Номер провадження 2/754/729/14
РІШЕННЯ

Іменем України

17.07.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва у складі:

головуючого судді
Зотько Т.А.

при секретарях Заяць
М.О., Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2
про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі -
ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» / Позивач)
звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2
(далі - ОСОБА_2 / Відповідач) про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, посилаючись на той факт, що
між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було
укладено договір № SAMDN1769 від
27.07.2005 року, відповідно до умов якого
Відповідачу було надано кредит у
розмірі 5.000,00 (п'ять тисяч) гривень 00
копійок у вигляді встановленого
кредитного ліміту на платіжну картку
зі сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом.
Оскільки Відповідач належним чином
умови договору не виконує,
заборгованість станом на 14.10.2013 року
становить 33461,45 (тридцять три тисячі
чотириста шістдесят одна) гривня 45
копійок, а тому вони змушені були
звернутись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача - Андрійченко В.М.,
до судового засідання17.07.2014 року не
з'явився, надіслав на адресу суду заяву,
у якій просив проводити розгляд справи
у його відсутність, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, проти
постановлення заочного рішення не
заперечував (а.с. 76).

За таких обставин, суд вважав за
можливе проводити розгляд справи у
відсутності представника позивача -
Андрійченко В.М..

Відповідач позовні вимоги не визнала,
подала суду заяву про застосування
спливу позовної давності та відмову
позивачу у задоволенні вимог,
посилаючись на той факт, що вони
пропустили строк на протязі якого мали
звернутись до суду за захистом своїх
порушених прав.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази по справі,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню у повному
обсязі, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ
«ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено
договір № SAMDN1769 від 27.07.2005 року,
відповідно до умов якого Відповідачу
було надано кредит у розмірі 5.000,00 (п'ять
тисяч) гривень 00 копійок у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом (а.с. 6).

Відповідно до умов кредитного
договору, держатель картки
зобов'язаний щомісяця в строки,
визначені правилами, здійснювати
погашення заборгованості у вигляді
обов'язкового мінімального платежу,
складові якого зазначаються у тарифах.
Обов'язковими складовими обов'язкового
мінімального платежу є відсоток
нарахований за звітний період та
частина заборгованості по кредиту у
випадку несплати якої, банк нараховує
відсотки виходячи з подвійної базової
відсоткової ставки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення в
якому одна сторона зобов'язана вчинити
на користь другої сторони певну дію, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1049 ЦК України,
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані
позикодавцем) у строк та в порядок, що
встановлений договором.

Згідно з розрахунком
заборгованості за договором кредиту №
SAMDN1769 від 27.07.2005 року, станом на
14.10.2013 року заборгованість Відповідача
перед Позивачем становить 33.461,45
(тридцять три тисячі чотириста
шістдесят одна) гривня 45 копійок, з
яких: заборгованість кредитом - 4.897,09
(чотири тисячі вісімсот дев'яносто сім)
гривень 09 копійок, заборгованість за
відсотками - 28.564,36 (двадцять вісім тисяч
п'ятсот шістдесят чотири) гривні 36
копійок (а.с. 4-5).

Відповідно до ст.10 ЦК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених ст.61
цього кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЗУ "Про
захист прав споживачів" договір про
надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

Виходячи з наведеного
вищезазначений кредитний договір за
своєю правовою природою є споживчим.

Згідно п. 31 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року,
враховуючи положення пункту 7 частини
тринадцятої статті 11 ЗУ "Про захист
прав споживачів", суди мають виходити з
того, що у спорах щодо споживчого
кредитування кредитодавцю
забороняється вимагати повернення
споживчого кредиту, строк давності
якого минув. У зв'язку із цим позовна
давність за позовом про повернення
споживчого кредиту застосовується
незалежно від наявності заяви сторони
у спорі.

Офіційне тлумачення статті 11
Законом України "Про захист прав
споживачів" надано також Рішенням
Конституційного Суду України від 10.11.2011
року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України,
позовна давність це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України,
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Згідно з договором SAMDN1769 б/н від
27.07.2005 про відкриття картрахунку та
обслуговування кредитної картки 2005-07-27,
кредит відповідачу ОСОБА_2 надано у
вигляді не поновлювальної лінії,
термін дії картки два роки. Позивач
звернувся до суду із вказаним позовом
лише 23.01.2013 року.

Відповідно до ухвали суду від 18.03.2014
року, судом витребовувалась інформація
щодо терміну дії картки та щодо
подовження вказаного терміну після
його закінчення за договором
SAMDN1769 б/н від 27.07.2005 про відкриття
картрахунку та обслуговування
кредитної картки 2005-07-27.

Вказана інформація на вимогу суду
позивачем надана не була.

Відповідач ОСОБА_2 подала суду заяву
про застосування спливу позовної
давності та відмову позивачу у
задоволенні вимог (а.с.43-44).

При цьому, представник позивача
зазначив, що згідно з витягом по руху
коштів на рахунку відповідача (а.с.53-63),
ОСОБА_2 періодично сплачувала платежі у
межах заявленого строку, а відтак він
переривався, що крім того, свідчить про
визнання нею заявлених вимог.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що ПАТ КБ
"ПриватБанк" будучи обізнаними про
невиконання відповідачем своїх
обов'язків за кредитним договором, не
були позбавлені можливості
звернутись до суду за захистом
порушених прав, однак жодних дій з
приводу захисту своїх порушених прав
ними не вжито, а відтак ПАТ КБ
"ПриватБанк" пропустило строк у межах
якого вони мали можливість звернутись
до суду з вимогою про захист свого
порушеного права.

У зв'язку з тим, що загальний строк
позовної давності для звернення до
суду за захистом свого цивільного
права та інтересу сплинув, доказів
поважності його пропуску стороною
позивача не надано, суд застосовує
позовну давність та відмовляє ПАТ КБ
"ПриватБанк" у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 169 ЦПК України
та ст.ст.256, 257, 267, 525, 526, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК
України, ст.11 ЗУ "Про захист прав
споживачів", п. 31 Постанови Пленуму
Вищого Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 30 березня 2012 року, -

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк "ПриватБанк" в позові
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м.Києва через
Деснянський районний суд м.Києва
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подачі
апеляційної скарги.

Суддя Деснянського

районного суду м. Києва
Т.А.Зотько