АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/2374/2014р.
Головуючий в І інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 31 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І.,
Слюсаренко О.В.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» на заочне рішення
Дніпровського районного суду м.Херсона
від 25 червня 2014 року у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014 року позивач звернувся до
суду з зазначеним позовом
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що 15.11.2007 року між Відкритим
акціонерним товариством «Мегабанк» -
(правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Мегабанк») та
ОСОБА_1 було укладено кредитний
договір, відповідно до умов якого, банк
надавав відповідачу кредит в іноземній
валюті в сумі 25 000,00 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути
наданий кредит у повному обсязі не
пізніше 14.11.2017 року згідно умов
кредитного договору та сплатити за
користування кредитом проценти у
розмірі 14,5 % річних. Додатковою угодою
№1 від 02.06.2008 року збільшено суму
кредиту до 43 800, 00 доларів США та
проценти за користування кредитом до 15
% річних. З метою забезпечення
виконання зобов'язань за
вищезазначеним кредитним договором
між банком та ОСОБА_2 15.11.2007 року було
укладено договір поруки. Посилаючись
на те, що ОСОБА_1 взятих на себе
зобов'язань по погашенню суми
заборгованості по кредиту та
нарахованим процентам за кредитним
договором не виконав, внаслідок чого
станом на 23.04.2014 року виникла
заборгованість по поверненню
кредитних коштів в сумі 2555,00 доларів
США та заборгованість по сплаті
неустойки за порушення грошового
зобов'язання в сумі 45779, 58 грн, просили
стягнути з відповідачів солідарно на
користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість
за процентами за кредитним договором в
розмірі 2 555,00 доларів США та
заборгованість по сплаті неустойки за
порушення грошового зобов'язання в
сумі по 45 779,58 грн. з кожного, та стягнути
з відповідачів витрати по сплаті
судового збору.

Заочним рішенням Дніпровського
районного суду м.Херсона від 25 червня
2014 року позовні вимоги задоволено
частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк»
заборгованість за процентами за
кредитним договором № 470-2Пв/2007 від
15.11.2007 року в сумі 2 555,00 дол. США.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Мегабанк» 3% річних в сумі 22889,79 грн
з кожного. Вирішено питання щодо
судового збору. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ
«Мегабанк» подало апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального і процесуального
права, просили рішення суду в частині
стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Мегабанк» трьох процентів річних
в сумі по 22889,79 грн з кожного скасувати
та ухвалити в цій частині нове рішення,
яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Мегабанк» 3% річних в сумі
по 45 779,58 грн з кожного.

В іншій частині рішення суду не
оскаржується, а тому перегляду судом
апеляційної інстанції не підлягає.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які з'явилися в судове засідання,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Задовольняючи позов в частині
стягнення з боржника ОСОБА_1 солідарно
з поручителем ОСОБА_2 заборгованості по
сплаті неустойки, суд першої інстанції
виходив з факту укладення договору
поруки та правил частини 1 статті 554 ЦК
України, згідно яких у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою боржник та поручителі
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники.

Такий висновок є обґрунтованим,
оскільки суд дійшов до нього на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи, та наявних в ній
доказів, яким дана відповідна оцінка.
Правильно встановивши юридичну
природу виниклих правовідносин, суд
застосував закон, який їх регулює.

Із матеріалів справи вбачається, що
15.11.2007 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1
було укладено кредитний договір №
470-21Пв/2007, відповідно до умов якого, банк
надавав відповідачу кредит в іноземній
валюті в сумі 25 000,00 доларів США, а
відповідач зобов'язався повернути
наданий кредит у повному обсязі не
пізніше 14.11.2017 року згідно умов
кредитного договору та сплатити за
користування кредитом проценти у
розмірі 14,5 % річних (а.с.6-8). Додатковою
угодою №1 від 2.06.2008 року до кредитного
договору № 470-21Пв/2007 від 15.11.2007 року
збільшено суму кредиту до 43 800, 00
доларів США та проценти за
користування кредитом до 15 % річних
(а.с.11-12). 15.11.2007 року між банком та ОСОБА_2
було укладено договір поруки №
470-21Пв/2007-п (а.с.13), а також 02.06.2008 року
додаткову угоду №1 до нього, якою
внесено зміни до п. 2.1.1 договору поруки
в частині повернення суми кредиту в
розмірі 43800 дол. США (а.с.14).

Рішенням Суворовського районного суду
м.Херсона від 10.05.2011 року було розірвано
кредитний договір № 470-21Пв/2007 від 15.11.2007
року, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк»
заборгованість за кредитним договором
в сумі 59 614, 75 доларів США та 28 975, 11 грн, в
тому числі за рахунок звернення
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2, стягнуто
солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь
ПАТ «Мегабанк» судові витрати у сумі
1820,00 грн (а.с.16-18). 07.03.12 року реалізовано
предмет іпотеки, погашено за рахунок
реалізації заборгованість за кредитом
згідно кредитного договору у сумі 13 016,43
доларів США та 0,03 грн. судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит на сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно п.4.2 кредитного договору
проценти за користування кредитом
сплачуються відповідачем щомісяця, не
пізніше двадцять п'ятого числа місяця,
наступного за звітним.

Станом на 23.04.2014 року заборгованість
ОСОБА_1 за процентами становить 2 555,00
доларів США (а.с.3).

Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити три
проценти річних від простроченої суми.

З розрахунку наданого Банком
вбачається, що станом на 23.04.2014 року за
несвоєчасне виконання рішення
Суворовського районного суду м.
Херсона від 10.05.2011 року 3% річних
складають 45 779,58 грн (а.с.3).

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у
разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки
не встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За таких обставин, суд з урахуванням
положень ст.ст. 526, 554, 1054 ЦК України
дійшов вірного висновку про порушення
відповідачами умов кредитного
договору, та наявності підстав для
задоволення вимог Банку про стягнення
з відповідачів в солідарному порядку
заборгованості за кредитним договором.
Також суд вірно вважав, що Банком
нараховано подвійне стягнення
заборгованості по сплаті неустойки за
порушення грошового зобов'язання, що
суперечить чинному законодавству, а
тому обґрунтовано визначив суму 3%
річних для стягнення у розмірі 45 779, 58
грн.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються як такі,
що не підтверджені належними доказами
та не спростовують мотивованих
висновків суду.

Разом з тим, встановивши, що боржник та
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, суд
першої інстанції помилково зазначив,
що сума 3% річних повинна бути розділена
між відповідачами у рівних частинах, що
відповідно до приписів п.4 ч.1 ст.309 ЦПК
України є підставою для зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Мегабанк»
відхилити.

Заочне рішення Дніпровського
районного суду м.Херсона від 25 червня
2014 року в частині стягнення 3% річних
змінити, вказавши, що сума 3% річних у
розмірі 45 779, 58 грн. стягується з ОСОБА_1
та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк»
солідарно.

Рішення набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: