Справа № 467/613/14-ц
УХВАЛА

Іменем України

04.08.2014 року
Арбузинський районний суд
Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.

за участю секретаря Романенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Арбузинка скаргу
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності про
визнання противоправною бездіяльності
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції,

заінтересована особа - ОСОБА_1

В С Т А Н
О В И В:

У квітні 2014 року представник
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
звернувся до суду із скаргою про
визнання противоправною бездіяльності
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції, мотивуючи свої вимоги тим, що 27
травня 2011 року за вих. № 6729/6 відділом
державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області на
адресу Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції було
направлено виконавчий лист № 2-75/2007 р.,
виданий Арбузинським районним судом 26
лютого 2007 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності коштів у сумі 4132 грн. 36
к. та 30 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, а всього 4162 грн. 36 к.
Посилаючись на те, що станом на 10 квітня
2014 року постанова про відкриття
провадження стягувачу не направлялася,
прізвище державного виконавця
невідоме, однак стягувачу 18.09.2012 року
було перераховано цим відділом ДВС 99
грн. 99 к., залишок заборгованості в сумі
4062 грн. 37 к. на даний час не
відшкодований, рішення суду не
виконано у строк понад 6 місяців, запити
стягувача про хід виконання рішення
суду залишаються без відповіді,
скаржник прохав визнати неправомірною
бездіяльність державного виконавця
Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції по
невиконанню у встановлений законом
термін виконавчого листа № 2-75/2007 р.,
виданий Арбузинським районним судом 26
лютого 2007 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності коштів у сумі 4162 грн. 36
к.; затребувати від Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції бухгалтерські документи про
суми стягнутих з боржника коштів по
виконавчому листу № 2-75/2007 р. за період з
01.07.2011 року по 10.04.2014 року; зобов'язати
Заводський відділ державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції надіслати
заявнику постанову про відкриття
виконавчого провадження та здійснити
заходи по виконанню судового рішення у
повному обсязі.

У судове засідання представник
скаржника не з'явився, разом із скаргою
подав прохання про розгляд справи у
його відсутність.

Представник Заводського відділу
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції у судове засідання не з'явився,
подав заяву про розгляд справ у
відсутність представника відділу та
письмове заперечення на скаргу, у якому
зазначив, що виконавчий лист № 2-75/2007 р.,
виданий Арбузинським районним судом 26
лютого 2007 року про стягнення з ОСОБА_1
на користь Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності коштів у сумі 4162 грн. 36
к. перебуває на виконанні у відділі з
13.07.2011 року, 26 липня 2011 року було
відкрито виконавче провадження, 24.05.2012
року було винесено постанову про арешт
майна боржника та оголошення заборони
його відчуження, копії якої було
направлено до УДАІ УМВС України в
Миколаївській області, КП ММБТІ,
Управління Державного комітету
земельних ресурсів у Миколаївській
області, за інформацією системи
інспекції Держтехнагляду та
автоматизованої системи «Автомобіль»
за боржником не значиться
сільськогосподарської техніки,
транспортних засобів та земельних
ділянок. Крім того, державним
виконавцем здійснювалися неодноразові
виходи за адресою боржника в АДРЕСА_1 та
встановлено, що боржник за даною
адресою не проживає, а знаходиться у м.
Ізмаїлі. 24 травня 2012 року до суду
направлялись подання про оголошення
його розшуку та тимчасове обмеження у
праві виїзду за кордон. Ухвалою
Заводського районного суду
м.Миколаєва від 8 червня 2012 року було
оголошено розшук ОСОБА_1 22 серпня 2012
року та 11 вересня 2012 року на рахунок
відділу надійшли кошти у загальній
сумі 150 грн., з яких стягувану було
перераховано 18.09.2013 року 99 грн. 99 к. 14
листопада 2013 року державним виконавцем
було здійснено вихід за місцем
реєстрації боржника, однак йому ніхто
не відчинив двері, про що було складено
акт. Цього ж дня перевірявся майновий
стан боржника через відомості з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно. Також було на адресу
боржника направлено вимогу про надання
безперешкодного доступу до квартири за
місцем реєстрації боржника. За
результатами виходу державного
виконавця до квартири боржника було
встановлено, що майно, яке належить
боржнику, там відсутнє.

