У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє
в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу
Суворовського районного суду м. Одеси
від 19 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
виселення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Суворовського районного суду
м. Одеси від 23 березня 2012
року позов ОСОБА_4 задоволено, виселено
з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3
спільно з неповнолітніми дітьми
ОСОБА_5, ОСОБА_6 без надання іншого
житлового приміщення.

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду із заявою про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами,
посилаючись на прийняття 18 грудня 2013
року Вищим адміністративним судом
України ухвали, якою встановлені нові
обставини, що мають правове значення
для вирішення спірних правовідносин.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Одеси від 19 березня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Одеської області від
16 травня 2014 року, у задоволенні заяви
ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, мотивуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
постановляючи оскаржувані ухвали,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суди
обґрунтовано виходили з того, що
обставини, вказані заявником, не
являються нововиявленими, оскільки суд
першої інстанції під час винесення
рішення не посилався на викладені у
вищезазначеній постанові обставини.
Крім того, судами зазначено, що
встановлені ухвалою Вищого
адміністративного суду України
обставини не мають правового значення
для вирішення спірних правовідносин.

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних ухвал не дають підстав
для висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
процесуального права, які відповідно
до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами
для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, на ухвалу
Суворовського районного суду м. Одеси
від 19 березня 2014 року та
ухвалу апеляційного суду Одеської
області від 16 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про
виселення, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова