Справа № 359/1682/14-ц
Провадження № 2/359/5284/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року Бориспільський
міськрайонний суд Київської області в
складі :

головуючої судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Леоненко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Бориспіль
Київської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє також
в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3
про визнання права власності на
частину земельної ділянки в порядку
спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

10 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до
Бориспільського міськрайонного суду
Київської області з даним позовом, яким
просила суд визнати за нею право
власності на 1/6 частину земельної
ділянки площею 0,0600 га., розташованої за
адресою : АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для обслуговування
жилого будинку, кадастровий номер :
:11:015:0007, в порядку спадкування за
законом після смерті її сина ОСОБА_4

Вимоги обґрунтовано тим, що за життя
ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_2
придбали за договором купівлі-продажу
у ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0600
га., розташовану за адресою : АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку,
кадастровий номер : :11:015:0007.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер. У
встановлений законом строк спадкоємці,
в тому числі ОСОБА_1, звернулись до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини, проте отримати свідоцтво про
право на спадщину на земельну ділянку
не можуть, оскільки відсутній
правовстановлюючий документ, виданий
на імя померлого щодо спірної
земельної ділянки. У звязку з цим,
позивачка звернулась до суду за
захистом свого невизнаного права.

У судове засідання належним чином
повідомлені про дату, час і місце
розгляду справи, сторони не зявились.
Натомість подали до суду заяви, якими
розгляд справи просили здійснити у їх
відсутність, позовні вимоги підтримали
та визнали і просили їх задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст. 174 Цивільного
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши подані заяви, копію
спадкової справи № 140/2012 відкритої
17.05.2012 року після смерті ОСОБА_4 та
матеріали справи, приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2004 року
Центральним відділом реєстрації
шлюбів м. Києва між ОСОБА_4 та ОСОБА_2
зареєстровано шлюб, про що в книзі
реєстрації актів про одруження
зроблено запис № 1294. Наведене
підтверджується свідоцтвом про
одруження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народилась спільна донька - ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
народження серії НОМЕР_2 виданого 19.04.2005
року відділом реєстрації актів
цивільного стану Бориспільського
міського управління юстиції (а.с.7).

Згідно свідоцтва про народження серії
НОМЕР_3 виданого 29.12.1977 року міським
відділом РАЦСу ОСОБА_4 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Батьками зазначені :
ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_4 виданим 13.01.2012 року
відділом державної реєстрації актів
цивільного стану Бориспільського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області, про що в книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис № 19 (а.с.4).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 11.12.2007
року склав заповіт, яким все своє майно,
де б воно не знаходилось і з чого б воно
не складалось, і взагалі все те, що буде
належати йому на день смерті заповів
дружині ОСОБА_2

У встановлений законом строк ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, яка також діяла в інтересах
малолітної доньки ОСОБА_3, звернулись
до нотаріуса із заявами про прийняття
спадщини, яка відкрилась після смерті
ОСОБА_4 та отримали свідоцтва про право
на спадщину за законом і за заповітом
на частину спадкового майна.

Разом з тим, листом Бориспільської
міської державної нотаріальної
контори за № 1287/02-14 від 22.07.2014 року у
видачі свідоцтва про право на спадщину
на земельну ділянку, що розташована за
адресою : АДРЕСА_1 з цільовим
призначенням для обслуговування
жилого будинку, кадастровий номер :
:11:015:0007 було відмовлено, оскільки
відсутній державний акт про право
власності ОСОБА_4 на вказану земельну
ділянку.

Відповідно до ст. 1216-1218 Цивільного
кодексу України спадкуванням є перехід
прав та обов'язків (спадщини) від
фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців). До складу спадщини
входять всі права та обов'язки, що
належали спадкодавцеві на момент
відкриття спадщини і не припинилися
внаслідок його смерті. Спадкування
здійснюється за заповітом і за законом.

Згідно ч.1 ст.1223, 1233 Цивільного кодексу
України право на спадкування мають
особи, визначені у заповіті. Заповітом
є особисте розпорядження фізичної
особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1241 Цивільного кодексу України
визначено, що малолітні, неповнолітні,
повнолітні непрацездатні діти
спадкодавця, непрацездатна вдова
(вдівець) та непрацездатні батьки
спадкують, незалежно від змісту
заповіту, половину частки, яка належала
б кожному з них у разі спадкування за
законом (обов'язкова частка). Розмір
обов'язкової частки у спадщині може
бути зменшений судом з урахуванням
відносин між цими спадкоємцями та
спадкодавцем, а також інших обставин,
які мають істотне значення. До
обов'язкової частки у спадщині
зараховується вартість речей
звичайної домашньої обстановки та
вжитку, вартість заповідального
відказу, встановленого на користь
особи, яка має право на обов'язкову
частку, а також вартість інших речей та
майнових прав, які перейшли до неї як до
спадкоємця. Будь-які обмеження та
обтяження, встановлені у заповіті для
спадкоємця, який має право на
обов'язкову частку у спадщині, дійсні
лише щодо тієї частини спадщини, яка
перевищує його обов'язкову частку.

Тобто, незважаючи на наявність
заповіту, складеного спадкодавцем
ОСОБА_4 на випадок своєї смерті,
обов'язкову частку у його майні
успадковують непрацездатна мати
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітня
донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що 09.07.2011 року між
ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_4 і ОСОБА_2
(покупці) було укладено договір купівлі
- продажу земельної ділянки площею 0,0600
га., розташованої за адресою : АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку, склад
угідь - землі житлової забудови,
кадастровий номер : :11:015:0007 (а.с.8-9).

Право власності продавця на вказану
земельну ділянку підтверджувалось
державним актом на право власності на
земельну ділянку серії ЯЕ № 818930
виданого 02.04.2008 року відділом земельних
ресурсів у місті Бориспіль Київської
області (а.с. 10).

На вказаному Державному акті
нотаріусом проставлено відмітку про
відчуження земельної ділянки на
користь ОСОБА_4 і ОСОБА_2.

Згідно п. 22 вказаного договору
купівлі-продажу земельної ділянки
право власності на відчужувану
земельну ділянку виникає у покупців
після реєстрації цього права
відповідно до вимог ст. 125 Земельного
кодексу України. Право власності на
земельну ділянку посвідчується цим
договором, додатком до якого є
Державний акт про право власності на
земельну ділянку. У випадку отримання
покупцями Державного акта на право
власності на земельну ділянку на своє
імя - новим Державним актом на право
власності на земельну ділянку.

До дня своєї смерті ОСОБА_4 не встиг
отримати Державний акт на право
власності на земельну ділянку на
власне імя.

Відповідно до ч.1 ст.1225 Цивільного
кодексу України право власності на
земельну ділянку переходить до
спадкоємців на загальних підставах, із
збереженням її цільового призначення.

Статтею 125 Земельного кодексу України
встановлено, що право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Незалежно від часу прийняття спадщини
вона належить спадкоємцеві з часу
відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК
України).

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного
кодексу України однією з підстав
набуття громадянами України права
власності на земельні ділянки є
прийняття спадщини.

Відповідно до положень п.10 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
практику розгляду судами України справ
про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року -
відповідно до ст. 1225 ЦК України право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців за
загальними правилами спадкування) зі
збереженням її цільового призначення
при підтвердженні цього права
спадкодавця державним актом на право
власності або іншим
правовстановлюючим документом.

Пунктом 3 Порядку здійснення відмітки
про перехід права власності і на
земельні ділянку, затвердженого
Постановою Кабінету міністрів України
від 06.05.2009 року за № 439 , нотаріус у разі
посвідчення цивільно-правового
договору про відчуження земельної
ділянки, видачі свідоцтва про право на
спадщину на земельну, а також вилучення
державного акта у передбачених законом
випадках із своїх справ за наявності
витягу з Поземельної книги, проставляє
на державному акті відмітку про
перехід права власності на земельну
ділянку.

Таким чином в судовому засіданні
достовірно встановлено, що ? частини
земельної ділянки площею 0,0600 га.,
розташованої за адресою : АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку, склад
угідь - землі житлової забудови,
кадастровий номер : :11:015:0007, на
законних підставах належала померлому
ОСОБА_4, а тому відсутність Державного
акту на право власності останнього на
неї не може бути перешкодою для
реалізації спадкових прав позивача.

З урахуванням вимог ст. 1241, 1235
Цивільного кодексу України право на
спадкування після померлого на ?
частину вказаної земельної ділянки
мають : непрацездатна мати ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина покійного ОСОБА_2.
та малолітня донька ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

Враховуючи наведене та п. 4.2. Методичних
рекомендацій щодо вчинення
нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям
заходів щодо охорони спадкового майна,
видачею свідоцтв про право на спадщину
та свідоцтв про право власності на
частку в спільному майні подружжя,
схвалених рішенням Науково-експертної
ради з питань нотаріату при
Міністерстві юстиції України від 29.01.2009
року суд визначає частку позивача в
розмірі 1/6 від спірної земельної
ділянки.

За таких обставин суд вбачає достатньо
підстав для задоволення позову та
визнання за ОСОБА_1 права власності на
1/6 частину земельної ділянки площею 0,0600
га., розташованої за адресою : АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку, склад
угідь - землі житлової забудови,
кадастровий номер : :11:015:0007 в
порядку спадкування за законом після
ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

З урахуванням наведеного та керуючись
ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1241, 1268 Цивільного
кодексу України, п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами України справ про
спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, п. 3
Порядку здійснення відмітки про
перехід права власності і на земельні
ділянку, затвердженого Постановою
Кабінету міністрів України від 06.05.2009
року за № 439, п. 4.2. Методичних
рекомендацій щодо вчинення
нотаріальних дій, пов'язаних із вжиттям
заходів щодо охорони спадкового майна,
видачею свідоцтв про право на спадщину
та свідоцтв про право власності на
частку в спільному майні подружжя,
схвалених рішенням Науково-експертної
ради з питань нотаріату при
Міністерстві юстиції України від 29.01.2009
року, ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215,
223, 224-227, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє також в
інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3
про визнання права власності на
частину земельної ділянки в порядку
спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку
спадкування за законом після смерті
сина ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3
року, право власності на 1/6 частину
земельної ділянки площею 0,0600 га., що
розташована за адресою : АДРЕСА_1 з
цільовим призначенням для
обслуговування жилого будинку, склад
угідь - землі житлової забудови,
кадастровий номер : :11:015:0007.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Київської області через
Бориспільський міськрайонний суд
Київської області. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення до апеляційного суду Київської
області через Бориспільський
міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

Л. В. Яковлєва