Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №289/1500/13-ц
Головуючий у 1-й інст. Невмержицький
Доповідач Шевчук А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді:
Шевчук А.М.,

суддів: Забродського
М.І.,Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового
засідання: Окрушко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання майна
спільною сумісною власністю подружжя
та права власності на ? його частину

за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 04 лютого
2014 року та додаткове рішення
Радомишльського районного суду
Житомирської області від 10 квітня 2014
року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_2. Остаточно
просив визнати майно, придбане за час
спільного проживання з ОСОБА_4,
спільною сумісною власністю подружжя
та визнати за ним право власності на ?
частину вказаного майна, вартістю 21 845
грн. В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що під час проживання однією
сім'єю без реєстрації шлюбу вони з
ОСОБА_4 придбали спірне рухоме майно на
загальну суму 43 690 грн., але після
смерті останньої ОСОБА_2 вигнала його
та перешкоджає в отриманні половини
спірного майна.

Ухвалою Радомишльського районного
суду Житомирської області від 28
листопада 2013 року до участі у справі в
якості співвідповідача залучено
ОСОБА_3 (а.с.28).

Рішенням Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 04 лютого 2014 року в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_2 про визнання
спірного майна спільним сумісним
майном подружжя, визнання права
власності на ? його частину та
стягнення грошової компенсації
відмовлено.

Додатковим рішенням Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 10 квітня 2014 року в задоволенні
позовних вимог до ОСОБА_3 про визнання
спірного майна спільним сумісним
майном подружжя, визнання права
власності на ? його частину та
стягнення грошової компенсації
відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням та
додатком рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційні
скарги. Просить рішення та додаткове
рішення скасувати та ухвалити нове
рішення, яким визнати спірне майно
спільною сумісною власністю його та
померлої ОСОБА_4, визнати за ним право
власності на ? частину цього майна,
вартістю 21 845 грн., та стягнути з
ОСОБА_2 на його користь 21 845 грн., що
складає грошову компенсацію його
частки у майні. Вважає, що рішення суду
першої інстанції ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права. Зазначає, що суд не взяв до уваги
показання свідків, акт обстеження
соціального стану від 05 серпня 2013 року,
що підтверджує факт придбання майна за
час спільного проживання; доказів
дійсної вартості спірного майна він не
надав, оскільки не має до нього доступу.

Розглянувши справу в межах
доводів, викладених в апеляційних
скаргах, колегія суддів вважає, що вони
підлягають до часткового задоволення з
наступних підстав.

Відмовляючи рішенням від 04 лютого 2014
року у задоволенні позову до ОСОБА_2
про визнання спірного майна спільним
сумісним майном подружжя, визнання
права власності на ? його частину та
стягнення грошової компенсації, суд
першої інстанції виходив із того, що
позивач не надав доказів існування
спірного майна, набуття його під час
спільного сумісного проживання із
ОСОБА_4 та дійсної вартості цього майна.

Відмовляючи додатковим рішенням від 10
квітня 2014 року у задоволенні вимог до
ОСОБА_3 про визнання спірного майна
спільним сумісним майном подружжя,
визнання права власності на ? його
частину та стягнення грошової
компенсації, суд першої інстанції
виходив із того, що не ухвалив рішення
відносно вимог до співвідповідачки,
хоча залучив її до участі у справі.

Колегія суддів апеляційного суду не
може погодитися з правовим
обґрунтуванням суду першої інстанції
з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що ОСОБА_4 померла
ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1
(а.с.14).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про
визнання спірного майна спільною
сумісною власність його та ОСОБА_4 та
визнання за ним права власності на ?
його частину 09 вересня 2013 року, тобто
після смерті жінки (ОСОБА_4), з якою він
проживав однією сім'єю, але не
перебував із нею у шлюбі. Факт
проживання ОСОБА_1 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 20 травня 2000
року по ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлений
рішенням Радомишльського районного
суду Житомирської області від 08 липня
2013 року (а.с.12).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1220 ЦК
України спадщина відкривається
внаслідок смерті особи.

Спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). До складу
спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті (ч.1
ст.1216, ч.1 ст.1218 ЦК України).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4
відкрилася спадщина на усі права та
обов'язки, що їй належали на час її
смерті. Правонаступниками померлої
(спадкодавця) є її спадкоємці, що
прийняли спадщину у встановленому
законом порядку.

Спадкування здійснюється за заповітом
або за законом (ч.1 ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України
малолітня, неповнолітня особа, а також
особа, цивільна дієздатність якої
обмежена, вважаються такими, що
прийняли спадщину, крім випадків,
встановлених частинами
другою-четвертою статті 1273 цього
Кодексу.

ОСОБА_4 розпорядилася належним їй
майном за життя, залишивши по своїй
смерті заповіт (а.с.24). Суду не надано
доказів визнання заповіту або його
окремих частин недійсними. Відповідно
до змісту заповіту від 08 лютого 2013 року
ОСОБА_4 на випадок своєї смерті все
належне їй майно та все те, що ще буде
їй належати на час її смерті заповідала
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, в рівних частках кожній.

Як вбачається із листа приватного
нотаріуса від 08 липня 2014 року №02-14/362 та
копії спадкової справи №129/20134 року
щодо майна померлої заявою від 08
серпня 2013 року №347 ОСОБА_8 відмовилася
від прийняття спадщини за заповітом на
користь ОСОБА_9 (копії листа приватного
нотаріуса та спадкової справи
приєднані до матеріалів справи).

Таким чином, ОСОБА_9 на день смерті
ОСОБА_4 була неповнолітньою дитиною, а
відтак на підставі ч.4 ст.1268 ЦК України
ОСОБА_9 вважається спадкоємицею, що
прийняла спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_4

ОСОБА_1 просить визнати за ним право
власності на половину від тієї частини
майна, що була ним нажита разом із
померлою у період їх спільного
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу. Внаслідок цього може
бути зменшена спадкова маса.

Мати спадкодавиці - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, на день смерті доньки
була непрацездатною (досягла віку 76
років). Частина 1 ст.1241 ЦК України
передбачає її право на обов'язкову
частку у спадщині після смерті доньки
незалежно від змісту заповіту. Однак,
суду не надано доказів прийняття
спадщини матір'ю після смерті доньки.

ОСОБА_2 взагалі не належить до кола
спадкоємців та вимога про витребування
майна з чужого незаконного володіння
не заявлялася.

Таким чином, зміст позовних вимог
зачіпає права та інтереси ОСОБА_9, як
спадкоємиці, яка прийняла спадщину
після смерті ОСОБА_4, але позов до неї не
заявлявся та вона не була залучена до
участі у справі, як співвідповідач.
Натомість, спір розглянутий до
неналежних відповідачів, що тягне за
собою скасування рішення і додаткового
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення з інших вище
викладених правових підстав про
відмову у задоволенні позову до ОСОБА_2
та ОСОБА_3 про визнання майна спільною
сумісною власністю подружжя та права
власності на ? його частину.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги відносно оцінки
доказів та недоведеності вартості
спірного майна не мають правового
значення для розгляду спору за участю
неналежних відповідачів.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313-314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 04 лютого
2014 року задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
додаткове рішення Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 10 квітня 2014 року задовольнити
частково.

Рішення Радомишльського
районного суду Житомирської області
від 04 лютого 2014 року та додаткове
рішення Радомишльського районного
суду Житомирської області від 10 квітня
2014 року скасувати та ухвалити нове
рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні
вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
майна спільною сумісною власністю
подружжя та права власності на ? його
частину.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: