РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/3533/14-ц

пр. № 2-о/759/173/14

02 липня 2014 року Святошинський районний
суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Ул'яновської О.В.,

при секретарі
Бандурі Н.О.,

з участю: заявника
ОСОБА_1,

представника заявника
ОСОБА_2,

заінтересованої особи
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за заявою ОСОБА_1 заінтересовані особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Служба у справах дітей
Святошинської районної в м. Києві
районної адміністрації та Управління
Пенсійного фонду України про
встановлення факту батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 р. заявниця звернулася до
суду із зазначеною заяву, посилаючись
на те, що наприкінці 2001 р. вона
завагітніла від ОСОБА_5 та ІНФОРМАЦІЯ_2
в них народився син ОСОБА_6, який 24.10.2002
р. був зареєстрований у Відділі
реєстрації актів громадського стану
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві, про що в Книзі
записів актів громадянського стану про
народження зроблено відповідний запис
за №1317. Його ім'я та по батькові у Книзі
записів актів громадянського стану
були записані у відповідності до ч. 1 ст.
135 СК України за її вказівкою, оскільки
ОСОБА_5 на той час перебував у
офіційному іншому шлюбі. Проте,
незважаючи на даний факт, він завжди
визнавав себе батьком ОСОБА_6, надавав
матеріальну допомогу та займався
вихованням. Родичі та мати ОСОБА_5 знали
про народження дитини і також
визнавали ОСОБА_6 його сином.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 раптово помер. За
життя ОСОБА_5 розлучився с дружиною.

Після уточнення заяви заявниця бажає
щоб їх спільний син носив прізвище його
біологічного батька просить
встановити факт батьківства.

Заявниця та її представник в судовому
засіданні підтримали вимогу заяви в
частині встановлення факту
батьківства, посилаючись на обставини
викладені в заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_3 є матір'ю
померлого, проти заяви не заперечує,
пояснивши, що дитина є її онуком.

Заінтересовані особи, будучи належним
чином повідомленими про час та місце
розгляду справи, до суду не з'явилися.

Від заінтересованої особи Служби у
справах дітей Святошинської районної
державної адміністрації надійшов лист
про слухання справи у їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення заявниці,
представника заявниці,
заінтересованої особи, дослідивши
матеріали справи приходить до
висновку, що від встановлення даного
факту залежить виникнення особистих
майнових прав заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у
судовому порядку можуть бути
встановлені також інші факти, від яких
залежить виникнення, зміна або
припинення особистих чи майнових прав
фізичних осіб, якщо законом не
визначено іншого порядку їх
встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України за
відсутності заяви, право на подання
якої встановлено ст. 126 СК України,
батьківство щодо дитини може бути
визнане за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов
про визнання батьківства може бути
пред`явлений матір'ю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
заявниця народила сина ОСОБА_6, згідно
зі свідоцтвом про народження ОСОБА_5
записаний батьком (а.с. 11).

За клопотанням представника заявниці
ухвалою суду від 07.04.2014 р. по справі була
призначена судово-генотипоскопічна
експертиза на вирішення якої було
поставлено питання чи є ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5
біологічним батьком ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно висновку
молекулярно-генетичного дослідження з
встановлення батьківства від 16.05.2014 р.
№ 175, встановлено, що померлий ОСОБА_5
може бути біологічним батьком дитини
ОСОБА_6. Вірогідність того, що ОСОБА_5 є
дійсно біологічним батьком ОСОБА_6, і це
не є наслідком випадкового збігу
генетичних ознак у осіб, що не мають
родинних зв'язків, за результатами
експертизи складає не менше 99,999%
(а.с.48-51).

Відповідно до ст. 130 СК України у разі
смерті чоловіка, який не перебував у
шлюбі з матір`ю дитини, факт його
батьківства може бути встановлений за
рішенням суду. Заява про встановлення
факту приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст.
135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п.15
постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
встановлення фактів, що мають юридичне
значення» вказав, що суд розглядає
заяви про встановлення факту
батьківства в разі смерті особи, яку
заявник вважає батьком дитини. Заяви
про встановлення факту визнання
батьківства щодо дитини, народженої до
1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у
випадках, коли померла особа визнавала
себе батьком дитини до цієї дати. Заяви
про встановлення фактів батьківства
чи визнання батьківства розглядаються
судом, якщо у свідоцтві про народження
певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 вказаної
постанови, Пленум Верховного Суду
України вказав, що факт батьківства
може бути встановлено за наявності
однієї з таких обставин: 1) спільне
проживання батьків дитини і ведення
ними спільного господарства, яке не
припинилось до її зачаття; 2) спільне
виховання дитини; 3) спільне утримання
дитини; 4) докази, що з вірогідністю
підтверджують визнання відповідачем
батьківства.

Крім цього, Пленум Верховного Суду
України в абз.3-5 п.7 постанови №3 від 15
травня 2006 року «Про застосування
судами окремих норм Сімейного кодексу
України при розгляді справ щодо
батьківства, материнства та стягнення
аліментів», вказав, що у разі смерті
чоловіка, який не перебував у шлюбі з
матір'ю дитини, факт батьківства може
бути встановлено за рішенням суду в
окремому провадженні. Заява про
встановлення факту батьківства
приймається судом, якщо запис про
батька дитини у Книзі реєстрації
народжень вчинено відповідно до
частини першої статті 135 цього Кодексу.

Мати померлого ОСОБА_3 в судовому
засіданні пояснила, що померлий
протягом життя визнав сина заявниці
своїм сином піклувався за ним,
опікувався його навчанням. Особисто її
познайомив з ОСОБА_6, якого назвав як
свого сина. Спільні свята завжди
проводили разом однією сім'єю.

Оскільки за життя померлий визнавав
своє батьківство щодо ОСОБА_6, суд
вважає за необхідне встановити факт
батьківства.

Таким чином, судом отримані достатні
докази, які достовірно підтверджують
факт походження ОСОБА_6 від ОСОБА_5, що
також підтверджено висновком
молекулярно-генетичного дослідження,
фотокартками та свідченнями
заінтересованої особи.

Задоволення заяви ОСОБА_1 та
встановлення в судовому порядку факту
батьківства померлого ОСОБА_5 відносно
ОСОБА_6, відповідно до ст.130 СК України є
підставою для внесення органом
державної реєстрації актів цивільного
стану відповідних змін до актового
запису про народження заявника №1317 від
24.10.2002 р.

Встановлення факту батьківства має для
заявниці юридичне значення, оскільки
вона бажає, щоб син носив прізвище його
біологічного батька - ОСОБА_5.

В іншому порядку встановити факт
батьківства неможливо, тому заява
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 128, 130, 135 Сімейного кодексу
України; ст.ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215, 218, п. 2
ст. 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту
батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5
відносно сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та
визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва через
районний суд шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення, а особами, які не були
присутні в судовому засіданні протягом
десяти днів з дня отримання рішення
суду.

СУДДЯ: