Справа № 699/850/14-ц
Номер провадження 4-с/699/7/14
УХВАЛА

28.07.2014

м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь - Шевченківський районний суд
Черкаської області в складі:

головуючого- судді Кіхтенко Н.І.,

за участі:

секретаря судових засідань Сміян А.В.,

заявника ОСОБА_2,

державного виконавця Житомирського
Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 до
старшого державного виконавця
виконавчої служби
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції Пилипенка
Олександра Володимировича про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанови
про арешт майна боржника та заборони на
його відчуження та постанови про
розшук та затримку автомобіля,-

ВСТАНОВИВ:

09.07.2014 р. до суду поступила вказана
скарга, у якій ОСОБА_2 просить суд
ухвалити рішення та визнати дії
старшого державного виконавця
Пилипенка О.В неправомірними і
скасувати винесені ним постанови від
11.03.2014 року про накладення арешту на
майна боржника із забороною його
відчуження та постанову про розшук та
затримку належного заявнику
автомобіля марки «MAZDA ХЕБОБ», д.н. з СА
5703 ВМ.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що
25.11.2013 року старшим державним
виконавцем відділу державної
виконавчої служби
Корсунь-Шевченківського РУЮ
Пилипенком О.В винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження №
40879119 з виконання постанови № 0116/12300/13
від 28.10.2013 року, виданої
Севастопольською митницею Міндоходів
про стягнення з позивача штрафу в
розмірі 8500 грн. на користь держави, про
що скаржнику стало відомо лише після
його звернення у ВДВС, тобто 01.07.2014 р., як
і про постанову про накладення арешту
на рухоме майно позивача з оголошенням
заборони на його відчуження, а також
постанову про оголошення в розшук
автомобіля марки «MAZDA ХЕБОБ», д.н. з СА
5703 ВМ, що належить скаржнику на праві
власності .

Вказані постанови позивач одержав
01.07.2014 року , а тому строк оскарження
таких постанов обраховується ним з
дати отримання копій, тобто з 01.07.2014
року.

Заявник вважає оскаржувані постанови
незаконними через те, що він з ВДВС не
одержував жодної постанови, що
стосуються даного виконавчого
провадження, чим було порушено його
право на реалізацію прав та
зобов'язань у виконавчому провадженні,
не було надано строку на добровільне
виконання постанови № 0116/12300/13 від
28.10.2013 року, виданої Севастопольською
митницею Міндоходів про стягнення
штрафу із скаржника в сумі 8500 грн., а
тому винесення постанови про заборону
на відчуження майна скаржника від
25.11.2013 року є неправомірною, а також
необхідно сасувати і через те, що не
було вчинено вихід державним
виконавцем за місцезнаходженням
майна, місцем проживання боржника для
перевірки наявності зазначеного
транспортного засобу, а тому
оголошений розшук є незаконний і
постанова про оголошення в розшук
автомобіля також підлягає скасуванню.

В судове засідання заявник з»явився.

Представник ВДВС також з"явився.

Судом, перед початком розгляду скарги
по суті, поставлено питання про
закриття провадження у дані й скарзі у
зв»язку з тим, що така не підлягає
розгляду в порядку ЦПК України.

Заявник вважає, що у суду є підстави
для розгляду вказаної скарги.

Представник ВДВС вважає, що
провадження підлягає закриттю.

Суд, заслухавши учасників процесу,
вважає необхідним закрити провадження
по даній скарзі на підставі
наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України
учасники виконавчого провадження
мають право звернутися до суду із
скаргою, якщо вважають, що рішенням,
дією або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби під час
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до роз»яснень, даних у
постанові Пленуму вищого
спеціалізованого суду України №6 від 07
лютого 2014 року «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судових рішень у цивільних справах»
вказано, що відповідно до статті 383
ЦПК, частини першої статті 12, частини
четвертої статті 82 Закону про
виконавче провадження право на
оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК, мають лише сторони
виконавчого провадження, якщо
вважають, що порушено їх права чи
свободи. При цьому вони набувають
процесуального статусу заявника.

Не підлягають розгляду у порядку
цивільного судочинства скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів (посадових осіб), у тому числі й
під час виконання виконавчих написів
нотаріуса.

Такі скарги подаються до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (частина п'ята
статті 82 Закону про виконавче
провадження).

У зв'язку із цим у разі подання такої
скарги в порядку цивільного
судочинства суддя має відмовити у
відкритті провадження за скаргою на
підставі пункту 1 частини другої статті
122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до
розгляду, під час судового розгляду суд
має закрити провадження у справі з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 205 ЦПК.

Відповідно до приписів ч.5 ст.82 Закону
України " Про виконавче провадження"
рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання рішень інших
органів ( посадових осіб) можуть бути
оскаржені до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Згідно приписів ст.3 КАС України до
адміністративної юрисдикції належить
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Органи державної виконавчої служби є
суб'єктами владних повноважень, а тому
саме до адміністративної юрисдикції
належать справи з приводу оскарження
рішень, дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби відповідно до вимог
ч.2 ст.18 КАС України.

Відповідно ло роз»яснень, даних у
постанові 19 вказаної постанови судам
при розгляді справ з приводу
оскарження дій державного виконавця
стосовно арешту майна боржника
потрібно враховувати, що в межах ст.181
КАС України розглядаються вимоги щодо
арешту (опису) майна, які не пов'язані зі
спором про право на це майно.

Таким чином, оскільки суд помилково
прийняв скаргу та призначив таку до
судового розгляду , але перед початком
розгляду скарги по суті встановив, що
дана скарга підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства, тому відповідно до
пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК
України суд закриває провадження у
справі у зв»язку з тим, що дана скарга
підлягає розгляду в порядку ЦПК
України.

Керуючись ст. 3,17, 181 КАС України; ч.5
ст.82 Закону України « Про виконавче
провадження»; ст.383, п.1 ч.1 ст.205, п.14 ч.1
ст.293,ч.2 ст.294 ЦПК України,

суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по скарзі ОСОБА_2
до старшого державного виконавця
виконавчої служби
Корсунь-Шевченківського районного
управління юстиції Пилипенка
Олександра Володимировича про
визнання дій державного виконавця
незаконними та скасування постанови
про арешт майна боржника та заборони на
його відчуження та постанови про
розшук та затримку автомобіля у
зв»язку з тим, що дана скарга не
підлягає розгляду в порядку вимог ЦПК
України.

Повернути ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт
серії НОМЕР_1, вимданий 08.11.2007 р.
Корсунь-Шевченківським РВ УМВС
України у Черкаській області,
зареєстрованим та проживаючим АДРЕСА_1,
сплачений ним судовий збір в сумі 243.60
грн. 08 липня 2014 р. до " ПриватБанку" по
квитанції №5172.177.1 на рахунок ГУ ДКСУ у
Черкаській області №36777264.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може
бути подано до апеляційного суду
Черкаської області через Корсунь -
Шевченківський районний суд протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя
Кіхтенко Н. І.