АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1166/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Гудим О. М. Доповідач - Григорченко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської
області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Видюковій В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою

ПАТ КБ "Приватбанк"

на рішення Царичанського районного
суду Дніпропетровської області від 09
грудня 2013 року у справі за позовом ПАТ
КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,

встановив:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося з
позовом до суду та просить стягнути з
ОСОБА_2 заборгованість за кредитом в
сумі 35048,34 грн., яка складається з:
заборгованість за кредитом - 2025,36 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 280,26 грн.;
заборгованість по комісії за
користування кредитом - 1517,22 грн.; пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором - 29080,34
грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.;
штраф (процента складова) - 1645,16 грн., та
судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ
"Приватбанк" посилаються на те, що
відповідно до укладеного договору №
DNХRRX62680003 від 12.03.2008 року ОСОБА_2 отримав
кредит в розмірі 6000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те,
що підписана заява разом з Умовами
надання кредиту фізичним особам
"Розстрочка" складає між ним і банком
договір, про що свідчить підпис
відповідача в заяві. Відповідно до умов
договору погашення заборгованості
здійснюється в наступному порядку:
щомісяця в період сплати позичальник
повинен надавати банку грошові кошти
(щомісячний платіж) для погашення
заборгованості за кредитом, яка
складається із заборгованості за
кредитом, за відсотками, комісією, а
також інші витрати згідно умов.

У порушення умов договору відповідач
зобов'язання за вказаним договором
належним чином не виконав.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за
кредитним договором відповідач станом
на 04.09.2013 року має заборгованість 35048,34
грн., яку позивач просить стягнути.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 09 грудня
2013 року відмовлено ПАТ КБ «Приватбанк»
у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«Приватбанк» просить рішення суду
скасувати як ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, та ухвалити нове рішення, яким
позовні вимоги банку задовольнити в
повному обсязі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та
заявлених вимог, апеляційний суд
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню, рішення суду - скасуванню,
з ухваленням нового рішення, згідно п.п.
3, 4 ст. 309 ЦПК України з наступних
підстав.

Відмовляючи ПАТ КБ «Приватбанк» у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що банк
пропустив строк для звернення до суду
за захистом своїх прав, передбачений
ст. 257 ЦК України.

Між тим з такими висновками суду
погодитися не можна з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 ст. 259 ЦК України передбачено
можливість зміни строку позовної
давності за домовленістю сторін.

Згідно з умовами кредитного договору
його складовою є Умови надання
споживчого кредиту фізичним особам
("Розстрочка") (Стандарт). Пунктом 5.5 цих
Умов позовну давність за вимогами про
стягнення заборгованості за кредитом,
процентів за користування ним, пені,
штрафу сторонам встановлено
тривалістю п'ять років, що відповідає ч.
1 ст. 259 ЦК України /а.с. 8, 13/.

Згідно умов укладеного договору №
DNХRRX62680003 від 12.03.2008 року ОСОБА_2 отримав
кредит в розмірі 6000 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 12% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом на строк 24
місяці - з 12.03.2008 року по 12.03.2010 року
включно.

З позовом банк звернувся 19 вересня 2013
року, тобто через три року і шість
місяців, в межах позовної давності -
п'ять років.

Суд першої інстанції не звернув на
зазначені обставини та вимоги
законодавства, тому рішення суду
підлягає скасуванню, з ухваленням
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Згідно статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач ОСОБА_2, як позичальник, свої
зобов'язання за кредитним договором
щодо повернення кредиту не виконує.

Право кредитора, в даному випадку,
вимагати від боржника повернення
кредиту, передбачене ст.1050 ЦК України.

Згідно розрахунку заборгованість за
кредитним договором № ОМХШІХ62680003 від 12
березня 2008 року в розмірі 35048,34 грн., яка
складається: 2025,36 грн. - заборгованість
за кредитом; 280,26 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1517,22 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 29080,34 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1645,16 грн. - штраф
(процента складова) /а.с. 4-6/.

Отже, колегія суддів вважає, що
зазначена заборгованість підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Разом з тим колегія суддів вважає, що
розмір пені підлягає зменшенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Враховуючи, що розмір пені значно
перевищує розмір боргу, відповідач не
має постійного заробітку, намагався
сплачувати кредит, тому колегія суддів
прийшла до висновку про можливість
зменшення загального розміру пені до
2500 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, рішення суду першої
інстанції - скасуванню, з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України,
апеляційний суд, -

вирішив:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ "Приватбанк"
задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду
Дніпропетровської області від 09 грудня
2013 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ
"Приватбанк" заборгованість за
кредитним договором № ОМХШІХ62680003 від 12
березня 2008 року в розмірі 8468 грн., яка
складається: 2025,36 грн. - заборгованість
за кредитом; 280,26 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом;
1517,22 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом; 2500 грн. -
пеня за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф
(фіксована частина); 1645,16 грн. - штраф
(процента складова)., та судові витрати
в розмірі 350,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

СУДДІ: