати тільки за спеціальним
рецептом або у знайомого лікаря-
психіатра). Така аморальна особа навряд
чи зможе забезпечити надійне життя і
достойний рівень виховання своїй
донечці ОСОБА_6, бо дитина має жити в
атмосфері сімейного затишку, любові і
безпеки.»

Крім того письмові «показання свідка»,
подані відповідачем порушують
встановлений законом порядок
доказування в цивільних справах та не є
доказом. Апеляційний суд Полтавської
області не надавав їм оцінку як доказу
по справі.

Представник відповідача ОСОБА_3
заперечив проти задоволення позовних
вимог ОСОБА_1

При цьому він пояснив, що його
довірителька ОСОБА_4 дійсно подала до
Апеляційного суду Полтавської області
письмові «показання свідка». Але при
цьому вона не мала наміру принижувати
честь, гідность і ділову репутацію
позивача, а саме таким чином намагалася
захистити свою доньку ОСОБА_5 в її
судовій тяжбі із позивачем.

Крім того, дійсно Апеляційний суд
Полтавської області не надавав цим
письмовим «показанням свідка» ніякої
оцінки як доказу по справі.

Вислухавши пояснення позивача, йо
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, подані сторонами докази та
оцінивши їх в сукупності, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1
підлягають до часткового задоволення
виходячи із наступних підстав.

Так судом із наданих позивачем доказів,
в судовому засіданні було встановлено,
що дійсно відповідач ОСОБА_4 подала до
Апеляційного суду Полтавської області
суду власні письмові «показання
свідка» в яких дійсно викладені
обставини, що по своїй формі і змісту
принижують честь, гідность і ділову
репутацію позивача ОСОБА_1

Відповідно до статті 68 Конституції
України кожен зобов'язаний неухильно
додержуватися Конституції та законів
України, не посягати на права і свободи.
честь і гідність інших людей. Право на
свободу думки і слова, на вільне
вираження своїх поглядів і переконань
відповідає обов'язок не поширювати про
особу недостовірну інформацію та таку,
що ганьбить її гідність, честь чи
ділову репутацію.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику у справах про захист гідності
та честі фізичної особи, а також
ділової репутації фізичної та
юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1,
поняття «честь» та «гідність» дається
в такому визначенні: «Під гідністю слід
розуміти визнання цінності кожної
фізичної особи як унікальної
біопсихосоціальної цінності, з честю
пов'язується позитивна соціальна
оцінка особи в очах оточуючих, яка
грунтується на відповідності її діянь
(поведінки) загальноприйнятим
уявленням про добро і зло, а під діловою
репутацією фізичної особи розуміється
набута особою суспільна оцінка її
ділових і професійних якостей при
виконанні нею трудових, службових,
громадських чи інших обов'язків».

Негативною вважається інформація, в
якій стверджується про порушення
особою, зокрема, норм чинного
законодавства, вчинення будь-яких
інших дій (наприклад, порушення
принципів моралі, загальновизнаних
правил співжиття, неетична поведінка в
особистому, суспільному чи політичному
житті, тощо) і яка, на думку позивача,
порушує його право на повагу до
гідності, честі чи ділової репутації.
Спростування поширеної недостовірної
інформації повинно здійснюватися
незалежно від вини особи, яка її
поширила.

Так, у ст. 297 ЦК України закріплено право
на повагу до гідності та честі, кожен
має право на повагу до його гідності та
честі; гідність та честь фізичної особи
є : недоторканними; фізична особа має
право звернутися до суду з позовом про
захист її гідності та честі.

Частиною 3 ст. 277 ЦК закріплено
презумпцію, згідно з якою вважається,
що якщо про особу поширено негативну
інформацію, то така інформація є
недостовірною.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК і
статті 10 ЦПК обов'язок довести, що
поширені відомості не відповідають
дійсності, покладається на
відповідача.

Відповідно до Постанови 27.02.2009 № 1 «Про
судову практику у справах про захист
гідності та честі фізичної особи, а
також ділової репутації фізичної та
юридичної особи», недостовірною
вважається інформація, яка не
відповідає дійсності або викладена
неправдиво, тобто містить відомості
про події та явища, яких не існувало
взагалі або які існували, але відомості
про них не відповідають дійсності
(неповні або перекручені).

Згідно ч.2 ст.30 ЗУ «Про інформацію», якщо
суб'єктивну думку висловлено в
брутальній, принизливій чи
непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
особу, яка таким чином та у такий спосіб
висловила думку або оцінку, може бути
покладено обов'язок відшкодувати
завдану моральну шкоду.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

У відповідності до статті 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

З огляду на викладене та досліджені у
судовому докази вини ОСОБА_4 у
розповсюдженні недостовірної
інформації викладеною у письмових
«показаннях свідка», які не були
спростовані ні самою відповідачкою ні
її представником, суд вважає що ОСОБА_4
вчинила дії якими завдали моральної
шкоди позивачу ОСОБА_1

Разом з тим, виходячи із принципів
розумності та достатності та
врахувавши обставину про локальне
розповсюдження вказаної інформації,
тільки в особах колегії суддів
Апеляційного суду Полтавської області,
які ознайомились із вказаними
«показаннями свідка», суд вважає
достатнім задовольнити вимоги
позивача ОСОБА_1 частково.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України
понесені позивачем судові витрати по
справі у разі задоволення позову
частково, підлягають до стягнення із
відповідача, пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.68
Конституції України, ст. 30 ЗУ «Про
інформацію», ст.ст. 23, 277, 297 ЦК України,
ст. ст. 3, 10, 88, 213 - 215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про захист
честі, гідності і ділової репутації,
спростування недостовірної інформації
та стягнення моральної шкоди -
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в
рахунок відшкодування завданої
моральної шкоди - 1 000 (одна) тисяча
гривень та в рахунок відшкодування
понесених ним судових витрат по справі
у вигляді сплати судового збору у
розмірі - 10 (десть) гривень, а всього 1 010
гривень.

В задоволені решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Полтавської області через
Ленінський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів після
проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м.
Полтави С. Д. Кононенко