Справа № 191/4414/13-ц
Провадження № 2/191/139/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Черкової
Н.Т.,

при секретарі - Куслій А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Синельникове
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод прав
власника шляхом виселення особи з
квартири, яка є приватною власністю
фізичної особи, та зняття її з
реєстрації місця проживання у
зазначеній квартирі та за зустрічним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання
права користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області про усунення перешкод прав
власника шляхом виселення особи з
квартири, яка є приватною власністю
фізичної особи, та зняття її з
реєстрації місця проживання у
зазначеній квартирі, обґрунтовуючи
свої позовні вимоги тим, що їй на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1. Зазначена квартира набута нею
на підставі рішення Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19 вересня 2012 року та ухвали
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 26 лютого 2013 року. Право
власності зареєстроване за нею
відповідно до рішення про державну
реєстрацію прав та їх обмежень від
17.04.2013 року. Попереднім власником цієї
квартири був її батько ОСОБА_3, який
помер ІНФОРМАЦІЯ_1. 22 квітня 2008 року її
батько вселив відповідачку у зазначену
квартиру та зареєстрував місце її
проживання в ній. На початку липня 2013
року після реєстрації нею права
власності на квартиру її представник
ОСОБА_4 на ім'я відповідачки через
установу поштового зв'язку направила
повідомлення - вимогу, у якій висловила
її пропозицію про виселення
відповідачки з квартири у строк до
01.09.2013 року. У відповідь на це
повідомлення ОСОБА_2 запропонувала
розглянути питання про продаж їй
зазначеної квартири. Проте позивачка
ОСОБА_1 у найближчий час не має наміру
продавати квартиру.

На цей час відповідачка ОСОБА_2
добровільно не бажає звільняти
квартиру та знятися з реєстрації в ній,
ключів від квартири, розрахункові
книжки по сплаті комунальних послуг їй
не передає і таким чином перешкоджає їй
у здійсненні її права власника на
квартиру. Відтак, проживання та
реєстрація місця проживання
відповідачки ОСОБА_2 є перешкодою для
здійснення нею права власності.

Згідно з ст..41 Конституцією України
ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності; право
приватної власності є непорушним та
визнається в Україні абсолютним. В
зв'язку з чим вимушена звернутись до
суду.

Просить суд усунути перешкоди у
здійсненні нею права власності на
квартиру АДРЕСА_1, що належить їй на
праві приватної власності шляхом
виселення та зняття з місця реєстрації
у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2. Стягнути з
відповідачки судові витрати, які
складаються з: 2000 грн. - витрати
пов'язані з наданням правової допомоги,
114, 71 грн. судовий збір, 5, 00 грн. - витрати
на касове обслуговування.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду
з зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому
зазначила, що вона проживала однією
сім'єю без реєстрації шлюбу більше
п'яти років з ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Даний факт підтверджений Рішенням
Синельниківського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 19.09.2012
року. В 2008 році за бажанням померлого
ОСОБА_3 вона була зареєстрована в
квартирі АДРЕСА_1, яка належала йому на
праві власності. В даній квартирі вона
зареєстрована та проживає постійно,
обслуговується в поліклініці за місцем
реєстрації, оскільки є людиною
поважного віку та має поганий стан
здоров'я, отримує пенсію за місцем
реєстрації, працює, сплачує кошти за
комунальні та інші платежі, підтримує
квартиру в належному стані, робила
поточний ремонт.

Рішенням Синельниківського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 19.09.2012 року було визнано
право власності на вищезгадану
квартиру за ОСОБА_1 В той же час вона
почала отримувати від представника
ОСОБА_1 вимоги про виселення із спірної
квартири. З даною вимогою позивачка не
може погодитися та вбачає визнання
права користування жилим приміщенням,
з огляду на наступне: після смерті
ОСОБА_3, позивачка залишилася проживати
в квартирі. Встановлений порядок
проживання в жилому приміщені ніколи
не порушувала та не порушує. Не
перешкоджає ОСОБА_1 в проживанні та
володінні спірною квартирою, не
перешкоджає їй і утримувати спірну
квартиру, хоча відповідачка по
невідомим для неї обставинам, спірну
квартиру не утримує, не доглядає за нею,
не робить поточних ремонтів та інше.

Згідно зі ст. 61ЖК України, члени сім'ї
наймача, які проживають разом з ним,
користуються нарівні з наймачем усіма
правами і несуть усі обов'язки, що
випливають з договору найму жилого
приміщення. Повнолітні члени сім'ї
несуть солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. У
відповідності з ч.2 ст. 64 ЖК України,
членами сім'ї наймача може бути визнано
й інших осіб, якщо вони постійно
проживають разом з наймачем і ведуть з
ним спільне господарство. Вищезгаданим
рішенням суду даний факт встановлений.
Набуті права і обов'язки, що випливають
з договору найму, члени сім'ї наймача
продовжують здійснювати і у випадках,
якщо вони перестали бути членами сім'ї
наймача, однак продовжують мешкати в
займаному житловому приміщенні. Члени
сім'ї власника житла, які проживають
разом з ним, мають право на
користування цим житлом відповідно до
закону. У відповідності до ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Таким чином, вимога ОСОБА_1 про
виселення та зняття її з реєстрації
порушує її право на користування
квартирою. В той час вона ніколи не
перешкоджала та не перешкоджає ОСОБА_1
в користуванні та володінні
вищезазначеною квартирою. У зв'язку з
зазначеним, просить суд відмовити в
задоволені первісного позову, її
позовні вимоги задовольнити та визнати
за нею, ОСОБА_2 право користування
квартирою, розташованою за адресою:
АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом ОСОБА_1 -
ОСОБА_5, позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить їх
задовольнити, мотивуючи тим, що позивач
ОСОБА_1 має право приватної власності
на спірну квартиру, що підтверджено
документами і має право відповідно до
ст.317 ЦК України, володіти,
користуватись та розпоряджатись своїм
майном на свій розсуд без обмежень.
ст.391 ЦК України також захищає права
власника майна. Відповідачка ОСОБА_2
перешкоджає позивачу ОСОБА_1
користуватись, володіти та
розпоряджатись своєю квартирою, так як
поміняла на вхідних дверях замки, в
квартиру власницю не впускає, що
підтверджується актами, долученими до
матеріалів справи. У задоволенні
зустрічної позовної заяви просить
відмовити, так як відповідачка ОСОБА_2
була членом сім'ї померлого власника.
Право власності припиняється зі смертю
власника. Таким чином і право членів
сім'ї припиняється. Похідні права
членів сім'ї не можуть бути продовжені.
Спадкодавець не заповідав обмежень у
користуванні спадковим майном ОСОБА_1
Просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні
вимог по зустрічній позовній заяві в
повному обсязі.

Відповідачка за первісним позовом
ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні
вимоги ОСОБА_1 не визнала, мотивуючи
тим, що вона вселилась в квартиру в 2005
році і має право в ній проживати. До
цього вона проживала у м. Донецьку в
квартирі з сином.

Вона була членом сім'ї померлого
ОСОБА_3, померлого 12.12.2010 року, тому має
право на проживання у спірній квартирі.
Вона не заважає розпоряджатись
квартирою позивачу ОСОБА_1, вважає, що
позивачка може проживати в одній
кімнаті, а вона - в іншій. Крім того,
пояснила суду, що вона ключі від
спірної квартири передала ОСОБА_1 12.03.2013
р., а потім поміняла так як у скважину
замка були запхані сірники. Просить суд
відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_1
за первісним позовом, зустрічні
позовні вимоги за її позовом просить
суд задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2-
ОСОБА_6 вважає, що позовні вимоги за
первісним позовом ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню, так як ОСОБА_2 довгий
термін проживала в спірній квартирі з
ОСОБА_3 і після його смерті залишилась
ні з чим. Але вселилась вона в спірну
квартиру за волею батька позивачки
ОСОБА_1 Крім закону, є норми моралі.
ОСОБА_2 за місцем проживання
прикріплена до поліклініки, до роботи,
у неї склались звичні спілкування з
людьми. Вважає, що ОСОБА_2 має право на
проживання в спірній квартирі на
підставі ст.ст.64-65 ЖК України. Просить
відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог за первісним позовом,
позовні вимоги по зустрічній позовній
заяві ОСОБА_2 просить суд задовольнити.

Представник третьої особи - Головне
управління Державної міграційної
служби України в Дніпропетровській
області в судове засідання не з'явився,
але надали суду заяву у якій просять
справу розглянути без участі їх
представника.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 20.01.2014
року після 19-00 годин він привіз ОСОБА_5
до будинку, де проживала ОСОБА_2 З ними
була ОСОБА_8, помічниця ОСОБА_5, дві
сусідки. ОСОБА_5 подзвонив по телефону
ОСОБА_2, щоб вона відкрила двері, але
вона відповіла, що порадиться з
адвокатом, чи відкривати їй двері.
Двері в квартиру ОСОБА_1 так ніхто і не
відкрив. ОСОБА_8 попросила скласти про
це акт і вони його підписали.

Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що 14.03.2014
року до нього звернулась ОСОБА_8, щоб
він поміняв замок на дверях. Вони
прийшли разом з ОСОБА_8, її донькою
ОСОБА_1, ОСОБА_5 та його помічницею, ще
були два будівельника. Вони подзвонили
в квартиру, але ніхто не вийшов. Хотіли
відкрити двері, але жоден ключ не
підійшов. Вони склали акт про це і всі
підписали його.

Допитаний у судовому засіданні свідок
ОСОБА_8 пояснила суду, що вона по
довіреності представляє інтереси
своєї доньки ОСОБА_1 у всіх інстанціях.
Вона звернулась до адвоката ОСОБА_5, що
необхідно оглянути квартиру АДРЕСА_1,
яку успадкувала її донька ОСОБА_1 після
смерті батька. 20.01.2014 року прибули до
квартири: вона, її сестра ОСОБА_10,
ОСОБА_7, ОСОБА_5 і хотіли оглянути її
стан, який ремонт треба зробити. ОСОБА_5
передзвонив і переконався, що ОСОБА_2
вдома, але двері вона не відкрила,
порадившись з своїм адвокатом. Вона
попросила скласти про це акт і сусіди
його теж підписали.

Суд, заслухавши сторони, свідків,
дослідивши письмові матеріали справи
та оцінивши все у сукупності, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод прав
власника шляхом виселення особи з
квартири, яка є приватною власністю
фізичної особи, та зняття її з
реєстрації місця проживання у
зазначеній квартирі підлягають
задоволенню в повному обсязі, а вимоги
за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2
до ОСОБА_1 про визнання права
користування жилим приміщенням
задоволенню не підлягають з наступних
підстав.

Власник майна вправі звернутися до
суду з позовом про усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном.

Так в судовому засіданні встановлено,
що право власності ОСОБА_1 на квартиру
АДРЕСА_1 підтверджується рішенням
Синельниківського міськрайонного суду
від 19.09.2012 року (а.с.9-16), ухвалою
апеляційного суду від 26.02.2014 року
(а.с.17-18), витягом з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію права власності від 17.04.2013
року (а.с. 19).

В судовому засіданні досліджені також
письмові докази: свідоцтво про
народження позивачки ОСОБА_1, з якого
вбачається, що її батьком є
спадкодавець ОСОБА_3 (а.с.6), свідоцтво
про шлюб, з якого вбачається , що ОСОБА_11
змінила прізвище на ОСОБА_11 (а.с.7),
свідоцтво про смерть спадкодавця
ОСОБА_3 (а.с.8), довідка з Іларіонівської
амбулаторії, в якій зазначено, що
ОСОБА_2 обслуговується в
Іларіонівській АОПСМ (а.с.30), довідка
Управління ПФ про те, що ОСОБА_2 отримує
пенсію в Управління ПФ м. Синельникове
та Синельниківського р-ну (а.с.31),
посвідчення пенсіонера на ім.'я ОСОБА_2
(а.с.45), квитанції про сплату
комунальних послуг (а.с.46-52), довідка з
місця роботи ОСОБА_2(а.с.53), акт від 12.03.2014
року, складений про те, що відповідачка
ОСОБА_2 не впустила позивача ОСОБА_1 в її
власну квартиру, передала 2 ключа від
внутрішніх дверей і 1 ключ від вхідних
зовнішніх дверей (а.с.103), акт від 14.03.2014
року про те, що раніше переданий ключ
від вхідних дверей спірної квартири,
належної ОСОБА_1, не підійшов до
вставленого в двері замка, з чого
комісією складавшою цей акт зроблено
висновок, що ОСОБА_2, щоб не допустити
власницю в квартиру знову поміняла
замки, таким чином чинячи їй перешкоди
у користуванні та розпорядженні
належним їй на праві власності майном,
тобто квартирою АДРЕСА_1 (а.с.104).

У відповідності зі ст. 41 Конституції
України кожний має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, право приватної власності є
недоторканим.

Відповідно до ст.319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідачка ОСОБА_2 встановила на
вхідні двері в спірну квартиру нові
замки, перешкоджає таким чином доступу
позивачу ОСОБА_1 до власної квартири,
порушуючи її права, передбачені ст.319 ЦК
України - володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд.

Ст.321 ЦК України передбачає, що право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Ст.391 Цивільного кодексу України
передбачено, що власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має
право звернутись до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, з
урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК
України члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку
(квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням в
обсязі, визначеному відповідно до
угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм
свідчить про те, що право члена сім'ї
власника будинку (квартири)
користуватися цим житлом існує лише за
наявності у власника права приватної
власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що
виникнення права членів сім'ї власника
будинку (квартири) на користування цим
будинком та обсяг цих прав залежить від
виникнення у власника будинку права
власності на цей будинок, а відтак -
припинення права власності особи на
будинок припиняє право членів її сім'ї
на користування цим будинком
(квартирою).

Передбачаючи право власника житлового
будинку (квартири) на відчуження цих
об'єктів, Закон не передбачив при
переході прав і обов'язків
попереднього власника до нового
власника в частині збереження права
користування житлом членів сім'ї
колишнього власника у випадку зміни
власника будинку (квартири) (на відміну
від договору найму (оренди) житла - ст.
ст. 810, 814 ЦК України).

Так, в судовому засіданні встановлено,
що відповідачка ОСОБА_2 вселилась в
спірну квартиру, як член сім'ї до
померлого спадкодавця, батька
позивачки. Але відносини по членству
сім'ї є похідними, як передбачено
цивільним законодавством і вони
закінчились у зв'язку зі смертю
ОСОБА_3, так як квартира перейшла у
власність позивачу ОСОБА_1

Ст. 346 ЦК України передбачає порядок
припинення права власності на майно. У
зв'язку зі смертю спадкодавця ОСОБА_3,
припинилось його право на майно.
Припиняється і право інших членів
сім'ї, так як єдиним спадкоємцем після
його смерті - є дочка спадкодавця -
ОСОБА_1 Між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 не виникло
ні сімейних ні інших відносин. Вони
спільно не проживали, не вели спільно
господарство

Таким чином, суд вважає наявність
фактів, якими позивач за первісним
позовом обґрунтовує свої позовні
вимоги, встановленою.

Виходячи з вищенаведеного суд вважає,
що позовні вимоги за первісним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод
прав власника шляхом виселення особи з
квартири, яка є приватною власністю
фізичної особи, та зняття її з
реєстрації місця проживання у
зазначеній квартирі підлягають
задоволенню в повному обсязі, як
обґрунтовані та доведені в судовому
засіданні, а вимоги за зустрічною
позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права користування жилим
приміщенням задоволенню не підлягають,
як не обґрунтовані та не доведені в
судому засіданні. Крім того, позивач
ОСОБА_2 у своєму позові, а представник
ОСОБА_2 - ОСОБА_6 у судовому засіданні
посилались на норми Житлового Кодексу
України (ст.ст.64,65), які регулюють
відносини, що виникають з користування
житлом у будинках державного та
громадського житлового фонду, а не
приватного житла, про що є спір.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові
витрати, які підтверджуються копією
квитанції про сплату судового збору
114-71 грн. (а.с.1), договором про надання
правової допомоги (а.с.25) та довідкою
про сплату за послуги правової
допомоги 2000 грн. (а.с.24) підлягають
стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст.10,
60, 88, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя
особа: Головне управління Державної
міграційної служби України в
Дніпропетровській області про
усунення перешкод прав власника шляхом
виселення особи з квартири, яка є
приватною власністю фізичної особи, та
зняття її з реєстрації місця
проживання у зазначеній квартирі
задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1
прав власності на квартиру АДРЕСА_1, що
належить їй на праві приватної
власності шляхом виселення та зняття з
місця реєстрації у квартирі АДРЕСА_1
ОСОБА_2.

В задоволенні вимог по зустрічній
позовній заяві ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
визнання права користування жилим
приміщенням відмовити в повному
обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
понесені нею судові витрати по справі в
розмірі 2119-71 грн., які складаються з: 2000
грн. - витрати пов'язані з наданням
правової допомоги, 114-71 грн. судовий
збір, 5-00 грн.- витрати на касове
обслуговування.

На рішення протягом десяти днів з дня
його проголошення до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області може бути
подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не буде подано, а у разі її
подання - після розгляду справи
апеляційним судом у разі, якщо рішення
не буде скасовано.

Суддя: Н. Т. Черкова