Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/7477/2014
інстанції - Букіна О.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Іванченка М.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Онищенко О.С.

розглянула в судовому засіданні справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 25 березня 2014 року в справі
за позовом ОСОБА_2 до Приватного
акціонерного товариства «Український
інститут із проектування та розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Діпрозв'язок» про
визнання незаконним наказу про
поновлення на роботі, зобов'язання
вчинити дії по фактичному поновленню
на роботі, визнання незаконним
попередження про наступне вивільнення,
визнання незаконним перерви у
трудовому стажі та зобов'язання
поновити безперервний стаж,
зобов'язання видати дублікат трудової
книжки, стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення моральної
шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб,
які беруть участь в справі, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ПАТ «Український інститут із
проектування та розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Діпрозв'язок» про
визнання незаконним наказу про
поновлення на роботі, зобов'язання
вчинити дії по фактичному поновленню
на роботі, визнання незаконним
попередження про наступне вивільнення,
визнання незаконним перерви у
трудовому стажі та зобов'язання
поновити безперервний стаж,
зобов'язання видати дублікат трудової
книжки, стягнення заборгованості по
заробітній платі, стягнення моральної
шкоди.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2
просить скасувати рішення суду,
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити позов. Вважає, що рішення
суду першої інстанції є незаконним,
необґрунтованим, не відповідає
обставинам справи, нормам
матеріального та процесуального права.
Зазначає те, що судом першої інстанції
невірно встановлено факт завершення
процедури поновлення позивача на
роботі, не досліджено факт підробки
відповідачем документів, а саме наказу,
в якому відділ енергоспоруд відповідач
назвав відділом новітніх технологій, у
той час, як штатний розпис, що діяв на
час поновлення, підтверджує, що це два
незалежних один від одного відділи.
Також є необґрунтованими висновки
суду, що позивач погодилася з наказом №
54 від 22 лютого 2013 року «Про поновлення».
Посилається на те, що судом не було
взято до уваги те, що дані обставини
призвели до погіршення здоров'я
позивача, також психічних розладів, про
що свідчать висновкимедпрацівників,
долучені до матеріалів справи.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

Рішенням Солом'янського районного суду
М.Києва від 21 лютого 2013 року позивача
було поновлено на роботі на посаді
інженера-проектувальника 1 категорії
відділу енергоспоруд ВАТ «Діпрозв'язок
з 18 червня 2012 року, стягнуто з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу та моральну шкоду.

На виконання рішення суду відповідачем
видано наказ №54/к від 22 лютого 2013 року,
яким позивача поновлено на роботі на
посаді інженера-проектувальника 1
категорії відділу енергоспоруд
(теперішня назва - новітніх технологій)
з 18 червня 2012 року.

З даним наказом позивач ознайомилась 10
квітня 2013 року, з ним погодилась.

Встановлено, що за штатним розписом
відповідача на час поновлення позивача
на роботі, у відповідача була в
наявності лише одна вакансія інженера
проектувальника першої категорії, а
тому наказом за №38від 21 лютого 2013 року
у відділ новітніх технологій №05 було
введено посаду
інженера-проектувальника 1 категорії у
кількості 1 штатна одиниця з посадовим
окладом 2 581 грн. на місяць з 22 лютого 2013
року, на яку було поновлено позивача
(а.с. 98).

Після поновлення на роботі позивач
виконувала покладені на неї обов'язки
згідно займаної посади в іншому
структурному підрозділі - відділі
новітніх технологій на тому ж
підприємстві, у межах спеціальності,
кваліфікації та посади, обумовленої
трудовим договором.

Доказів того, що позивачу
протипоказана за станом здоров'я
обіймана посада у вказаному відділі, не
надано.

30 жовтня 2013 року позивачу в порядку,
передбаченому чинним законодавством,
було вручено повідомлення про
скорочення штату працівників із
наступним їх звільненням, в тому числі
і посади позивача

Наказом № 13/к від 22 січня 2014 року
позивача звільнено з посади інженера
проектувальника 1 категорії відділу
новітніх технологій №05 , у зв'язку із
скороченням штату, за п. 1 ст.40 КЗпП
України, з 22 січня 2014 року ( а.с. 108).

У день звільнення 22 січня 2014 року
відповідач провів з позивачем повний
розрахунок, виплативши у повному
обсязі.

Звільнення з роботи позивачем
оскаржується в судовому порядку.

З вимогою видати дублікат трудової
книжки без записів про незаконні
звільнення позивач до відповідача не
зверталась.

26 грудня 2013 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з даним позовом, з урахуванням
уточнень позовних вимог просила:

- визнати незаконним наказ №54/к від 22
лютого 2013 року «про поновлення на
роботі» ОСОБА_2;

- зобов'язати відповідача фактично
поновити позивача на посаду
інженера-проектувальника 1 категорії
енергоспоруд та у відділ енергоспоруд
№55, надати відповідні доручення,
згідно п.2 посадової інструкції
(завдання та обов'язки)
інженера-проектувальника 1к. і
довідника кваліфікаційних
характеристик професій працівників
випуску №64, та обладнати її робоче
місце основним технічним засобом для
виконання проектної документації -
ПЕОМ (персональна
електронно-обчислювальна машина), яке
було обладнане таким чином до
звільнення;

-стягнути з відповідача 3% річних за
прострочення виплат заробітної плати
за період з 01 липня 2013 року по 31 грудня
2013 року та сплатити збитки, завдані
інфляцією за кожний місяць
заборгованості виплат відповідно до
ст. 625 ЦК України;

-визнати незаконним Попередження про
наступне вивільнення від 30 жовтня
2013року;

-визнати незаконною перерву
відповідачем трудового стажу позивача
з 8 грудня 2011року по 18 червня 2012р року,
зобов'язати відповідача поновити
безперервний стаж роботи позивача
згідно чинного законодавства;

-зобов'язати відповідача видати
дублікат трудової книжки без записів
про звільнення;

-стягнути з відповідача моральну шкоду
в розмірі 50 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог
посилалась на те, що рішенням
Солом'янського районного суду м. Києва
від 21 лютого 2013 року її було поновлено
на роботі на посаді
інженера-проектувальника 1 категорії
ВАТ «Діпрозв'язок» з 18 червня 2012 року.
На виконання якого 22 лютого 2013 року
відповідачем видано наказ №54 к, яким
позивача поновлено на роботі на посаді
інженера-проектувальника 1 категорії
відділу енергоспоруд з 18 червня 2012
року.Проте фактичного поновлення її на
посаді не відбулося, оскільки її
поновили у відділі новітніх
технологій, який згідно штатного
розпису, що діяв на той час, є відмінним
від відділу енергоспоруд чим
відповідач свідомо ввів її в оману,
запевнивши, що відділ енергоспоруд
змінив назву на відділ новітніх
технологій. Про вказані порушення
своїх прав вона дізналася в жовтні 2013
року, отримавши попередження про
майбутнє скорочення штату, в т.ч. і її
посади у відділі новітніх технологій.
Крім того, після поновлення на роботі,
відповідач не надав позивачу
комп'ютера - основного технічного
засобу проектувальника, не надав
проектних робіт. Відповідачем також
було порушено її права в частині
строків виплати заробітної плати,
заборгованість по заробітній платі
було виплачено лише 22 січня 2014 року, у
зв'язку з чим просила стягнути з
відповідача 3% річних та індекс
інфляції за прострочення виконання
грошового зобов'язання в порядку ст.. 625
ЦК України за період з 01 липня - 31 грудня
2013 року, що становить 280,66 грн. (а.с. 106).

Попередження про наступне вивільнення
від 30 жовтня 2013 року просила визнати
незаконним з тих підстав, що не було
враховане переважне право позивача на
залишення на роботі згідно ст. 42 КЗпП
України, а також з тих підстав, що вона
ніколи не працювала у відділ новітніх
технологій, а тому не може бути
скорочена з даного відділу.

Посилалась на те, що з листа
відповідача за №1592/02 від 14 листопада 2013
року вона дізналась, що відповідач не
зарахував їй безперервний стаж за
півроку, у зв'язку з чим просила визнати
незаконним перерву відповідачем
трудового стажу позивача, зобов'язати
відповідача поновити безперервний
стаж роботи позивача.

Зазначала, що з вини відповідача її
було неодноразово незаконно звільнено
з займаної посади, а тому вона має право
вимагати дублікат трудової книжки без
внесення записів про її незаконні
звільнення. Вважаючи, що при її
можливому зверненні відповідач
відмовить у видачі дубліката трудової
книжки, просила суд зобов'язати
відповідача на вимогу позивача видати
дублікат трудової книжки без внесення
до неї записів про звільнення згідно
п.2.10 "Інструкції про порядок ведення
трудових книжок працівників"
затвердженої наказом Міністерства
праці України №58 від 09.07.1993р.

Обґрунтовуючи вимоги про
відшкодування моральної шкоди,
вказувала, що внаслідок незаконних дій
відповідача на протязі 2,5 років вона
постійно перебуває у нервовому стані,
що протипоказано внаслідок наявного у
неї хронічного захворювання та
призводить до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків,
вимагає додаткових зусиль для
організації свого життя.

Відповідач позов не визнав, посилався
на те, що позивачем пропущено строк на
звернення до суду з даним позовом,
передбачений ст.233 КЗпП України, без
поважних причин. Представник
відповідача надав пояснення про те, що
22 лютого 2013 року на виконання рішення
суду наказом №54/к позивач була
поновлена на посаді
інженера-проектувальника 1 категорії
відділу енергоспоруд товариства, їй
виплачений середній заробіток за час
вимушеного прогулу в межах платежу за
один місяць в розмірі одного
посадового окладу - 2 375,00 грн. Позивач
прийшла на роботу тільки 04 березня 2013
року, відповідно до розпорядження №11
від 04 березня 2013 року Голови правління
їй було надано робоче місце в кабінеті
406. Підстави для визнання наказу №54/к
незаконним та вчинення дій щодо
поновлення позивача на роботі
відсутні. В подальшому позивач була
звільнена за скороченням штату та
остаточно отримала розрахунок 22 січня
2014 року, тобто в день її звільнення,
отже підстави для стягнення з
відповідача 3% річних та індексу
інфляції в порядку ст. 625 ЦК України
відсутні. Вимоги про стягнення
моральної шкоди недоведені та
безпідставні.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх недоведеності та безпідставності.

Судова колегія погоджується з таким
висновком суду, вважає, що він
відповідає обставинам справи та
вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом першої інстанції невірно
встановлено факт завершення процедури
поновлення позивача на роботі, судова
колегія відхиляє, зважаючи на те, що
відповідно до наданих сторонами
доказів, судом вірно було встановлено,
що позивач наказом №54/к від 22 лютого 2013
року на виконання рішення суду була
поновлена на роботі на посаді, яку
займала до звільнення, проте в іншому
відділі, що відповідно до ст. 32 КЗпП
України не вважається переведенням, на
яке необхідно одержати згоду
працівника. Позивач була ознайомлена з
наказом про поновлення, погодилась з
ним, приступивши до роботи, працювала
до звільнення 22 січня 2014 року,
отримувала заробітну плату.

Крім того, постановою від 11 березня 2013
року державного виконавця ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві закінчене
виконавче провадження з примусового
виконання рішення суду про поновлення
позивача на роботі з підстав
фактичного виконання в повному обсязі
виконавчого документа. Дана постанова
на час розгляду справи не оскаржена
позивачем, не визнана незаконною та не
скасована (а. с. 61).

В апеляційній скарзі позивач
посилається також на те, що суд не
дослідив «факт підробки» відповідачем
документів - наказу №54/к, за що
передбачена кримінальна
відповідальність, проте зазначене
питання не може бути розглянуте в
порядку цивільного судочинства, а
доказів на підтвердження даного факту -
відповідних постанов слідчих органів,
вироку суду позивачем не надавалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що
незаконні дії відповідача призвели до
погіршення здоров'я позивача та
психічних розладів, що є підставою для
стягнення з відповідача на користь
позивача моральної шкоди, є
необґрунтованими, оскільки судом не
встановлено порушень відповідачем
прав позивача в період з поновлення на
роботі 22 лютого 2013 року до звільнення у
січні 2014 року, а надані позивачем
медичні довідки про стан здоров'я не
свідчать про те, що стан здоров'я
позивача погіршився внаслідок дій
відповідача.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 25 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня

проголошення шляхом подачі касаційної
скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:
Судді: