Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Кеміня М.П.,

суддів - Боднар О.В., Чужі Ю.Г.

при секретарі: Гаврилко В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 05
червня 2014 року по справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний банк
«ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ
«ПриватБанк») звернулося до суду із
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 23.01.2008 року
між позивачем та відповідачем укладено
кредитний договір згідно якого останні
отримав кредит на суму 5000 грн. у вигляді
встановлення кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36 %
на рік.

Своїх зобов'язань за кредитним
договором відповідач не виконував
належним чином внаслідок чого виникла
заборгованість на загальну суму 17 274,23
грн., яке банк і просив стягнути з
відповідача.

Рішенням Ужгородського міськрайонного
суду від 05 червня 2014 року у задоволенні
даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ КБ
«ПриватБанк» оскаржив його у
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі просить рішення суду скасувати
та постановити нове рішення про
задоволення позову. Зокрема зазначає,
що договір було автоматично
пролонговано і він наразі діє, а тому
посилання суду на строк дії карточки в
обґрунтування пропуску позовної
давності є помилковим. Суд не звернув
увагу на п.9.12 Умов щодо пролонгації
договору. Також посилається на те, що
строк дії картки встановлено по січень
2012 року, а тому помилковим є висновок
суду про застосування позовної
давності до всіх вимог банку. В такому
випадку в будь-якому разі підлягають
задоволенню вимоги банку про стягнення
заборгованості по тілу кредиту та
відсоткам в межах останніх трьох років.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає що
вона підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що 23 січня 2008 року між ПАТ
КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 був укладений
кредитний договір шляхом приєднання
(частина перша статті 634 ЦК України).
Відповідно до нього ОСОБА_2 отримала
кредит у вигляді встановленого
кредитного ліміту в розмірі 5000 грн. на
платіжну картку зі сплатою процентів
за користування кредитом у розмірі 3 %
місячних на суму залишку
заборгованості. Строк дії кредитного
ліміту відповідає строку дії картки
який встановлено по січень 2012 року
(а.с.16, 17).

Згідно пункту 9.12 умов і правил надання
банківських послуг договір діє
протягом 12 місяців з моменту
підписання. Якщо протягом цього
терміну жодна зі сторін не проінформує
іншу сторону про припинення дії
договору, він пролонговується на такий
самий термін.

Своїх зобов'язань за кредитним
договором ОСОБА_2 не виконував належним
чином внаслідок чого виникла
заборгованість по кредитному договору
на загальну суму 17 274,23 грн., яка
складається з: 4781,73 грн. заборгованості
по тілу кредиту; 8593,33 грн.
заборгованості по процентам, 2600,40 грн.
заборгованості по комісії; 1298,77 грн.
штрафи (а.с.8-15).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем пропущено строки позовної
давності.

З даним висновком суду першої
інстанції не може повністю погодитись
колегія суддів зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг
загальної і спеціальної позовної
давності починається з дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності
співпадає з моментом виникнення у
зацікавленої сторони права на позов,
тобто можливості реалізувати своє
право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором, позовна давність
за вимогами кредитора про повернення
кредитних коштів та процентів за
користування кредитом, повернення яких
відповідно до умов договору визначено
періодичними щомісячними платежами,
повинна обчислюватися з моменту
настання строку погашення чергового
платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил
користування платіжною карткою
граничний строк дії картки (місяць і
рік) указано на ній і вона дійсна до
останнього календарного дня такого
місяця, строк погашення процентів за
кредитом визначено щомісячними
платежами, а строк погашення кредиту в
повному обсязі визначено останнім днем
місяця вказаного на картці (поле MONTH).

В такому випадку саме з моменту
закінчення строку дії картки починає
спливати строк позовної давності щодо
повернення кредиту в повному обсязі.

Подібного висновку дійшов Верховний
Суд України в своїй Постанові № 6-14цс14
від 19 березня 2014 року яка є обов'язковою
для всіх судів України (ч.2 ст. 214, ч.1 ст.
360-7 ЦПК України).

Суд першої інстанції не звернув увагу
на те, що строк дії картки встановлено
по січень 2012 року, а відтак дійшов
необґрунтованого висновку про пропуск
строку позовної давності щодо всієї
суми заборгованості по кредиту.

Зважаючи на те, що за таким договором
визначено щомісячні платежі погашення
кредиту, та враховуючи висновки
викладені в Постановах Верховного Суду
України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року
та №6-116цс13 від 06 листопада 2013 року,
колегія суддів вважає, що кредитор
протягом всього часу - до закінчення
строку виконання останнього
зобов'язання вправі заявити вимоги про
дострокове повернення тієї частини
позики, що підлягає сплаті разом з
нарахованими процентами, а також
стягнути несплачені до моменту
звернення кредитора до суду з позовом,
щомісячні платежі (з процентами) в
межах позовної давності щодо кожного
із цих платежів. В останньому випадку,
перебіг позовної давності буде
починатись в залежності від закінчення
строку сплати кожного із щомісячних
платежів.

З даним позовом банк звернувся до суду
05.03.2014 року, а відтак правомірним буде
стягнення заборгованості по тілу
кредиту, відсоткам та комісії
нараховані в межах трирічного строку
позовної давності, тобто починаючи з
05.03.2011 року. Вказані суми
заборгованостей нараховані до 05.03.2011
року стягненню не підлягають через
сплив строку позовної давності.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що до 05.03.2011 року банком
було нараховано 4317,41 грн.
заборгованості по тілу кредиту, 3615,54
грн. заборгованості по відсоткам та
1060,02 грн. заборгованості по комісії.
Оскільки вказані суми нараховані поза
межами строків позовної давності, то
такі стягненню не підлягають.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає
стягненню заборгованість по тілу
кредиту в сумі 464,32 грн. (4781,73 - 4317,41 = 464,32),
заборгованість по відсоткам в сумі 4977,79
грн. (8593,33 - 3615,54 = 4977,79) та заборгованість
по комісії в сумі 1540,38 грн. (2600,40 - 1060,02 =
1540,38), тобто на загальну суму в розмірі
6982,49 грн.

Щодо стягнення штрафів колегія суддів
констатує, що згідно п.8.6 умов і правил
надання банківських послуг право на
нарахування штрафів у банку виникає у
разі прострочення строків платежу по
будь-якому із грошових зобов'язань
більш ніж на 120 днів.

Згідно розрахунку заборгованості
вперше таке прострочення здійснення
платежів більш ніж на 120 днів допущено
боржником у другій половині 2009 року, а
відтак позивачем пропущено однорічний
строк позовної давності щодо стягнення
штрафів (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України), у
зв'язку з чим в задоволенні даної
вимоги слід відмовити.

За таких обставин рішення суду першої
інстанції, відповідно до приписів п.3 ч.1
ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням по даній справі нового
рішення про часткове задоволення
позову та стягнення з ОСОБА_2 6982,49 грн.
заборгованості по кредиту.

Керуючись ст.ст. 256-258 ЦК України, 307, 309,
313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» задовольнити
частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного
суду Закарпатської області від 05
червня 2014 року скасувати та ухвалити по
даній справі нове рішення, яким позов
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «ПриватБанк» до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (89435, Ужгородський
район, с.Кінчеш, вул. Весни, 8,
ідентифікаційний код - НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«ПриватБанк» заборгованість по
кредитному договору на загальну суму
6982 (шість тисяч дев'ятсот вісімдесят
дві) гривні 49 (сорок дев'ять) копійок,
яка складається з: заборгованості по
тілу кредиту в розмірі 464,32 грн.,
заборгованості по відсоткам в розмірі
4977,79 грн. та заборгованості по комісії в
розмірі 1540,38 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення однак таке
може бути оскаржено в касаційному
порядку на протязі двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Суддя-доповідач

Судді