Справа № 578/93/14-ц
провадження № 2/578/62/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 липня 2014 року Краснопільський
районний суд Сумської області в складі
головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин
А.В.

відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Краснопілля цивільну справу позовного
провадження

за позовною заявою Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року публічне акціонерне
товариство комерційного банку
"ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк",
Банк) звернулось до суду із зазначеним
позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим,
що відповідно до укладеного договору №
б/н від 27 листопада 2006 року ОСОБА_1
отримав кредит у розмірі 7 тис. грн. у
вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку з умовами
зміни такого ліміту, зі сплатою
процентів за користування кредитом у
розмірі 36 % річних на суму залишку
заборгованості за кредитом і з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг, які разом із
Правилами користування платіжною
карткою та заявою ОСОБА_1 складають між
Банком і відповідачем договір,
останній діє протягом 12 місяців з
моменту його підписання. Якщо протягом
цього терміну жодна зі сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на такий самий
термін.

У порушення норм Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) та умов
договору відповідач зобов'язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, у зв'язку із чим станом на 31
жовтня 2013 року утворилась
заборгованість у сумі 21297 грн. 49 коп.,
яка складається з: 4215 грн. 04 коп. -
заборгованість за кредитом; 15592 грн. 09
коп. - заборгованість за процентами за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 умов і правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 990 грн. 36 коп. -
штраф (відсоткова складова).

Позивач в судове засідання явку
представника не забезпечив, до суду
факсимільним зв'язком надійшла заява
за підписом представника за
довіреністю ОСОБА_2 про підтримання
позову та розгляд справи за
відсутності представника за наявними
матеріалами справи /ас. 123/. При цьому
Банком надано суду додаткове
обґрунтування позовних вимог /ас. 66-68/,
відповідно до якого, згідно кредитного
договору № б/н від 27 листопада 2006 року
відповідач отримав кредит у вигляді
поновлюваної кредитної лінії в розмірі
250 грн. та в подальшому кредитний ліміт
було змінено, який на даний час
становить 4220,00 грн., у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку № НОМЕР_2 зі строком
дії пластику картки 12/09, до 31 грудня 2009
року включно. 27.11.2006 р. відповідач
отримав платіжну картку та Пін код.
Погашення заборгованості по
кредитному ліміту здійснюється
щомісячними платежами у розмірі 7 % від
суми заборгованості шляхом внесення
коштів останнім на карту або
договірного списання. Своїм особистим
підписом Відповідач ствердив, що заява
разом із Пам'яткою клієнта,
запропонованими банком Умовами і
Правилами надання батьківських послуг,
тарифами, з якими ОСОБА_1 був
ознайомлений і згоден, становить між
сторонами договір про надання
банківських послуг. Останній платіж по
даному кредитному договору було
здійснено 28 грудня 2007 року на суму 270
грн., сальдо простроченої
заборгованості утворилось з 31 січня 2008
року і остаточно кредит вийшов на
прострочку, тобто настав час сплати
сальдо кредиту (сплинув строк
виконання основного зобов'язання) 31
січня 2012 року, та почався перебіг
строків позовної давності, до 31 січня
2015 р.

Також відзначив, що Банк 18.09.2012 р.
звертався до суду з аналогічним
позовом, який за Ухвалою суду від 25
жовтня 2012 року був залишений без
розгляду, а тому представник позивача
вважає, що перебіг позовної давності
перервався.

Відповідач в судовому засіданні проти
позову заперечив, надав заперечення, та
суду пояснив, що отримував у
ПриватБанку кредитні кошти, вчасно
розраховувався. 05 грудня 2007 року у
вечірній час з його автомобіля була
викрадена барсетка з документами,
зокрема, з кредитною карткою, про що він
відразу повідомив керівництво
Краснопільського РВ, та телефонував на
гарячу лінію Банку в м.
Дніпропетровськ, а в послідуючому з
відділу міліції було зроблено
повідомлення до філії «Приват Банк» в
смт. Краснопілля. Також звертався до
місцевих працівників Банку, зокрема
керуючої - ОСОБА_3 із заявою, після чого
було заблоковано картку. Оперативно
було встановлено, що невідома особа
зняла кошти з його картки у м. Лебедин у
день викрадення картки.
Правоохоронними органами за даним
фактом порушено кримінальну справу за
ч. 1 ст. 185 КК України. Протягом цього
часу Банк телефонував йому близько 30
разів, відбувалося листування, при
зустрічах з працівниками Банку останні
надавали йому різні компромісні
пропозиції. Крім того, за рекомендацією
керуючої філії ОСОБА_3 ним була
зроблена заява про припинення
нарахування відсотків та пені на
викрадені кошти з 05 грудня 2007 року. На
його думку, на час крадіжки не мав
заборгованості перед Банком, виконав
умови договору, одразу інформувавши
правоохоронні органи та Банк про
втрату картки та незаконне її
використання. Просив суд відмовити у
задоволенні позову з підстав
пропущення строку позовної давності.

Допитані судом за клопотанням
сторін свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен
окремо, суду показали, що у грудні 2007 р.
працювали у Краснопільському РВ УМВС
України в Сумській області на керівних
посадах, у зв'язку з чим їм відомо про
факт викрадення у ОСОБА_1 у грудні 2007 р.
банківської картки, про зняття
невідомою особою з неї грошових коштів
у м. Лебедині. Була заведена
кримінальна справа, у послідуючому
зупинена у зв'язку з розшуком осіб,
причетних до даної крадіжки.

Свідок ОСОБА_3, яка є керівником
Краснопільського відділення ПАТ КБ
«Приват Банк», для дачі показів до суду
не з'явилася протягом декількох
судових засідань про причину неявки
суд не повідомила, відповідач не
наполягав на її послідуючому виклику
до суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників
судового розгляду, покази свідків,
розглянувши подані документи та
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
прийшов до наступного.

У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

В судових засіданнях встановлено та з
матеріалів справи вбачається, що
відповідно до Довідки з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України, свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи та
витягу зі статуту Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку «Приватбанк», у зв'язку зі зміною
типу Банку, змінено найменування банку
з Закритого акціонерного товариства
комерційного банку «ПриватБанк» на
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «ПриватБанк», який є
правонаступником всіх прав та
зобов'язань Закритого акціонерного
товариства комерційний банк
«ПриватБанк» / копії ас. 15-17/.

27 листопада 2006 року між ПАТ КБ
"ПриватБанк" і ОСОБА_1 був укладений
кредитний договір шляхом приєднання
(частина перша статті 634 ЦК України).
Відповідно до нього ОСОБА_1 27 листопада
2006 року отримав кредит у розмірі 250 грн.
у вигляді встановленого кредитного
ліміту на платіжну картку зі сплатою
базової процентної ставки за
користування кредитом у розмірі 36 % із
розрахунку 360 днів на рік. Строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки. Визначений порядок
погашення заборгованості складає
щомісячні платежі у розмірі 7 % від суми
заборгованості шляхом внесення коштів
на карту Клієнтом або списанням Банком
збережень з Дебетної карти № 123236
/копія ас. 9-13/.

Підписуючи заяву ОСОБА_1 ствердив, що
ознайомився та згоден з Умовами і
Правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами банку, які були надані
йому для ознайомлення у письмовому
вигляді та згоден з тим, що заява разом
із Пам'яткою клієнта, Умовами та
Правилами надання банківських послуг,
а також Тарифами становить між ним та
банком договір про надання банківських
послуг.

З розрахунку заборгованості /ас. 6-8/
вбачається, що свої зобов'язання по
сплаті коштів за укладеним кредитним
договором відповідач не виконав, у
зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2013 року
заборгованість складає 21297 грн. 48 коп., з
якої: 4215 грн. 04 коп. - заборгованість за
кредитом; 15592 грн. 09 коп. -
заборгованість за процентами за
користування кредитом; а також штрафи
відповідно до пункту 8.6 умов і правил
надання банківських послуг: 500 грн. -
штраф (фіксована частина), 990 грн. 36 коп. -
штраф (відсоткова складова).

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_1
(ас. 69-75) вбачається, що 27 листопада 2006
року встановлено кредитний ліміт у
розмірі 250.00 грн.. який в травні 2007 року
було збільшено до 4500, 00 грн.; 05 грудня 2007
року відбулося зняття коштів у сумі 4223,
00 грн. в м. Лебедин; 28 грудня 2007 року -
надходження готівки за платіжними
картками переказ (кредитна частина) у
розмірі 270, 00 грн. Інші платежі в інші
періоди не проводилися. При цьому, Банк
з власної ініціативи 26 грудня 2007 року
збільшив кредитний ліміт до 7000, 00 грн. 31
січня 2008 року виникла прострочена
заборгованість, поточний щомісячний
платіж не внесено або внесено не в
повному обсязі. У послідуючому Банк у
травні 2008 року та січні 2009 року зменшив
кредитний ліміт на рахунку до 4220, 00 грн.

З повідомлення начальника
Краснопільського РВ УМВС України в
Сумській області та доданих до нього
копій матеріалів від 27.02.2014 р. / ас. 40,
копії ас. 41 - 50/ вбачається, що за
результатами розгляду заяви ОСОБА_1
щодо крадіжки барсетки з його
автомобіля ЗАЗ 1105 - Таврія номерний
знак НОМЕР_1 15 грудня 2007 року
Краснопільським РВ У МВС України в
Сумській області порушено кримінальну
справу за фактом таємного викрадення
майна за ознаками злочину,
передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. У
зв'язку з тим, що по справі виконані
можливі слідчі дії, але встановити
осіб, які скоїли даний злочин не
представилося можливим, постановою від
15 лютого 2008 року дізнання по
кримінальній справі зупинено.

Правовідносини що склалися між
сторонами, є договірними і
врегульовані статтями 525, 526, 527, 530, 610-611,
625, 627, 629, ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640, 1049, 1050, 1054
ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу
Європейської Конвенції «Про захист
прав людини і основоположних свобод»,
кожна фізична або юридична особа право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений свого майна
інакше як в інтересах суспільства на
умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ст. 204 ЦК України
встановлюється презумпція
правомірності правочину, тобто
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Крім того, відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4
правил користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Відповідно до п. 4. 7 Умов обов'язком
Банку є у випадку виникнення
Овердрафту або отримання усного або
письмового повідомлення Держателя або
Довіреної особи, переданого в порядку,
передбаченому Правилами, про
втрату/крадіжку Картки або про можливе
несанкціоноване використання Картки
третіми особами забезпечити
призупинення розрахунків з
використанням картки.

Відповідно до п. п. 6.11., 6.12 Умов
обов'язками Клієнта є інформувати Банк,
а також правоохоронні органи за фактом
втрати картки, ПІНа, або отримання
повідомлення про їх незаконне
використання, при цьому необхідно
звернутися до відділення Банку, в якому
обслуговується Картка або за
телефонами. В триденний строк після
усної заяви про втрату картки, ПІНа
надати письмове повідомлення в Банк,
яке повинно містити детальний виклад
обставин трати картки та/або ПІНа або
повідомлення про їх незаконне
використання, дату та час заяви
Клієнтом про те, що трапилося.

За п. п. 7.1 та 7.2 правом Клієнта є
доручити Банку заблокувати кошти, які
знаходяться на відповідному
Картрахунку, звернувшись до Банку
особисто або за відповідними
телефонами, а також розблокувати кошти
на підставі письмової заяви, наданої
Клієнтом до Банку.

На підставі представлених сторонами
доказів, вбачається, що на даний момент
кредитний договір не змінений та не
відмінений, не втратив своєї чинності
та відповідає вимогам законодавства.

Разом з тим,заслуговують на увагу
заперечення відповідача та покази
свідків, що вказують на факт втрати
ОСОБА_1 картки, ПІНа за кредитним
договором № б/н від 27 листопада 2006 р., та
у подальшому про їх незаконне
використання, узгоджуються з
матеріалами справи.

При розгляді справи судом на адресу
представника позивача ОСОБА_2 та
безпосередньо голові правління ПАТ КБ
«Приват Банк» ОСОБА_6 неодноразово
направлялися запити щодо проведеної
Банком службової перевірки за фактом
викрадення кредитної картки ОСОБА_1 /ас.
38, 92, 100, 104/, які ними проігноровані та з
цього приводу представник ОСОБА_2 від 07
квітня 2014 року /ас. 65/ повідомив суд, що
письмова заява відповідача датована
11.04.2008 року і до Сумської філії
ПриватБанку, у встановленому законом
порядку, не надходила.

Такі ствердження сторони позивача суд
вважає необґрунтованими, направленими
на введення суд в оману, спростовуються
матеріалами справи, а тому не
заслуговують на увагу:

Так, судом досліджені цивільні справи
№ 1808/1080/2012 та № 578//1149/13-ц, що раніше
перебували у провадженні
Краснопільського районного суду
Сумської області за позовами ПАТ КБ
«Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
від 27.11.2006 р. Ухвалами Краснопільського
районного суду Сумської області від 25
жовтня 2012 року та 30 грудня 2013 року
вказані позовні заяви залишені без
розгляду, відповідно, перший раз за
заявою сторони позивача у зв'язку з
порушенням кримінальної справи /копії
ас. 124, 130, 131/.

Як вбачається з відповіді на запит суду
у справі № 1808/1080/2012, провадження №
2/1808/223/2012) Банком було проведено
службове розслідування, згідно якого
встановити факт подачі заяви в Банк
ОСОБА_1 не вдалось, тому що інформація
про реєстрацію заяви не збереглась,
термін зберігання вхідної
кореспонденції становить 3 роки. Однак,
як пояснила керівник Краснопільського
відділенні ПриватБанку ОСОБА_3 клієнт
ОСОБА_1 передавав через неї в
приймальню заяву, але коли саме заява
передавалась і її зміст не пам'ятає, так
як це було давно. При проведенні
розслідування органами внутрішніх
справ за даним фактом Банком була
надана фото - інформація особи, яка
проводила зняття готівки по карті
ОСОБА_1 Карта останнього була
заблокована 05 грудня 2007 року в 18:54:16 при
його зверненні в Банк /копія ас. 132/.

У судовому засіданні відповідачем
ОСОБА_1 порушено питання про
застосування строку позовної давності
/заява ас. 121/.

У Постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка є
обов'язковою для всіх судів України,
відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
йдеться зокрема, про наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два
види позовної давності: загальну і
спеціальну.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Так, відповідно до заяви та Довідки про
умови кредитування з використанням
кредитки «Універсальна, 30 днів
пільгового періоду» розмір
щомісячного платежу становить 7 % від
заборгованості, але не менше 50 грн. та
не більше залишку заборгованості
строком до 25 числа місяця, наступного
за звітним /ас. 77/.

Оскільки умовами договору встановлені
окремі самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, то право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового траншу, а
відтак і початок перебігу позовної
давності за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення
строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами
договору погашення кредиту повинно
здійснюватись позичальником частинами
кожного 25 числа місяця, то наступним
платежем за звітний місяць мав би бути
платіж до 25 січня 2008 року, тоді як
останнє надходження коштів було
перерахунком за платіжною карткою від
28 грудня 2007 року, то відповідно з 31
січня 2008 року утворилась прострочена
заборгованість та кредит остаточно був
прострочений і в подальшому кошти на
картку не надходили.

Згідно поштового штемпелю на конверті
Банк звернувся до суду з пред'явленим
позовом тільки 22 січня 2014 року, тобто з
порушенням строку позовної давності.
Доказів про збільшення позовної
давності представником Банку до
матеріалів позовної заяви не додано.

При цьому ствердження представника
позивача, що дія картки закінчилась 31
грудня 2009 року не знайшло свого
документального підтвердження у суді.

Посилання представника позивача, що 31
січня 2012 року почався перебіг строків
позовної давності не ґрунтується на
нормах процесуального права, оскільки
згідно ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення
позову без розгляду не зупиняє
перебігу позовної давності, і суд
прийняти до уваги не може.

Тому, суд дійшов висновку про те, що
кредитор звернувся до суду з
пропущенням строку позовної давності,
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази того, що після закінчення строку
дії платіжної картки боржником була
отримана нова картка, тому вважає за
можливе застосувати наслідки спливу
позовної давності згідно ст. 267 ЦК
України та відмовити у задоволенні
позову на цій підставі.

Керуючись ст.ст. 3, 10 - 11, 60, 79, 88, 209,
212, 214 - 215, 217, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові Публічному акціонерному
товариству комерційний банк
"ПриватБанк" відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду
Сумської області через
Краснопільський районний суд Сумської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. Якщо було подано
апеляційну скаргу і рішення за цією
скаргою не скасовано, воно набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
А. І . Косар

Повний текст рішення виготовлено 16
липня 2014 року о 16.00 год.