Справа № 759/3974/14-ц Головуючий у І
інстанції Кривов"яз А.П.Провадження №
22-ц/780/4542/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

30 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Гуль В.В.

при секретарі Горошук І. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
судді Святошинського районного суду
міста Києва від 20 березня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до
Апеляційного суду м. Києва,
ОСОБА_2, Прокуратури м. Києва, Головного
управління Державного казначейства
України в м. Києві про відшкодування
моральної шкоди, завданої
громадянинові незаконними діями суду,-

встановила:

У березні 2014 року ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
Апеляційного суду м. Києва, ОСОБА_2,
Прокуратури м. Києва, Головного
управління Державного казначейства
України в м. Києві про відшкодування
моральної шкоди в сумі 1 500 000 грн. 00 коп.,
завданої громадянинові незаконними
діями суду.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвалою
судді Апеляційного суду м.
Києва від 05 березня 2014 року апеляційну
скаргу визнано неподаною та повернуто
заявнику.

Ухвалою судді Святошинського
районного суду міста Києва від
20 березня 2014 року відмовлено у
відкритті провадження по вказаній
справі на підставі п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК
України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1
просить скасувати ухвалу судді першої
інстанції та ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження,
суд першої інстанції виходив з того, що
суди та судді при розгляді ними
цивільних, господарських,
кримінальних, адміністративних справ
та справ про адміністративні
правопорушення не є суб»єктами владних
повноважень, які здійснюють владні
управлінські функції, а тому не можуть
бути відповідачами у справах про
оскарження їх рішень, дій чи
бездіяльності, вчинених у зв'язку з
розглядом судових справ. Процесуальні
акти і дії суддів, які стосуються
вирішення питань підвідомчості судом
спорів, порушення і відкриття справ,
підготовки їх до розгляду, судовий
розгляд справ та прийняття по них
судових рішень, належать до сфери
правосуддя і можуть бути оскарженні
лише в судовому порядку відповідно до
процесуального законодавства України.

Вказаний висновок судді є правильний і
відповідає вимогам статей 126 та 129
Конституції України, Закону України
"Про судоустрій" та роз'ясненням
постанови Пленуму Верховного Суду
України від 13.06.2007 року №8 "Про
незалежність судової влади".

Стаття 126 Конституції України
закріплює незалежність та
недоторканість суддів при здійсненні
правосуддя, вплив на суддів у будь-який
спосіб забороняється.

Стаття 129 Конституції України
передбачає, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні та підкоряються
лише закону.

Згідно із зазначеними положеннями
Конституції України рішення суду і
відповідно до цього дії або
бездіяльність судів у питаннях
здійснення правосуддя (пов'язаних з
підготовкою, розглядом справ у судових
інстанція тощо) можуть оскаржуватися у
чинному на даний час апеляційному і
касаційному порядку, а не шляхом
оскарження їх в інший суд першої
інстанції, що одночасно порушувало б і
принцип незалежності суддів і заборону
втручання у їх вирішення належним
судом.

Згідно статті 14 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення, а також на перегляд
справи Верховним Судом України.

У пункті 10 вищезазначеної постанови
Пленуму Верховного Суду України
вказується, що виключне право
перевірки законності та
обґрунтованості судових рішень має
відповідний суд згідно з процесуальним
законодавством. Оскарження у будь-який
спосіб судових рішень, діяльності
суддів і судів щодо розгляду та
вирішення справи поза передбаченим
процесуальним порядком у справі не
допускається.

Суд є органом, який вирішує такі скарги,
а його рішення (дії, бездіяльність)
оскаржуються в порядку, визначеному ст.
129 Конституції України і
законодавством про судочинство.

У зв'язку із викладеним розгляд судом
позовних вимог, незалежно від їх
викладення та змісту, предметом яких є,
по суті, оскарження процесуальних дій
судді (суду), пов'язаних із розглядом
справи (від стадії відкриття
провадження у справі до розгляду по
суті, перегляду судових рішень у
передбачених процесуальним законом
порядках і їх виконання), нормами ЦПК
України чи іншими законами України не
передбачено. Таким чином, у відкритті
провадження у такій справі слід
відмовити на підставі пункту 1 ч. 2 ст. 122
ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ухвала Святошинського районного суду
м. Києва від 20 березня 2014 року є
незаконною та суперечить Конституції
України не приймаються до уваги,
оскільки, оскарження дій суду, що
пов'язані з ухваленням рішення у справі
або постановленням ухвали можливе лише
в порядку, визначеного процесуальним
законом. Оскарження таких дій шляхом
подання скарги чи позовної заяви до
іншого суду першої інстанції є
неприпустимим, тому, що суперечить
принципу незалежності суддів.

За таких обставин, суддя прийшов до
правильного висновку про те, що заява
позивача не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства, а тому
обґрунтовано та на підставі п.1, ч.2 ст.122
ЦПК України відмовив у відкритті
провадження у справі.

Постановлена судом ухвала відповідає
вимогам процесуального закону і не
може бути скасована з підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК
України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а ухвалу судді
Святошинського районного суду міста
Києва від 20 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді