Справа № 661/2771/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року

Новокаховський міський суд
Херсонської області в складі:

головуючої - судді Сапронової Л.В.

при секретарі - Шашликовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Нова Каховка Херсонської
області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про повернення безпідставно
отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ

Позивача звернулася до суду з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 25.12.2013р нею помилково на рахунок
відповідачки перераховані грошові
кошти в сумі 8162,00 грн, згідно
виставленого рахунку за послуги з
тимчасового розміщення. Так як з
відповідачкою відсутні будь-які
договірні відносини, жодних послуг
відповідачкою надано не було, просила
суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на свою
користь безпідставно отримані кошти в
розмірі 8162,00 грн.

В судове засідання позивачка не
з'явилася, надала на адресу суду заяву
про розгляд справи в її відсутність;
позов підтримує.

Відповідачка в судове засідання не
з'явилася; надала суду письмові
заперечення проти позову, посилаючись
на те, що у грудні 2013р позивачка
звернулася до неї засобами електронної
пошти та замовила проживання у
готельному комплексі «Терем»,
розташованому у смт.Славське,
Сколівського району, Львівської
області; позивачці був направлений за
послуги рахунок №66 від 23.12.2013р до
сплати на суму 8162 грн., рахунок було
сплачено 25.12.2013р. Просила суд відмовити
в задоволенні позову в повному обсязі;
розглянути справу у її відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі в
їх сукупності, суд прийшов до
наступного висновку.

Судом встановлено, що з рахунку №66 від
23.12.2013р ФОП ОСОБА_2 визначила ОСОБА_1
вартість послуг за разовою угодою в
розмірі 8162,00 грн.; в рахунку №66
визначена вартість послуг, а саме :
проживання, проїзд, харчування.

Відповідно до банківської квитанції
№14145.211.1 від 25.12.2013р вбачається, що
ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ФОП
ОСОБА_2 вказану суму, підстава платежу -
оплата послуг за тимчасове розміщення.

Відповідно до претензії від 12.03.2014р
позивачка звернулася до ФОП ОСОБА_2 з
вимогою повернути безпідставно
отримані грошові кошти, претензія
залишена відповідачкою без
задоволення та уваги.

Звертаючись до суду з позовом про
стягнення грошових коштів позивачка
посилалася на ст.1212 ЦК України,
вказуючи, що ФОП ОСОБА_2 утримує
безпідставно отримані кошти в розмірі
8162,00 грн.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки
набуття майна або його збереження без
достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна і які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна, б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи, в)
відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна
(відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочину або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбільшення
майна у іншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або відсутності
збільшення на стороні потерпілого; 4)
відсутність правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
належать договори та інші правочини.
Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК
України об'єктами цивільних прав є,
зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказівці закону,
або суперечить меті правовідношення і
його юридичному змісту. Тобто
відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою
статті 205 ЦК України правочин може
вичинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Системний аналіз положень частини
першої, пункту 1 частини другої статті
11, частини першої статті 177, частини
першої статті 202, частин першої та
другої статті 205, частини першої статті
207, частини першої статті 1212 ЦК України
дає можливість дійти висновку про те,
що чинний договір чи інший правочин є
достатньою та належною правовою
підставою набуття майна (отримання
грошей).

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зі сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню іншій
стороні на підставі статті 1212 ЦК
України тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з
підстав, передбачених статтями 11, 600, 601,
604 - 607, 609 ЦК України, до моменту його
виконання, таке виконання має правові
підстави (підстави, за яких виникло це
зобов'язання). Набуття однією зі сторін
зобов'язання майна за рахунок іншої
сторони в порядку виконання
договірного зобов'язання не є
безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Як свідчить аналіз матеріалів справи,
відповідач набув майно за існування
достатніх правових підстав, у спосіб,
що не суперечить цивільному
законодавству, з метою надання послуг
по тимчасовому відпочинку у готельному
комплексі «Терем», розташованому у
смт.Славське, Сколівського району,
Львівської області; відповідач як
фізична особа-підприємець здійснює
діяльність з організування інших видів
відпочинку та розваг, та надає послуги
з бронювання місць для тимчасового
відпочинку.

Тому суд приходить до висновку, що
правовідносини сторін регулюються
нормами зобов'язального права, які
застосовуються до окремих видів угод, а
не статтею 1212 ЦК України, на яку
посилався позивач як на підставу
позовних вимог, тому суд відмовляє в
задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 212, 213 ЦПК
України, на підставі пункту 1 частини
другої статті 11, частини першої статті
177, частини першої статті 202, частин
першої та другої статті 205, частини
першої статті 207, 1212 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про
повернення безпідставно отриманих
коштів - відмовити.

На рішення суду може бути подана
апеляція до апеляційного суду
Херсонської області через
Новокаховський міський суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя Л. В. Сапронова