Заінтересована особа - ОСОБА_1 у
судове засідання не з'явився.

Вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

За приписами ст. 1 ЦПК України
завданнями цивільного судочинства є
справедливий, неупереджений та
своєчасний розгляд і вирішення
цивільних справ з метою захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд
захищає права, свободи та інтереси
фізичних осіб, права та інтереси
юридичних осіб, державні та суспільні
інтереси у спосіб, визначений законами
України.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків встановлених ст. 61 цього
Кодексу.

Доказування по цивільній справі,
як і судове рішення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню, визначаються
Законом України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Відповідно до ст. 1 зазначеного
Закону виконавче провадження - це
сукупність дій органів і посадових
осіб, зазначених у цьому Законі,
спрямованих на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які здійснюються на
підставах, у спосіб та в межах
повноважень, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
виданими відповідно до цього Закону та
інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України, та
здійснюється на підставі виконавчих
документів, у тому числі й виконавчих
листів, що видаються судами, (ст.ст. 2, 17
Закону № 606-XIV).

Обов'язки і права державних
виконавців визначені законодавцем у
ст. 11 Закону № 606-XIV.Відповідно до
вказаної правової норми державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення (далі - виконавчий
документ), у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

У процесі здійснення виконавчого
провадження державний виконавець,
зокрема має право: проводити перевірку
виконання боржниками рішень, що
підлягають виконанню відповідно до
цього Закону; з метою захисту інтересів
стягувача одержувати безоплатно від
органів, установ, організацій,
посадових осіб, сторін та учасників
виконавчого провадження необхідні для
проведення виконавчих дій пояснення,
довідки та іншу інформацію, у тому
числі конфіденційну; викликати
фізичних осіб, посадових осіб з приводу
виконавчих документів, що знаходяться
у виконавчому провадженні, а в разі
неявки боржника без поважних причин
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ;
здійснювати інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону №
606-XIV державний виконавець зобов'язаний
прийняти до виконання виконавчий
документ і відкрити виконавче
провадження, якщо не закінчився строк
пред'явлення такого документа до
виконання, він відповідає вимогам,
передбаченим цим Законом і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа державний виконавець
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження, у якій вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом (ч. 2 ст. 25 Закону № 606-XIV).

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувачу та боржникові (ч. 5 ст. 25
Закону № 606-XIV).

Відповідно до ст. 27, 30, 32 Закону №
606-XIV у разі ненадання боржником у
строки, встановлені частиною другою
статті 25 цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку, а
саме: закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49 цього
Закону; повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 цього Закону; повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк.

Заходами примусового виконання
рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та
інше майно (майнові права) боржника, у
тому числі якщо вони перебувають в
інших осіб або належать боржникові від
інших осіб;

2) звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4) інші заходи, передбачені
рішенням.

Порядок звернення стягнення на
кошти та інше майно боржника
врегульовано ст. 52 Закону № 606-XIV.
Відповідно до вказаної правової норми
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів.
Готівкові кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. У разі відсутності у
боржника коштів та інших цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, стягнення звертається також
на належне боржнику інше майно, за
винятком майна, на яке згідно із
законом не може бути накладено
стягнення. Звернення стягнення на
майно боржника не зупиняє звернення
стягнення на кошти боржника.

Порядок оскарження рішень, дій або
бездіяльності посадових осіб
державної виконавчої служби
визначений у ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 вказаної
правової норми рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця та
інших посадових осіб державної
виконавчої служби можуть бути
оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (частина 4
коментованої статті).

Положення ч. 4 ст. 82 Закону України
«Про виконавче провадження»
кореспондуються зі ст. 383 ЦПК України,
відповідно до якої сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

У разі встановлення
обґрунтованості скарги суд визнає
оскаржувані рішення, дії чи
бездіяльність неправомірними і
зобов'язує державного виконавця або
іншу посадову особу державної
виконавчої служби задовольнити вимогу
заявника та усунути порушення або
іншим шляхом поновлює його порушені
права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

Як роз'яснено в п. 18 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014
року «Про практику розгляду судами
скарг на рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», за
результатами розгляду скарги на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби суд постановляє ухвалу, яка має
відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Судом встановлено, що 26 лютого 2007
року Арбузинським районним судом
Миколаївської області було видано
виконавчий лист № 2-75 2007 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності: 4132
грн. 36 к. відшкодування витрат на
страхові виплати ОСОБА_2; 30 грн. -
відшкодування витрат по оплаті
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи, а всього 4162 грн. 36 к.

Вказаний виконавчий лист
надійшов 13 липня 2011 року з відділу
державної виконавчої служби
Арбузинського районного управління
юстиції Миколаївської області на
адресу Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції.

26 липня 2011 року постановою
державного виконавця Шаманської А.С.
було відкрито виконавче провадження з
порушенням передбаченого ч.2 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» трьохденного строку для
відкриття провадження. Цього ж дня
копія постанови про відкриття
провадження була направлена сторонам
простою кореспонденцією у порушення
вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження», згідно якої
постанова про відкриття провадження
підлягає направленню сторонам з
повідомленням про вручення.

Стягувач неодноразово звертався
до відділу ДВС з письмовим проханням
щодо направлення копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
(28.10.2011 року, 23.12.2013 року, 03.03.2014 року),
однак у матеріалах виконавчого
провадження відсутні докази про її
направлення у спосіб, передбачений ч.1
ст. 31 Закону України «Про виконавче
провадження».

Таким чином, вимоги заявника
щодо покладення обов'язку по
надісланню копії постанови про
відкриття виконавчого провадження у
порядку, передбаченому ч.1 ст. 31 Закону
України «Про виконавче провадження»
підлягають задоволенню.

Під час виконання судового
рішення державний виконавець
своєчасно не використав свого права
виклику боржника до відділу виконавчої
служби та не вирішив питання про його
привід через органи внутрішніх справ
протягом 6-місячного строку,
встановленого для виконання рішення
суду(ч.3 ст.11 Закону).

26 серпня 2011 року державним
виконавцем надавалися запити до ДПІ У
Заводському районі м.Миколаєва, КП
ММБТІ, інспекції державного технічного
нагляду Миколаївської обласної
державної адміністрації, ГУПФУ у
Миколаївській області, управлінню
державного комітету земельних
ресурсів про наявність майна у
боржника домоволодіння, техніки,
земельних ділянок, розрахункових
рахунків, місця роботи.

Однак відповіді з цих органів про
наявність чи відсутність у боржника
ОСОБА_1 майна, техніки та автомобілів і
т.д. у матеріалах виконавчого
провадження відсутні.

Разом з цим державним виконавцем
не було направлено повторно запити до
цих органів з метою виявлення майна у
боржника до 24 травня 2012 року, тобто
майже через рік після відкриття
провадження, що свідчить про
відсутність контролю з боку державного
виконавця щодо виконання судового
рішення згідно ст. 52 Закону України
«Про виконавче провадження».

28 жовтня 2011 року і 11 січня 2012 року
актами державного виконавця
встановлено, що боржник за адресою:
АДРЕСА_1 не проживає, знаходиться в
м.Ізмаїл.

31 жовтня 2011 року державний
виконавець Шаманська А.С. звернулася з
запитом до начальника ОАДБ УМВС
України у Миколаївській області щодо
встановлення місця проживання
боржника ОСОБА_1, відповідь у справі
відсутня.

З 12 січня 2012 року по 23 травня 2012
року ніяких дії по виконавчому
провадженню не проводилося.

Таким чином, державним
виконавцем Шамановською А.С.
неналежним чином вживалися
передбачені Законом заходи щодо
виявлення майна боржника, фактично
протягом 6-місячного строку не було
встановлено про наявність чи
відсутність майна у боржника.

24 травня 2012 року державний
виконавець Шевченко Т.Г. звернулася до
суду з поданнями про оголошення
розшуку боржника та тимчасове
обмеження його у праві виїзду за
кордон, а також винесла постанову про
накладення арешту на майно боржника та
оголошення заборони на його
відчуження.

Із повідомлень автоматизованої
системи вбачається, що техніки за
ОСОБА_1 не значиться.

Ухвалою Заводського районного
суду м.Миколаєва від 8 червня 2012 року
було оголошено розшук ОСОБА_1

2 липня 2013 року надавався запит
щодо визначення місця реєстрації
боржника, а 14.11.2013 року - щодо майнового
стану боржника через відомості з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно.

14 листопада 2013 року державним
виконавцем складено акт про
неможливість доступу до квартири.

15 листопада 2013 року державним
виконавцем Бронько І.І. направлялася
вимога боржнику про надання доступу до
квартири.

21 листопада 2013 року ОСОБА_1 надав
пояснення про відсутність у нього
нерухомого та рухомого майна. В цей же
день державним виконавцем було
складено акт про відсутність у
боржника майна за місцем його
проживання.

28 травня 2014 року державним
виконавцем Бронько І.І. винесено
постанову про повернення виконавчого
документа стягувачеві на підставі п.2
ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче
провадження».

Аналізуючи викладене, суд вважає,
що державним виконавцем Шамановською
А.С., у провадженні якої згідно
матеріалів виконавчого провадження
знаходилося виконавче провадження про
стягнення коштів на користь заявника з
ОСОБА_1 з 26 липня 2011 року по 11 січня 2012
року у межах шестимісячного строку для
проведення виконавчих дій було
проявлено неправомірну бездіяльність.
Зокрема, в межах своїх повноважень та у
спосіб, визначений Законом, не виконала
своїх обов'язків в частині здійснення
заходів, необхідних для своєчасного і в
повному об'ємі виконання рішення, у
спосіб та у порядку, встановленому
виконавчим документом і законом.

Вимоги ж заявника щодо
витребування від Заводського відділу
ДВС бухгалтерських документів про
суми стягнутих з боржника коштів не
підлягають задоволенню, поскільки не є
способом захисту порушеного права,
передбаченого ч.2 ст. 387 ЦПК України.
Також не підлягають задоволенню вимоги
щодо покладення обов'язку на відділ ДВС
щодо здійснення заходів по виконанню
судового рішення у повному обсязі, так
як визначати наперед дії державного
виконавця суд повноважень не має.

На підставі викладеного суд
приходить до висновку про часткове
задоволення скарги.

Керуючись ст. 209, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л
И В:

Скаргу Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
противоправною бездіяльності
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції задовольнити частково.

Визнати противоправною
бездіяльність державного виконавця
Заводського відділу державної
виконавчої служби Миколаївського
міського управління юстиції
Шамановської А.С. при здійснення
виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь
Миколаївського обласного відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
коштів у сумі 4162 грн. 36 к. у термін,
встановлений статтею 30 Закону України
«Про виконавче провадження».

Зобов'язати Заводський відділ
державної виконавчої служби
Миколаївського міського управління
юстиції направити Миколаївському
обласному відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності коштів копію
постанови про відкриття виконавчого
провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на
користь Миколаївського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності коштів у сумі 4162 грн. 36
к. від 26 липня 2011 року у спосіб,
встановлений ч.1 ст. 31 Закону України
«Про виконавче провадження».

У задоволенні решти вимог -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до
апеляційного суду Миколаївської
області на протязі 5 днів з дня
отримання її копії через Арбузинський
районний суд Миколаївської області.

Суддя

Т.М.Кологрива