Справа № 380/608/14-ц
Головуючий у І інстанції Лісовенко
П.І.Провадження № 22-ц/780/4064/14
Доповідач у 2 інстанції Мережко
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі :

Головуючого судді: Мережко М.В.,

Суддів: Суханової Є.М., Данілова О.М.,

При секретарі: Франюк Т.В.

Розглянувши матеріали цивільної
справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 13 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Приватного орендного елітного
підприємства «Еліта» про припинення
договору оренди земельної ділянки
(паю).

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року позивач звернулася з
зазначеним позовом до суду.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона
є власником земельної ділянки (паю)
розміром 2,7649 га на території
Тетіївської міської ради в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_3, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між відповідачем та ОСОБА_3 був
укладений 01 квітня 2009 року договір
оренди землі № 33 строком на п'ять років.
Згідно акту прийому-передачі земельні
ділянка була передана відповідачу у
користування.

Позивач, враховуючи сімейні обставини,
прийняла рішення про припинення
договору після закінчення строку, на
який його було укладено, з метою
обробляти землю самостійно.

Відповідно до п.9 Договору, позивач 22
серпня 2013 року, попередила відповідача
про намір розірвати договір і
необхідності повернути їй земельну
ділянку після збору урожаю 2013 року, на
що вона отримала відповідь, що договір
діє до 30 жовтня 2015 року.

Позивач вважає такі дії відповідача
неправомірними, і вважає що строки
державної реєстрації договору не
впливають на строки дії договору, а
відтак просить припинити дію договору
з 02 квітня 2014 року, у зв'язку із
закінченням строку дії договору.

Рішенням Тетїівського районного суду
Київської областівід 13 травня 2014 року в
задоволення позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення норм
матеріального і процесуального права,
та ухвалити нове рішення, яким її позов
задовольнити. В апеляційній скарзі
зазначає, що суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи, прийшов до помилкового
висновку що строк дії договору
визначається з моменту державної
реєстрації договору.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з"ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов"язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд. Таке
право мають також особи (за винятком
тих осіб, які не мають цивільної
процесуальної дієздатності), в
інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи: роз'яснює
особам, які беруть участь у справі, їх
права та обов'язки, попереджує про
наслідки вчинення або невчинення
процесуальних дій і сприяє здійсненню
їхніх прав у випадках, встановлених цим
Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
(паю) розміром 2,7649 га на території
Тетіївської міської ради в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.( а.с. 6).

Між відповідачем та ОСОБА_3 був
укладений 01 квітня 2009 року договір
оренди землі № 33 строком на п'ять років.
Згідно акту прийому-передачі від 01
квітня 2009 року земельна ділянка була
передана відповідачу у користування. (
а.с. 4-5).

Договір зареєстрований Тетіївським
районним відділом центру ДЗК 30 грудня
2010 року реєстровий номер № 27. (а.с.
4 звор.).

Позивач, враховуючи сімейні обставини,
прийняла рішення про припинення
договору після закінчення строку, на
який його було укладено, з метою
обробляти землю самостійно.

Відповідно до п.9 Договору позивач, 22
серпня 2013 року, попередила відповідача
про намір розірвати договір і
необхідності повернути їй земельну
ділянку після збору урожаю 2013 року, на
що вона отримала відповідь, що договір
діє до 30 жовтня 2015 року. ( а.с. 8-9).

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Постановою Верховного Суду України від
25 грудня 2013 року в справі № 6-118цс13
встановлено, що відповідно до частини
першої статті 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із вимогами частини третьої
статті 203 ЦК України волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою
поєднання волі та волевиявлення. Воля
сторін полягає в їхній згоді взяти на
себе певні обов'язки, вона повинна бути
взаємною, двосторонньою і спрямованою
на досягнення певної мети.

Волевиявлення є важливими чинником,
без якого неможливо вчинення
правочину, що узгоджується зі свободою
договору, установленою статтею 627 ЦК
України.

Своє волевиявлення на укладення
договору учасник правочину виявляє в
момент досягнення згоди з усіх
істотних умов, складання та скріплення
підписом письмового документа, в якому
фіксуються правові наслідків.

Реєстрація договору є
адміністративним актом, тобто
елементом зовнішнім щодо договору.

За змістом частини першої статті 638 ЦК
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов.

Частиною першою статті 20 Закону
України "Про оренду землі" (далі - Закон)
у редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що укладений договір
оренди землі підлягає державній
реєстрації.

Відповідно до статті 18 цього Закону
договір оренди землі набирає чинності
після його державної реєстрації.

Отже, учасники правочину, дійшовши
згоди щодо всіх істотних умов договору
оренди землі, складають і підписують
відповідний письмовий документ,
надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та
обов'язки, на досягнення яких було
спрямоване волевиявлення учасників
при укладенні спірного договору,
набуваються після відповідної
державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" у редакції, яка
була чинною на час виникнення спірних
правовідносин, визначено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно - офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, тобто
реєстрацією є запис, фіксація фактів
або явищ з метою обліку та надання їм
статусу офіційно визнаних актів,
внесення до списку або книги обліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для
висновку про те, що при вирішенні судом
спору про визнання договору недійсним
з підстав відсутності у сторони волі на
його укладення правове значення має
наявність такої волі на момент
досягнення сторонами договору згоди в
належній формі з усіх істотних умов
договору, а не на момент його державної
реєстрації. вчинення правочину слід
вважати момент, коли сторони свого часу
досягли згоди з усіх істотних умов.

Як видно з матеріалів справи, договір
оренди землі між сторонами дійсно був
укладений 01 квітня 2009 року строком на
п'ять років, а державна реєстрація
відбулася лише 30 грудня 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
виходив із того, що строк дії договору
починається від моменту його державної
реєстрації з 30 жовтня 2010 року і
закінчується 30 жовтня 2015 року, однак
такий висновок суду є помилковим.
Враховуючи, що сторони досягли всіх
істотних умов договору саме в момент
підписання договору, а саме 01 квітня 2009
року, а договір укладений строком на
п'ять років, саме з цього моменту
правочин є вчиненим і дійсним, а відтак
строк його дії закінчується 01 квітня 2014
року, а тому вимоги позивача щодо
припинення договору оренди земельної
ділянки (паю) є обґрунтованими і такими
що підлягають задоволенню.

Таким чином, перевіряючи законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції відповідно до ст. 303
ЦПК України, колегія суддів вважає, що
рішення суду першої інстанції підлягає
скасуванню, з ухваленням нового
рішення про задоволення позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 316, 319 ЦПК
України, ст.ст. 203, 627, 638, ЦК України,
ст.ст. 15, 18, 20 Закону України «Про оренду
землі» колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Рішення Тетіївського районного суду
Київської області від 13 травня 2014 року -
скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Приватного орендного
племінного елітного підприємства
«Еліта» про припинення договору оренди
земельної ділянки (паю) -задовольнити.
Припинити дію Договору оренди
земельної ділянки (паю) розміром 2,7649 га
з 02 квітня 2014 року, укладеного між
ОСОБА_3 (правонаступником якої є ОСОБА_2)
та Приватним орендним племінним
підприємством «Еліта» 01 квітня
2009 року № 33.

Стягнути з Приватного орендного
племінного елітного підприємства
«Еліта» (, 09800,
Киівська область, м. Тетіїв вул.
Стефаника, 7) на користь ОСОБА_2
(ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий
збір в розмірі 243,60 грн ( двісті сорок
три грн, 60 коп).

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: