Справа № 635/3129/14-ц
Провадження № 2/635/1759/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 року Харківський
районний суд Харківської області у
складі:

головуючого - судді Березовської І.В.,

за участю секретаря судових засідань -
Конєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в смт.
Покотилівка Харківського району
Харківської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
поновлення порушеного права,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з
вказаним позовом.

В обґрунтування позову зазначив, що
житловий будинок, що розташований в
АДРЕСА_1, належить на праві спільної
часткової власності: йому в 273/1000
частках, ОСОБА_4 в 236/1000 частках, та
ОСОБА_3 в 491/1000 частках.

Родина ОСОБА_3 чинить йому перешкоди та
порушує його права, а саме: запирає
спільну хвіртку, у зв'язку з чим, він не
має можливості пройти у спільне
подвір'я; випускає собаку бійцівської
породи у подвір'я, що позбавляє його
можливості пройти до своєї частини
будинку, при цьому їх собака пошкодила
сітку на його воротах; належний ОСОБА_3
каналізаційний люк розташований у
спільному дворі на проїзній частині до
його ділянки та виступає на 0,2 м, що
робить неможливим заїзд у його двір;
вода з даху їх будинку, під час опадів,
зливається у спільне подвір'я перед
його хвірткою, внаслідок чого
утворюється велика калюжа, що
позбавляє його можливості пройти до
себе у двір; 22 вересня 2013 року ОСОБА_3
без його згоди встановлені металеві
опори під кришу їх сараю, що робить
неможливим заїд транспорту на його
ділянку та порушує протипожежні та
технічні норми. На його зауваження з
приводу цього члени сім'ї ОСОБА_3 не
реагують, виражаються на його адресу
нецензурною лайкою, застосовують щодо
нього фізичний влив, що змусило його
звернутися до органів міліції.

Посилаючись на вказані обставини,
позивач просить відновити його
порушене право, а саме: надати йому
можливість проходити у подвір'я через
хвіртку спільного користування
(хвіртка № 2); утримувати собаку на
прив'язі або у спеціальному вольєрі,
відновити його пошкоджені фасадні
ворота або відшкодувати матеріальну
шкоду, привести у відповідність до норм
каналізаційний люк, що виступає на 20 см
над лінією твердого ґрунту у спільному
подвір'ї на проїзній частині до його
ділянки, спорудити водостік з даху
будинку ОСОБА_3; захистити його від
нецензурної лайки та фізичного впливу
з боку родини ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі з підстав, зазначених вище,
просив їх задовольнити, при цьому
додав, що він, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є
співвласниками житлового будинку, що
розташований в АДРЕСА_1. Ще в 1999 році
рішенням суду співвласникам був
визначений порядок користування
земельною ділянкою, на якій
розташований вказаний будинок,
відповідно до їх часток. Згідно з цим
рішення йому та ОСОБА_3 в спільне
користування було виділено подвір'я,
вхід у яке здійснювався через спільну
хвіртку. Проте, родина ОСОБА_3 запирає
цю хвіртку на внутрішню клямку, чим
позбавляє його вільного доступу до
його частини будинку. Через такі дії
відповідача та членів його родини він
змушений був встановити власні ворота
з хвірткою для доступу у домоволодіння.
Також відповідач випускає у спільний
двір свою собаку, яка постійно шкодить
сітку на його воротах,та не дає йому
можливості пройти до своєї частини
будинку. Каналізаційний люк, який
виступає над поверхнею, та металеві
опори, встановлені під дах сараю
відповідача, перешкоджають заїзду
транспорту на його ділянку. При цьому
позивач зазначив, що вказаний
каналізаційний люк знаходився у дворі
будинку ще до визначення поряду
користування земельною ділянкою в 1999
році.

Відповідач ОСОБА_3, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
надав до суду письмові заперечення, в
яких просив в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок
з надвірними будівлями, розташований в
АДРЕСА_1, належить на праві спільної
часткової власності ОСОБА_2 в 273/1000
частках та ОСОБА_3 в 491/1000 частках.

Порядок користування земельною
ділянкою між ОСОБА_2 та ОСОБА_3
визначено рішенням Харківського
районного суду Харківської області від
29 листопада 1999 року. ОСОБА_2 на належні
йому 237/1000 часток будинку виділено у
користування земельну ділянку під
гаражем літ. «Б» площею 24 кв.м, частину
земельної ділянки з будинком площею 3020
кв.м. ОСОБА_3 на належні йому 491/1000
частин будинку виділено у користування
земельну ділянку з будинком площею 244
кв.м. с гаражем літ. «Ж» та літньою
кухнею площею 45 кв.м., з городом,
вбиральнею та душем площею 399 кв.м. В
спільному користуванні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 залишена частина двору площею 80
кв.м, а також підхід до каналізаційної
ями «К» площею 10 кв.м.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне
судочинство здійснюється на засадах
змагальності сторін. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
рівні права щодо подання доказів, їх
дослідження та доведення перед судом
їх переконливості. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Згідно положень ч. 1 ст. 57 ЦПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Суд не бере до розгляду
докази, які не стосуються предмета
доказування. Суд не бере до уваги
докази, які одержані з
порушенням порядку, встановленого
законом. Обставини справи, які за
законом мають бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

На підтвердження позовних вимог щодо
порушення його прав ОСОБА_2 надав
фотографії подвір'я та акт, складений
комісією щодо розгляду питань,
пов'язаних зі збереженням приватних
житлових будинків, садових будинків,
індивідуальних гаражів для легкового
автотранспорту, господарських
будівель та споруд, що збудовані з
порушенням будівельних, містобудівних,
санітарних норм, протипожежних вимог з
питань житлово-комунального
господарства Височанської селищної
ради від 02 грудня 2013 року, які є
неналежними та недопустимими доказами.

Самі по собі фотографії
подвір'я та акт, в якому зазначено про
часткове пошкодження сітки-рабиці, з
якої виконаний паркан, наявність у
подвір'ї каналізаційного люку,
металевих стовпчиків, що підпирають
дах гаражу, а також виведеної ринви для
водовідводу з даху прибудови на
спільне подвір'я, не свідчать про
порушення прав ОСОБА_2, а саме:
спорудження каналізаційного люку
ОСОБА_3 з порушенням будівельних норм
та правил, що унеможливлює проїзд
позивача до його частини будинку, в
тому числі і через наявні металеві
стовпчики, що підпирають дах гаражу,
підтоплення спільного подвір'я під час
дощів через відсутність водостоку.

Посилання в акті на те, що ринва для
водовідводу з даху прибудови на
спільне подвір'я заважає позивачу
користуватися подвір'ям, висновків
суду не спростовує, оскільки із акту не
вбачається, за яких обставин комісія
прийшла до такого висновку в грудні 2013
року.

Позивачем також не надано жодного
доказу на підтвердження утримання
відповідачем собаки, а також
пошкодження сітки забору саме собакою
відповідача.

Щодо доводів позивача про
перешкоди в доступі до спільного
подвір'я через зачинення відповідачем
хвіртки, то вони є безпідставними,
оскільки, як пояснив в судовому
засіданні сам позивач, ним були
встановлені власні ворота з хвірткою,
через які він має доступ до подвір'я.

З огляду на наведене, позовні вимоги
ОСОБА_2 в цій частині задоволенню не
підлягають.

Що стосується вимог позивача щодо
захисту його від нецензурної лайки та
фізичного насильства з боку родини
ОСОБА_3, то слід зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

За ч.1 ст. 4 ЦПК України, здійснюючи
правосуддя, суд захищає права, свободи
та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та
суспільні інтереси у спосіб,
визначений законами України.

Особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права і інтересу у
спосіб, передбачений ст.16 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання права, визнання
правочину недійсним, припинення дії,
яка порушує право, відновлення
становища, яке існувало до порушення,
примусове виконання обов'язку в натурі,
зміна правовідношення, припинення
правовідношення, відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди, відшкодування
моральної (немайнової) шкоди, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади АРК або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Таким чином, обраний позивачем спосіб
захисту не передбачений законом, а тому
в цій частині позовні вимоги також
задоволенню не підлягають.

Оскільки суд відмовляє ОСОБА_2 в
задоволенні позовних вимог, судові
витрати відносяться за рахунок
позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, ст.16 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову
до ОСОБА_3 про поновлення порушеного
права.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через
Харківський районний суд Харківської
області шляхом подачі в 10-денний строк
з дня його проголошення апеляційної
скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя -
І.В.
Березовська