Справа № 552/4057/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

21 липня 2014 року Київський районний
суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді
Самсонової О.А.

при секретарі - Ворона Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з позовом до
відповідача про розірвання шлюбу,
визначення місця проживання дитини та
стягнення аліментів на утримання
дитини. В позовній заяві послалась на
те, що подружнє життя з відповідачем не
склалося, поступово погіршувалося, що в
кінцевому результаті призвело до
припинення між ними шлюбних відносин.
Кожен з них має діаметрально
протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На
даний час ведення ними спільного
господарства та сумісне проживання
припинено. На примирення вона не
згодна. Тому просила шлюб розірвати,
визначити місце проживання їхнього
спільного сина ОСОБА_3 з нею, та
стягнути з відповідача на її користь
аліменти на утримання сина в розмірі 30 %
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку.

Ухвалою суду від 08 липня 2014 року
позовна заява в частині позовних вимог
про стягнення аліментів повернута
позивачу на підставі п.6 ч.3 ст.121 ЦПК
України, у зв'язку з недодержанням
позивачем порядку, встановленого ч.3
ст.118 ЦПК України.

За заявою позивача ухвалою суду від 21
липня 2014 року позовна вимога про
визначення місця проживання дитини
також залишена без розгляду.

У зв'язку з цим справа розглядається
судом лише в частині позовних вимог про
розірвання шлюбу.

В день розгляду справи позивач ОСОБА_1
звернулась до суду з заявою про розгляд
справи за її відсутності. В заяві також
зазначила, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 також звернувся до
суду з заявою про розгляд справи за
його відсутності.

Враховуючи наявність достатніх
матеріалів про права та правовідносини
сторін, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
сторін.

Суд, дослідивши докази у справі,
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що сторони з 24 січня
2004 року перебувають в зареєстрованому
шлюбі, від шлюбу мають малолітнього
сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка, примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

В позовній заяві позивач просить шлюб
розірвати, не бажає миритися з
відповідачем, наполягає на розірванні
шлюбу.

Зазначена позиція позивача
залишається незмінною з часу подання
нею позову до суду та до часу розгляду
справи.

Відповідач проти розірвання шлюбу не
заперечує.

Таким чином судом встановлено
відсутність вільної згоди сторін
перебувати в шлюбі один з одним.

Зважаючи на вказану позицію сторін в
даній справі, суд вважає, що надання їм
терміну на примирення носило б
формальний характер та лише призвело б
до затягування розгляду справи.

На підставі викладеного суд приходить
до висновку, що сім'я розпалась
остаточно, а подальше спільне життя
подружжя і збереження шлюбу неможливі.
Тому збереження шлюбу суперечило б
інтересам подружжя.

Таким чином позов необхідно
задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11О, 112 СК України,
ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 24 січня 2004 року
Відділом реєстрації актів цивільного
стану Диканського районного
управління юстиції Полтавської
області, актовий запис №1, між ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, -
розірвати.

Прізвища сторін після розірвання
шлюбу:

його - ОСОБА_2,

її - ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Полтавської області
через Київський районний суд м. Полтави
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Головуючий
О.А.Самсонова

21.07.2014