КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/682/14-ц
Провадження №2/319/213/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області у складі:

головуючого судді
Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання
Малій І.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі
Куйбишевського районного суду
Запорізької області цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

17 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою
про розірвання шлюбу, який було
зареєстрованого між сторонами 28 квітня
2001 року відділом реєстрації актів
цивільного стану Куйбишевського
районного управління юстиції
Запорізької області, актовий запис №25.
Позивач ОСОБА_1 вказала, що за час
сумісного проживання сторони мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з
відповідачем не склалося через
відсутність взаєморозуміння,
розходження поглядів на сімейні
відносини та сімейні обов'язки з
ведення спільного господарства,
виховання дітей. З 2012 року подружжя
проживають окремо одне від одного,
ведення спільного домашнього
господарства припинили. Намагання та
зусилля позивача зберегти сім'ю ні до
чого не привели. За таких обставин
ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду із
відповідним позовом, посилаючись на те,
що подальше спільне життя з
відповідачем буде суперечити її
інтересам.

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій
заяві, поданій до суду її
представником, вказала про те, що вона
підтримує заявлені вимоги по тих
підставах, які нею були викладені в
позовній заяві (а.с.15-18).

Відповідач ОСОБА_2 письмово повідомив
судові про те, що ним визнається позов
та він не заперечує проти його
задоволення, оскільки дійсно їх з
позивачем сім'я фактично розпалася,
подружжя не зійшлося характерами,
намагання зберегти сім'ю ні до чого не
привели (а.с.21).

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час і місце слухання
справи були повідомлені, до суду подали
заяви з проханням слухати справу без їх
участі (а.с.13,20).

Виходячи з наведеного, а також положень
ч.2 ст.158 Цивільного процесуального
кодексу України (далі - ЦПК України), суд
вважає, що рішення у справі можливо
постановити при проведенні судового
засідання за відсутності осіб, які
повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК
України фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось
через неявку у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Судом встановлені наступні обставини
у справі та відповідні їм
правовідносини.

Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 укладено 28
квітня 2001 року, який зареєстровано
відділом реєстрації актів
громадянського стану Куйбишевського
районного управління юстиції
Запорізької області, про що зроблено
актовий запис №25 (а.с.4,5,7).

Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що
подружні відносини між ОСОБА_2 і ОСОБА_1
припинилися через відсутність
взаєморозуміння, розходження поглядів
на сімейні відносини та сімейні
обов'язки з ведення спільного
господарства, виховання спільної
дитини. З січня 2012 року подружжя
проживають окремо одне від одного,
ведення спільного домашнього
господарства припинили, подружні
стосунки не підтримують. З'ясовано, що
подружжям втрачено почуття любові і
поваги один до одного. На даний час
сторони не намагаються зберегти сім'ю.

Сторони зазначені обставини у справі
не оспорювали, фактично їх визнали,
тому у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК
України такі обставини не підлягають
доказуванню.

Спору про місце проживання дитини між
сторонами на час розгляду даної справи
немає, натомість існує спір про поділ
спільного майна подружжя, який
вирішується в іншому цивільному
провадженні.

Згідно положень статті 111 Сімейного
кодексу України (далі - СК України) суд
вживає заходів щодо примирення
подружжя, якщо це не суперечить
моральним засадам суспільства.

Під час розгляду справи судом сторони
не виявили бажання зберегти подружні
відносини, заперечували проти надання
подружжю строку для примирення.

За такої сукупності обставин у справі
суд дійшов висновку про те, що причини,
які спонукали позивача ОСОБА_1 на
розірвання шлюбу, є обґрунтованими,
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу між ними є неможливим,
воно суперечить інтересам одного з
подружжя.

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно положень ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Визнання відповідачем ОСОБА_2
пред'явленого позову не суперечить
закону, не порушує права, свободи чи
інтереси інших осіб.

Згідно положень ст.113 СК України особа,
яка змінила своє прізвище у зв'язку з
реєстрацією шлюбу, має право після
розірвання шлюбу надалі іменуватися
цим прізвищем або відновити своє
дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1, як особа, яка змінила
своє прізвище у зв'язку з реєстрацією
шлюбу, під час розгляду справи не
порушила питання про відновлення свого
дошлюбного прізвища «ОСОБА_1» (а.с.2-3,7).

Оскільки позов задоволено, суд в
порядку ст.88 ЦПК України має підстави
для стягнення з відповідача на користь
позивача понесених судових витрат в
сумі 243 грн. 60 коп., а саме, в межах суми
сплаченого судового збору при
пред'явленні позову до суду (а.с.1).

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд вважає, що не ґрунтується на
вимогах закону вимога позивача ОСОБА_1
про стягнення з відповідача грошових
коштів в сумі 2000 грн., як витрат,
понесених на правову допомогу.

За змістом стст.79,84 ЦПК України до
витрат, пов'язаних з розглядом судової
справи, належать, в тому числі, витрати
на правову допомогу.

Законом встановлюється граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу.

Статтею 1 Закону України «Про граничний
розмір компенсації витрат на правову
допомогу у цивільних та
адміністративних справах» від 20 грудня
2011 року №4191-VI визначено, що розмір
компенсації витрат на правову допомогу
у цивільних справах, в яких така
компенсація виплачується стороні, на
користь якої ухвалено судове рішення,
іншою стороною, не може перевищувати 40
відсотків встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

На даний час граничний розмір
визначається на підставі постанови
Кабінету Міністрів України від 27
квітня 2006 року № 590 «Про граничні
розміри компенсації витрат, пов'язаних
з розглядом цивільних та
адміністративних справ, і порядок їх
компенсації за рахунок держави».

Склад та розмір витрат, пов'язаних із
оплатою правової допомоги, належить до
предмета доказування у справі. На
підтвердження таких витрат сторона має
надати суду належні докази у вигляді
договору про надання правової допомоги
або у вигляді інших документально
зафіксованих формах участі в справі
особи, яка надає правову допомогу,
документи, що свідчать про оплату
витрат, складених у встановленому
законом порядку, зокрема, квитанцію до
прибуткового касового ордеру, платіжне
доручення, касові чеки.

Позивач, всупереч вимогам стст.10,60 ЦПК
України, не надав суду належних та
переконливих доказів щодо вимог про
стягнення на його користь витрат на
правову допомогу, а надана ним
квитанція про оплату правової допомоги
адвоката в сумі 2000 грн. належним чином
не підтверджує склад та розмір витрат,
пов'язаних саме з участю в справі особи,
яка надає правову допомогу (а.с.19).

Крім того, процесуальне становище
особи, яка надає правову допомогу, її
права і порядок вступу у процес
визначені ст.56 ЦПК України. Зазначені
особи відносяться до інших учасників
процесу.

Судовий розгляд справи проведено за
відсутності сторін. З матеріалів
справи вбачається, що позивач не
звертався до суду із заявою про допуск
певної особи до участі у справі в
якості особи, яка надає правову
допомогу.

За таких обставин суд у відповідності
до вимог стст.79,84,85 ЦПК України дійшов
висновку про відсутність підстав для
компенсації позивачу витрат на правову
допомогу.

Керуючись стст.24,110-113 СК України,
стст.10,11,60,88,174,209,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в
с.Червоноселівка Куйбишевського
району Запорізької області, та ОСОБА_1,
яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в
с.Лопухове Тячівського району
Закарпатської області, зареєстрований
відділом реєстрації актів
громадянського стану Куйбишевського
районного управління юстиції
Запорізької області, про що зроблено
актовий запис №25, які мають
неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 надалі
іменуватися цим самим прізвищем.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживає за адресою:
АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
(проживає за адресою: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний податковий номер
НОМЕР_2) понесені нею судові витрати в
сумі 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60
(шістдесяти) копійок.

В задоволенні вимог ОСОБА_1 про
стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на
правову допомогу, - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1
статті 223 ЦПК України набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Запорізької області через суд
першої інстанції - Куйбишевський
районний суд Запорізької області
шляхом подання в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10-денного
строку з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр