АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2607/5517/12 № апеляційного
провадження: 22-ц/796/8844/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Неганова
Н.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Шкоріна О.І.Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2014 року Колегія суддів
Судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва
головуючого-судді Шкоріної О.І.,
суддів: Антоненко
Н.О., Волошиної В.М.,
за участю : позивача - ОСОБА_3
представника позивача -
відповідача - ОСОБА_5
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Києві справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_6, яка діє
в інтересах ОСОБА_5 на рішення
Подільського районного суду м.Києва
від 19 травня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права
власності на частку у спільному майні,
визнання права власності, зобов'язання
звільнити частину квартири та знятися
В С Т А Н О В И Л А :
У квітні 2012 року позивач ОСОБА_3
звернулася до суду з позовом, який під
час розгляду справи уточнила і просила
припинити право власності ОСОБА_5 на
частку у розмірі 1 / 4 у квартирі АДРЕСА_1
зі сплатою йому вартості такої частки у
розмірі 119115 грн.50 коп., визнати за нею
право власності на 1 / 4 частину
квартири, зобов'язати ОСОБА_5 протягом
тридцяти днів з моменту набрання
рішенням суду законної сили звільнити
займану ним частину квартири та
вчинити усі дії, необхідні для зняття з
реєстрації місця проживання. Свої
вимоги мотивувала тим, що частка
відповідача у праві власності на
спірну квартиру є незначною, виділити
її у натурі неможливо, спільне
володіння і користування квартирою є
неможливим, а припинення права
відповідача на частку в квартирі не
завдасть істотної шкоди його
інтересам. ОСОБА_5 належить 1 / 4 частина
трикімнатної квартири АДРЕСА_2
Вартість частки, що належить ОСОБА_5 в
спірній квартирі внесена позивачем на
депозитний рахунок районного суду.

Рішенням Подільського районного
суду м.Києва від 19 травня 2014 року
позовні вимоги задоволені, припинено
право власності ОСОБА_5 на 1 / 4 частину
квартири АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3
право власності на 1/4 частину квартири,
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію вартості його 1/4
частини квартири в розмірі 119115 грн.50
коп. Зобов'язано ОСОБА_5 протягом
тридцяти днів з дня набрання рішенням
суду законної сили звільнити квартиру
АДРЕСА_1 та знятися з реєстрації за
адресою цієї квартири.

Не погоджуючись з зазначеним
рішенням, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6
подала апеляційну скаргу, в якій
просить змінити рішення Подільського
районного суду м.Києва від 19 травня 2014
року в частині розміру компенсації та
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
грошову компенсацію вартості його 1 / 4
частини квартири АДРЕСА_1 в розмірі 152160
грн.25 коп. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що рішення є
незаконним, ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, зазначає, що судом не були
прийняті до уваги доводи відповідача
про відсутність в нього іншого
фактичного місця проживання та скрутну
фінансову ситуацію, що унеможливлює
постійне винаймання житла. Крім того, у
зв'язку з тривалим розглядом справи, за
час з моменту проведення судової
експертизи та до моменту винесення
судового рішення вартість спірної
квартири суттєво збільшилась, що
підтверджується висновком про оцінку
вартості квартири, складеним
оцінювачем від 5 червня 2014 року та
складає 608641 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та
його представник ОСОБА_6 апеляційну
скаргу підтримали і просили її
задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4
проти задоволення апеляційної скарги
заперечували і просили рішення як
законне і обґрунтоване залишити без
змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, з'ясувавши обставини справи
та обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з таких
підстав.

Як установлено судом першої інстанції
ОСОБА_3 є власником 3 / 4 частини квартири
АДРЕСА_1 на підставі договору дарування
укладеним 5 липня 2011 року між нею та
ОСОБА_7, посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу, та
зареєстрованого в реєстрі за № 733 (
а.с.6-7).

ОСОБА_5 є власником 14 частини квартири
АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про
право на спадщину за законом,
посвідченим 8 квітня 2011 року державним
нотаріусом Четвертої київської
державної нотаріальної контори ( а.с.218).

Квартира АДРЕСА_1 є двохкімнатною
ізольованою, загальною площею 40,8 кв.м.,
житловою площею 26,5 кв.м. В квартирі
зареєстровані сторони у справі та
ОСОБА_7 ( а.с.12).

Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1
становить 476462 грн., що підтверджується
висновком експерта за результатами
проведення судової
будівельно-технічної експертизи №
11735/12-42 від 5 вересня 2013 року ( а.с.175-180).

Ухвалюючи рішення про
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що спірна
квартира є двохкімнатною, має один
вхід, частка відповідача не може бути
виділена в натурі, стосунки між
співвласниками квартири неприязні,
спільне володіння і користування
квартирою є неможливим. Враховуючи, що
ОСОБА_5 має на праві власності частину
іншої квартири, припинення його права
власності на частку у спільному майні
не завдасть істотної шкоди його
інтересам. Позивачем внесено на
депозитний рахунок Подільського
районного суду м.Києва грошові кошти в
сумі 123182 грн.

Згідно з правилами ст.365 ЦК
України право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших
співвласників, якщо: частка є незначною
і не може бути виділена в натурі; річ є
неподільною; спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке
припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його
сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у
спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї
частки на депозитний рахунок суду.

Судом першої інстанції
встановлено, що частка відповідача
ОСОБА_5 є незначною і не може бути
виділена в натурі; спільне володіння і
користування майном є неможливим у
зв'язку з неприязними стосунками;
припинення права відповідача на його
частку не завдасть істотної шкоди його
інтересам, оскільки житлом він
забезпечений.

ОСОБА_5 має на праві власності 1/4
частину квартири АДРЕСА_2 яка
складається з трьох житлових кімнат,
житловою площею 41,7 кв.м.

Позивачкою відповідно до вимог
ч.2 ст.365 ЦК України внесено на
депозитний рахунок суду вартість
частки відповідача у спірній квартирі.

За таких обставин суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про наявність підстав для задоволення
вимог позивача про припинення права
ОСОБА_5 на частку у спільному майні та
стягнення на його користь грошової
компенсації.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо
невідповідності вартості 1/4 частики
квартири ринковій вартості як такі, що
не ґрунтуються на матеріалах справи.
Визначаючи вартість 1/4 частки спірної
квартири, суд першої інстанції до
основи рішення поклав висновок
експертизи, проведеної на підставі
ухвали суду. Належних та допустимих
доказів на спростування такого
висновку експертизи відповідачем та
його представником у передбаченому
ст.ст.10,60 ЦПК України порядку суду
першої інстанції не надано. А висновок
спеціаліста щодо оцінки спірної
квартири, датований 5 червня 2014 року,
тобто після ухвалення у цій справі
рішення, висновків суду не спростовує.

Разом з тим, задовольняючи
позовні вимоги ОСОБА_3 щодо
зобов'язання ОСОБА_5 звільнити квартиру
АДРЕСА_1 та знятися з реєстрації за
адресою цієї квартири, суд першої
інстанції своїх висновків не мотивував
і дійшов передчасного висновку про
задоволення цих вимог.

Згідно з частиною четвертою
статті 9, статті 109 ЖК України виселення
мешканців із житлового приміщення
проводиться в порядку встановленому
законом. Примусове виселення
здійснюється на підставі рішення суду
тільки за певних умов: якщо мешканці
добровільно не звільнили житлове
приміщення на вимогу нового власника.
ОСОБА_3 на даний час права власності на
частку належну ОСОБА_5 не набула. Отже,
підстави вважати порушеними права
ОСОБА_3 як власника всієї квартири
відсутні.

За таких обставин, вважати
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції щодо задоволення вимог
ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_5
протягом тридцяти днів з дня набрання
рішенням суду законної сили звільнити
квартиру АДРЕСА_1 та знятися з
реєстрації за адресою цієї квартири,
немає підстав.

А тому рішення Подільського районного
суду м.Києва від 19 травня 2014 року в цій
частині підлягає скасуванню, з
ухваленням нового рішення про відмову
у задоволенні цих вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,
317, 324, 325 ЦПК України, колегія, -

В И Р І
Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в
інтересах ОСОБА_5 - задовольнити
частково

Рішення Подільського районного суду
м.Києва від 19 травня 2014 року - скасувати
в частині зобов'язання ОСОБА_5 протягом
тридцяти днів з дня набрання рішенням
суду законної сили звільнити квартиру
АДРЕСА_1 та знятися з реєстрації за
адресою цієї квартири і ухвалити в цій
частині нове рішення про відмову у
задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: