АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Головуючий в 1 інстанції - Водоп'янов
провадження №22-ц/774/1552/К/14
Доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П.,
Ляховської І.Є.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: позивача - ОСОБА_1 його
представника - ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ
"Електрозавод" - Ковтуна Олександра
Ігоровича,

третя особа- ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 травня 2014 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
"Електрозавод", третя особа: ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення злочину, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Електрозавод"(ПАТ «"Електрозавод"» )
третя особа: ОСОБА_5 про відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення злочину.

В обгрутнтування позову вказав, що він
з 01.10.2011р. по 10.11.2011 р. включно працював
на ПАТ "Електрозавод" на
заготівельно-зварювальної дільниці
механічного цеху штампувальником,
начальником якого був ОСОБА_5, котрий
був зобов'язаний забезпечувати
безпечну організацію робот на дільниці
і виконання підлеглими правил і норм
охорони праці.

В період з 06.10.2011 року по 10.11.2011 року,
ОСОБА_5, розуміючи що роботи по холодній
штамповці паронітових прокладок на
ковальсько-штампувальному верстаті
належать до категорії робіт з
підвищеною небезпекою вказаних в
"Переліку робіт підвищеної небезпеки",
затвердженому наказом
Держнаглядохоронпраці України від
26.01.2011 року № 15, не передбачаючи
можливості настання суспільно
небезпечних наслідків своєї
бездіяльності, хоча повинен був і міг
їх передбачити, навмисне допускав
ОСОБА_1 до самостійної роботі на
ковальсько-пресових верстатах
підпорядкованої йому ділянки.

В наслідок чого 10.11.2011 року, стався
нещасний випадок на підприємстві, за
наслідками якого ОСОБА_1 завдано
тілесних ушкоджень середнього ступеню,
а начальника дільниці ОСОБА_5
притягнуто до кримінальної
відповідальності. В результаті
отриманої травми ОСОБА_1 зазнав
моральних страждань, оскільки втратив
на двох пальцях правої руки нігтеві
фаланги, що призвело до нескінченних
страждань як моральних так і фізичних,
які він по сьогоднішній день змушений
терпіти та не впевнений, що це коли не
будь скінчиться.

Враховуючи те, що відповідальність за
завдану шкоду повинно нести
ПАТ«Електрозавод», відповідно до ч.1
ст.. 1172 ЦК України, просив суд стягнути з
ПАТ«Електрозавод» на свою користь
моральну шкоду у розмірі 500 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного
суду м. Кривого Рогу від 23 травня 2014
року у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 відмовлено, судові витрати
віднесено на рахунок ОСОБА_1

В апеляційні скарзі позивач
ОСОБА_1 ставить питання про скасування
рішення суду та ухвалення нового, яким
його позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, посилаючись на те, що
суд неналежним чином та не у повному
обсязі дослідив надані докази, не надав
їм належної правової оцінки та невірно
застосував норми матеріального права.

Так суд дійшов хибного висновку,
що на день розгляду справи фактично не
встановлено, що ОСОБА_1 перебував у
трудових відносинах з
ПАТ«Електрозавод», у зв'язку із чим
його вимоги до відповідача є
безпідставними оскільки відповідно до
ч.1 ст. 1172 ЦК України, юридична або
фізична особа відшкодовує шкоду,
завдану їхнім працівником під час
виконання ним своїх обов'язків. ОСОБА_5
перебував у трудових відносинах з
ПАТ«Електрозавод» і в момент
заподіяння каліцтва ОСОБА_1, виконував
свої трудові обов'язки, як працівник
відповідача, а отже потім саме ОСОБА_5
буде відповідати перед
ПАТ«Електрозавод» в порядку регресу.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
заявлених позовних вимог, доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
10 листопада 2011 року під час виконання
робіт на підприємстві відповідача
позивач ОСОБА_1 отримав тілесні
ушкодження середньої тяжкості- втрату
на двох пальцях правої руки ногтевих
фалангів, що підтверджується висновком
судово-медичної експертизи № 229 від
07.02.2012 року.

Внаслідок чого, третю особу у справі -
ОСОБА_5 було притягнуто до кримінальної
відповідальності за скоєння злочину
передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України, а
саме: порушення правил безпеки під час
виконання робіт з підвищеною
небезпекою на виробництві або
будь-якому підприємстві. Постановою
Жовтневого районного суду від 11 квітня
2012 року справа була закрита з передачею
ОСОБА_5 колективу ПАТ «Електрозавод»,
тобто з не реабілітуючих підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої
інстанції виходив з того, що на день
ухвалення рішення не доведено та не
встановлено, що ОСОБА_1 перебував у
трудових відносинах з ПАТ
«Електрозавод», на час настання з ним
нещасного випадку а отже заявлений
позов до відповідача є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що висновок суду
першої інстанції свідчить про неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи і про його невідповідність
обставинам справи. У зв'язку з невірним
встановленням фактичних обставин
справи, суд не застосував норми
матеріального права, які повинні бути
застосовані до правовідносин сторін.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду
зазначеним вимогам не відповідає.

Статтею 23 ЦК України, визначено,
що особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав та зазначено що
моральна шкода, крім іншого полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я.

Розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідності з ч. 1 ст. 1172 ЦК України,
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
обов'язків.

Так згідно пункту - 8 Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31 березня 1995 року №4 із
змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 2001 року N 5 - за
моральну (немайнову) шкоду, заподіяну
працівником під час виконання трудових
обов'язків, відповідальність несе
організація з якою цей працівник
перебуває у трудових відносинах, а
останній відповідає перед нею в
порядку регресу (статті 130, 132 - 134 КЗпП).

Матеріалами справи встановлено,
що саме з вини ОСОБА_5, який на час
скоєння злочину був працівником
ПАТ«Електрозавод» та виконував
обов'язки начальника дільниці на
підприємстві відповідача, завдано
шкоду позивачеві ОСОБА_1

Так згідно Постанови Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 11
квітня 2012 року ОСОБА_5 в період з 06.10.2011
р. по 10.11.2011р. включно, виконував
обов'язки начальника
заготівельно-зварювальної дільниці
механічного цеху ПАТ«Електрозавод»,
здійснював підбір кадрів їх
розстановку та доцільне використання,
на підставі ст..18 Закону України «Про
охорону праці» був зобов'язаний не
допускати до роботи працівників, котрі
не пройшли інструктаж, перевірку знань
з охорони праці.

Крім того на підставі п. 14.24 Положення
про систему управління охороною праці
в ПАТ «Електрозавод», затвердженого
10.07.2006 р. Наказом по підприємству № 249, у
вказаний період ОСОБА_5 додатково
зобов'язаний був: забезпечувати
безпечну організацію робот на ділянці
і виконання підлеглим правил і норм з
охорони праці; в процесі роботи
відвідувати робочі місця і
контролювати стан обладнанні,
дотримання робітниками правил безпеки,
забороняти виробництво робіт, які
ведуться з порушенням правил безпеки;
контролювати якість навчання
працівників та проведення майстрами
інструктажів на робочих місцях;
забезпечувати технічно правильну
експлуатацію устаткування та інших
засобів, виробництва, виконання
графіка їх ремонту, безпечні і здорові
умови праці тощо.

Проте , у період з 06.10.2011 по 10.11.2011
включно, ОСОБА_5, розуміючи що роботи по
холодній штамповці паронітових
прокладок на
ковальсько-штампувальному верстаті
належать до категорії робіт з
підвищеною небезпекою вказаних в
"Переліку робіт підвищеної небезпеки",
затвердженому наказом
Держнаглядохоронпраці України від
26.01.2011 року № 15, не передбачаючи
можливості настання суспільно
небезпечних наслідків своєї
бездіяльності, хоча повинен був і міг
їх передбачити, навмисне допускав
ОСОБА_1. до самостійної роботі на
ковальсько-пресових верстатах
підпорядкованої йому ділянки, тобто
скоїв злочин, передбачений ст.. 272 КК
України.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у
кримінальному провадженні, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Факт травмування ОСОБА_1 10.11.2011 року
підтверджується і рішенням Жовтневого
районного суду міста Кривого Рогу 14
жовтня 2013 року та рішенням
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 17 грудня 2013 року.

Судом першої інстанції вірно
встановлено обставини травмування
ОСОБА_1 його наслідки та вірно
визначено винну особу- Холявко А.Ю.,
якого притягнуто до кримінальної
відповідальності.

Так відповідно до висновку судово -
медичної експертизи № 229 від 07.02.2012 року
ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості: втрату на
двох пальцях правої руки нігтевих
фалангів.

Однак відмовляючи у задоволені позову
ОСОБА_1 про відшкодування моральної
шкоди, суд першої інстанції
припустився помилки при тлумаченні
норм ст.. 1172 ЦК України і дійшов
неправильного висновку з посиланням на
вищевказану норму закону про те , що
оскільки не встановлено факту
перебування ОСОБА_1 в трудових
відносинах з відповідачем, тому його
вимоги до ПАТ «Електрозавод» про
відшкодування моральної шкоди
безпідставні, при цьому не врахував, що
юридична особа відповідає за шкоду,
завдану її працівником.

Як зазначено вище факт спричинення
шкоди ОСОБА_1 саме з вини працівника ПАТ
«Електрозавод» - ОСОБА_5, дії якого
підпадають під норми кримінального
кодексу беззаперечно доведено в суді
першої інстанції.

Наявність або відсутність акту за
формою Н-1, в даному випадку не є
підставою, яка має значення при
вирішенні спору про стягнення
моральної шкоди, завданої внаслідок
вчинення злочину працівником
відповідача.

Факт заподіяння шкоди ОСОБА_1, доведено
матеріалами справи.

Так ОСОБА_1 зазнав значних страждань, як
моральних так і фізичних, оскільки
втратив на двох пальцях правої руки
нігтеві фаланги, що в свою чергу
призвело до, депресії, психологічних
зривів, тривалого лікування та періоду
адаптації до нових реаліїв життя, що
триває і по сьогодні. Отже доводи
апеляційної скарги в цій частині є
обґрунтованими.

Визначаючи розмір моральної шкоди,
колегія суддів враховує роз'яснення
наведені у п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995р., з
подальшими змінами, " Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди",
відповідно до яких, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили.

Враховуючи наведене судова колегія
вважає за доцільне стягнути з
відповідача ПАТ «Електрозавод» на
користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає за необхідне рішення суду
першої інстанції скасувати у зв'язку з
неправильним застосуванням судом
першої інстанції норм матеріального
права та ухвалити нове рішення,
відповідно до вимог ч.1 п.4 ст. 309 ЦПК
України про стягнення з відповідача
ПАТ «Електрозавод» моральну шкоду,
завданої внаслідок вчинення злочину
на користь ОСОБА_1 у сумі 30 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України,
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати, якщо
позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог. Якщо позивача, на
користь якого ухвалено рішення,
звільнено від сплати судового збору,
він стягується з відповідача в дохід
держави пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача ПАТ
«Електрозавод» на користь держави
колегія суддів стягує судовий збір в
розмірі 107,30 грн. за розгляд справи в
суді першої та 121,80 грн. за розгляд
справи в суді апеляційної інстанції, а
всього 229,10 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ч.1 п.4 ст.309, 313-314,
316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 23 травня 2014 року
скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства
"Електрозавод", третя особа: ОСОБА_5 про
відшкодування моральної шкоди,
завданої внаслідок вчинення злочину
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Електрозавод" на користь
ОСОБА_1 в рахунок відшкодування
моральної шкоди 30 000 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Електрозавод" на користь
держави судовий збір в розмірі 229,10 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: