Справа № 351/1141/14-ц
Номер провадження №2/351/589/14
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року
м. Снятин

Снятинський районний суд
Івано-Франківської області

в складі:головуючого судді -
Боднарука М.В. ,

секретаря -
Лакуста М.З.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд
дитини за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
надання дозволу на виїзд дитини за межі
України. Позовні вимоги мотивувала тим,
що з відповідачем по справі перебувала
зареєстрованому шлюбі. За час
спільного проживання у сторін
народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Рішенням Снятинського районного суду
від 17 грудня 2013 року шлюб між сторонами
розірвано, стягнуто з відповідача
аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року нар., дочку залишено
проживати з позивачкою. Остання
виїхала на заробітки в Італію, а дочка
залишилась проживати з відповідачем.
Який ніде не працював і фактично вона
утримувала не тільки дочку, але і його і
тому відповідач не давав дозволу на
виїзд дитини, яка у такому віці,що
потребує виховання матері.

Рішенням Снятинського районного
суду від 16 квітня 2013 року було дано
тимчасовий дозвіл на виїзд дочки за
кордон в Італійську республіку. Дочка
виявила бажання залишитись постійно
проживати з позивачкою, вона вчиться у
школі, має друзів, однак вона на
канікули хоче приїхати на Україну але
без згоди батька дитини не може вільно
перетинати кордон. Відповідач
погрожує, що більше дочку не відпустить
на Україну. Відмова відповідача
надати дозвіл на виїзд дитини за межі
України не відповідає інтересам дитини
унеможливлює в'їзд дитини на Україну та
безперешкодний виїзд дитини з України,
що порушує права дитини. Позивачка має
намір у 2014 р. разом з дитиною приїхати
у відпустку на Україну, однак без
рішення суду дитина не може
повернутись на Україну без згоди
батька або рішення суду. Батько дитини
повідомив, що він такої згоди не дасть,
а рішення суду за 2013 р. про тимчасовий
виїзд не дає підстав пересікати кордон
України постійно в будь-який час, а
оскільки позивачка з дитиною постійно
проживає в Італії то їй потрібний
дозвіл на виїзд за межі України з
дитиною на постійне місце проживання, а
тому позивачка вимушена звернутися до
суду із даним позовом так як такі дії
відповідача суперечать інтересам
дитини .

Представник позивачки в судове
засідання не з'явилася, однак подала до
суду заяву в якій просила позов
задоволити, справу слухати за її
відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, однак подав до суду заяву в
якій зазначив, що позов визнає, просив
справу слухати за його відсутності.

З свідоцтва про народження ОСОБА_3
вбачається, що батьками останньої
записано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з рішення
Снятинського районного суду від 16.04.2013
р. слідує, що надано тимчасовий дозвіл
на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3, за
кордон в Італійську Республіку, з
рішення Снятинського районного суду
від 17.12.2013 р. слідує, що шлюб між
сторонами розірвано, дочку ОСОБА_3
залишено проживати біля матері.

Згідно вимог ст. 155 СК України
здійснення батьками своїх прав та
виконання обов'язків мають
ґрунтуватися на повазі до прав дитини
та її людської гідності. Батьківські
права не можуть здійснюватися всупереч
інтересам дитини.

Конституцією України (ст. 33)
гарантується кожному, хто на законних
підставах перебуває на території
України, свобода пересування, вільний
вибір місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком об межень, які встановлюються
законом .

Конвенція про права дитини,
прийнята 44 -ю сесією Генеральної
Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікована
Постановою Верховної Ради України від
27.02.1991 р., передбачає, що Держави -
учасниці поважають право дитини та її
батьків залишати будь - яку країну,
включаючи власну, і повертатися в свою
країну. Щодо права залишати будь - яку
країну діють лише такі обмеження, які
встановлені законом і необхідні для
охорони державної безпеки,
громадського порядку, здоров'я чи
моралі населення, або прав і свобод
інших осіб і сумісні з визнаними в цій
Конвенції іншими правами.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про охорону
дитинства", батьківське право не може
здійснюватись всупереч інтересам
дитини, які зобов'язані виховувати
дітей, піклуватися про їх здоров'я,
фізичний, духовний та моральний
розвиток.

У відповідності з ч.2 ст.4 Закону України
"Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України" за
відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

За таких обставин, з урахуванням
інтересів малолітньої дитини, суд
приходить до висновку, що відмова
відповідача в наданні дозволу на виїзд
дитини за кордон суперечить інтересам
дитини, а тому суд вважає за доцільне
надати постійний дозвіл на виїзд за
межі України, неповнолітній дитині
ОСОБА_3 разом із матір'ю ОСОБА_1

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 150, 154, 155 СК України, ст.ст. 213-215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Надати постійний дозвіл на виїзд за
межі України неповнолітній ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір'ю ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Івано-Франківської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення через Снятинський
районний суд. У разі відсутності
сторін, під час проголошення судового
рішення подається апеляційна скарга
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Головуючий:підпис

В.о. Голови Снятинського
районного суду
Боднарук М.В.