Справа № 645/2202/14-ц
Провадження №
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2014 року Фрунзенський
районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді - Шевченко Г.С.,
при секретарі - Рало Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Харкові
цивільну справу за позовною заявою
Харківської міської ради до ОСОБА_1,
третя особа - Фрунзенський районний
відділ у м. Харкові Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області,
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
Харківська міська рада звернулася до
суду із вказаним позовом та просила
визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням,
житловою площею 8,1 кв.м, у квартирі
АДРЕСА_1 та зняти її з реєстраційного
обліку за вказаною вище адресою.
В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що житловий будинок АДРЕСА_3 у
м. Харкові відноситься до комунальної
власності територіальної громади м.
Харкова. У вказаній квартирі
зареєстрована відповідачка ОСОБА_1, яка
за зазначеною адресою не проживає з 2007
року по теперішній час, що унеможливлює
вселення до неї інших наймачів у
відповідності до діючого
законодавства України.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав,що зазначені у позові, проти
ухвалення заочного рішення не
Відповідачка у судове засідання не
з'явилася, про час та місце розгляду
справи була повідомлена належним
чином, про причини неявки суд не
повідомила, заяви про розгляд справи
без її участі не надавала.
Представник третьої особи
Фрунзенського РВ ГУ ДМС України в
Харківській області у судове засідання
не з'явився, про час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України на
підставі наявних у справі доказів, суд
вважає можливим ухвалити заочне
рішення, з урахуванням того, що позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, суд встановив
наступне.

Згідно рішення 12 сесії Харківської
міської ради народних депутатів 21
скликання від 28.09.1992 року «Про
комунальну власність міста» житловий
будинок АДРЕСА_1 у м. Харкові
відноситься до комунальної власності
територіальної громади міста Харкова.

Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу
України у комунальній власності
знаходиться майно, що належить
територіальній громаді.

Управління майном, що перебуває у
комунальній власності, здійснюють
безпосередньо територіальна громада
та утворені нею органи місцевого
самоврядування.

З метою реалізації громадянами
гарантованого Конституцією України
права на житло, комплексного
регулювання відносин по забезпеченню
громадян, які проживають в місті
Харкові, житловими приміщеннями, у тому
числі тих, які потребують соціального
захисту, здійснення громадського
контролю та гласності при встановленні
черговості на отримання житлової
площі, її розподілу, належного обліку
звільненого житла та укріплення
законності в галузі житлових відносин
рішенням Харківської міської ради від
24.06.2009 року № 174/09 затверджено
«Тимчасове положення про облік та
розподіл житлової площі, що
звільняється в місті Харкові».

Питання пов'язані з обліком та
розподілом ізольованих житлових
приміщень, у тому числі з частковими
комунальними зручностями, вирішуються
Харківською міською радою та її
виконавчим комітетом відповідно до
діючого законодавства України.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Харківської міської ради від 22.07.2007
року № 188 «Про внесення змін та
доповнень до рішення виконавчого
комітету Харківської міської ради від
20.12.2006 року № 1186 «Про визначення
виконавців послуг в житловому фонді
міста Харкова», житловий фонд був
переданий з господарського відання
житлово-експлуатаційних підприємств
комунальної власності територіальної
громади міста Харкова в господарське
відання КП «Жилкомсервіс».

За даними КП «Жилкомсервіс» в
ізольованій неприватизованій квартирі
АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_1 (а.с. 9).

Заборгованість ОСОБА_1 за оплату
комунальних послуг станом на 01.11.2013
року складає 1557,63 грн. (а.с. 8).

Крім того, факт не проживання ОСОБА_1 у
спірній квартирі підтвердили допитані
у судовому засіданні від 14.07.2014 року
свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 51 Житлового кодексу
Української РСР жилі приміщення в
будинках житлового фонду місцевих рад
народних депутатів надаються
громадянам виконавчим комітетом
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів за участю громадської
комісії з житлових питань, створеної
при виконавчому комітеті з депутатів
Рад, представників громадських
організацій, трудових колективів.

Згідно ст. 58 Житлового кодексу
Української РСР на підставі рішення
про надання жилого приміщення в
будинку державного або громадського
житлового фонду виконавчий комітет
районної, міської, районної в місті,
селищної, сільської Ради народних
депутатів видає громадянинові ордер,
який є єдиною підставою для вселення в
надане жиле приміщення. Ордер може бути
видано лише на вільне жиле приміщення.

У квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована
відповідачка, але фактично вона у ній
не проживає, з 2007 року, тобто понад 6
місяців.

Статтею 71 Житлового кодексу
Української РСР встановлено, що при
тимчасовій відсутності наймача або
члена його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або член його сім'ї
були відсутні з поважних причин понад
шість місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу
Української РСР визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Враховуючи надані позивчаем докази,
суд вважає доведеним відсутність
ОСОБА_1 без поважних причин у квартирі
АДРЕСА_1, понад шість місяців, а тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовна вимога щодо зняття
з реєстраційного обліку відповідача є
необґрунтованою та задоволенню не
підлягає з огляду на наступне.

Згідно абз. 2 ст. 7 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місяця проживання в Україні» зняття з
реєстрації місця проживання особи
здійснюється на підставі: судового
рішення, яке набрало законної сили, про
позбавлення права власності на житлове
приміщення або права користування
житловим приміщенням, про виселення,
про визнання особи безвісно відсутньою
або оголошення її померлою.

Аналіз вказаного Закону дає підстави
вважати, що зняття з реєстрації місця
проживання проводиться відповідним
органом реєстрації на підставі рішення
суду, що набрало законної сили, а не
судом. Тому зняття з реєстрації місця
проживання відповідача не належить до
компетенції суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні,
на користь якої ухвалене рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь
Харківської міської ради слід стягнути
понесені позивачем судові витрати -
судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 197, 208, 209,
212 - 215, 218, 224 - 228, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву Харківської
міської ради до ОСОБА_1, третя особа -
Фрунзенський районний відділ у м.
Харкові Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківській області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
житловою площею 8,1 кв.м, у квартирі
АДРЕСА_2.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Харківської міської ради судовий збір
у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через суд першої
інстанції. Особами, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, може бути подана
апеляційна скарга протягом 10 днів з дня
отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії,
відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Суддя -