РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 р. Володимир-Волинський
міський суд Волинської області в
складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря Павлович Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
Володимир-Волинського міського суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частку у майні, що є спільною сумісною
власністю подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
частку у майні, що є спільною сумісною
власністю подружжя. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що з відповідачем
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
25.02.1989 року, який було розірвано
рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 10.06.2014 року.
Перебуваючи у шлюбі, за спільні кошти
ними у 2001 р. було придбано квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що за домовленістю із
відповідачем, власником квартири, яка є
спільною сумісною власністю подружжя,
було зазначено лише відповідача. Однак,
на даний час відповідач заперечує її
право власності на квартиру.

Оскільки дана квартира є їхньою
спільною сумісною власністю, тому
просить визнати за нею право власності
на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач в судове засідання не
з'явилася, однак подала до суду заяву, в
якій зазначила, що вимоги викладені у
позовній заяві підтримує повністю,
просить проводити розгляд справи у її
відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, проте подав до суду заяву, в
якій зазначив, що позов визнає
повністю, просить проводити розгляд
справи у його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи
та оцінивши докази в їх сукупності, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає до задоволення в повному
обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову суд
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд приймає визнання позову
відповідачем, оскільки таке визнання
відповідає вимогам закону, відповідає
інтересам сторін по справі та не
суперечить правам та інтересам інших
осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перебували у зареєстрованому шлюбі з
25.02.1989 року.

З дослідженого судом рішення
Володимир-Волинського міського суду
Волинської області вбачається, що
10.06.2014 р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1
розірвано.

Договором купівлі продажу від 21.09.2001 р.,
котрий зареєстрований у Волинському
обласному бюро технічної
інвентаризації 22.10.2001 р. та копією
технічного паспорту на об'єкт
нерухомого майна підтверджується, що у
період шлюбу сторін, придбана квартири
АДРЕСА_1, Волинському, власником якої
зазначений ОСОБА_2

В силу ст. 60 СК України майно, набуте
подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини самостійного заробітку
(доходу). Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою
спільною сумісною власністю, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Оскільки спірна квартира набута
сторонами за час шлюбу, а тому в
контексті вищенаведених норм,
незважаючи на те, що у
правовстановлюючих документах
власником зазначений лише ОСОБА_2, вона
є об'єктом права спільної сумісної
власності сторін.

У відповідності до ч.1 ст. 68 СК України,
розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо
інше не встановлено домовленістю між
ними або законом.

Оскільки вищевказана квартира є
об'єктом права спільної сумісної
власності сторін і ними не визначались
частки у праві спільної сумісної
власності на спірну квартиру, тому з
огляду вищенаведених норм, розмір
їхніх часток є рівними та становить по ?
частці.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд
прийшов до висновку, що вимоги
позивача є доведеними, ґрунтуються на
законі, а тому підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,60,212, 215 ЦПК України,
ст. 60, ч. 1 ст. 68, 70 Сімейного Кодексу
України, ч.3 ст. 368 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право
власності на ? частину квартири
АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене сторонами
в апеляційному порядку до апеляційного
суду Волинської області через
Володимир-Волинський міський суд
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя
А.А. Каліщук