Справа № 1327/2-269/11
Головуючий у 1 інстанції: Жураковський
Провадження № 22-ц/783/3835/14
Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду Львівської області у
складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Брикайло М.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2
та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діє
в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5,
на рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 20 червня 2013
у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до
ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановила:

рішенням Червоноградського міського
суду Львівської області від 20 червня 2013
року у задоволені вказаних вище вимог
відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4, яка
діє в своїх інтересах та інтересах
ОСОБА_5, просить рішення скасувати й
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги. посилаючись на те,
що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим, ухваленим в порушення
норм матеріального та процесуального
права. Так, зокрема, апелянт зазначає,
що судом не вирішені всі її вимоги,а
саме щодо стягнення 3% річних та
процентів за користування
відповідачем грошовими коштами у
зв'язку з їх несвоєчасним поверненням;
суд не взяв до уваги, що у виданих
довіреностях від 3.11.2009 року
передбачені повноваження відповідача
лише на продаж квартири, а щодо
повноважень на придбання іншої
квартири не зазначалося; що відповідач
придбав у свою власність квартиру,
використавши для цього 26 000 доларів США,
виручених від продажу квартири
позивачів, а решту - з коштів, знятих з
банківського рахунку та в подальшому,
не маючи на це жодних повноважень,
приступив до ремонту цієї квартири, яку
згодом продав за 39 500 доларів США, однак
грошей не повернув. Відтак, апелянт
зазначає, що відповідач не вправі був
купляти за кошти позивачів, виручених
від продажу їх квартири, іншу квартиру,
проводити у ній ремонт за гроші
позивача, а зобов'язаний був негайно
передати позивачам 26 000 доларів США,
виручених від продажу їх квартири.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 12 листопада 2013 року
апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5,
відхилено, а рішення Червоноградського
міського суду Львівської області від 20
червня 2013 року залишено без змін
(а.с.174-178 т.3).

Ухвалою вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 19 березня 2014
року касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5
задоволено. Ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 12 листопада 2013
року скасовано, а справу передано на
новий розгляд до суду апеляційної
інстанції (а.с.201-203 т.3).

Апелянти у судове засідання не
з'явилися, їх представник подав заяву
про слухання у їх відсутності та про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу на заперечення апеляційної
скарги, вивчивши матеріали та
обставини справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до часткового
задоволення з таких підстав.

У жовтні 2010 року позивачі звернулися до
суду з указаним вище позовом,
посилаючись на те, що довіреністю від 03
листопада 2009 року вони (ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 (мати та син)) уповноважили
ОСОБА_2 продати належну їм на праві
власності квартиру АДРЕСА_2 та придбати
іншу квартиру на ім'я позивачки. Крім
того, 29 вересня 2009 року ОСОБА_4 оформила
довіреність, якою доручила відповідачу
зняти належний їй депозитний вклад в
сумі 13 400 Євро, оскільки для придбання
нової квартири могли знадобитися
додаткові кошти. Всі ці дії вони
доручили здійснити відповідачу, так як
постійно проживають в Італії і не мали
можливості здійснити їх особисто. 16
листопада 2009 року відповідач продав
належну їм квартиру за 26 тис. доларів
США. Однак, після продажу належної їм
квартири та отримання банківського
вкладу в сумі 13 430,82 Євро, відповідач
доручення не виконав, кошти їм не
повернув. Натомість, 16 листопада 2009
року він придбав квартиру на своє ім'я,
а згодом продав її. На їх письмові
вимоги повідомити про хід виконання
доручення, відповідач не реагував, а
лише 7 лютого 2011 року відповідач
повернув частину коштів в сумі 32 060
доларів США. Решта сума боргу (8 985,07
Євро) їм не повернута, тому відповідач
має відшкодувати їм 3 % річних за
порушення грошового зобов'язання та
заподіяні збитки (упущену вигоду).

Уточнивши позовні вимоги, позивачі
просили суд стягнути на їх користь з
відповідача суму боргу в сумі 8 985,07
Євро, 3 % річних в сумі 3 955 грн. 98 коп.,
упущену вигоду в сумі 9 338 грн. 92 коп., а
також понесені ними судові витрати,
посилаючись на те, що відповідач
повернув їй лише 32 060 доларів США шляхом
внесення коштів на депозитний рахунок,
відкривши такий на ім'я ОСОБА_4 під час
розгляду справи.

Відмовляючи у задоволенні позову,
районний суд виходив з того, що
позивачка з власної ініціативи, своїми
діями створювала перешкоди
відповідачу в належному виконанні
зобов'язань, які останній взяв на себе
перед нею на підставі правочину, яким
позивачка уповноважила відповідача
діяти від її імені, а частину коштів їй
повернув.

Але повністю з таким висновком колегія
суддів погодитись не може з наступних
підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства вирішив справу згідно із
законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтвердженими тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд, зокрема,
вирішує такі питання: 1) чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги і заперечення, та якими доказами
вони підтверджуються; 2) чи є інші
фактичні дані (пропущення строку
позовної давності тощо), які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження; 3) які
правовідносини сторін випливають із
встановлених обставин; 4) яка правова
норма підлягає застосуванню до цих
правовідносин; 5) чи слід позов
задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення
районного суду не відповідає.

Установлено, що 29 вересня 2009 року
ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2
користуватися та розпоряджатися
належними їй рахунками у відділенні
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» у м.
Червонограді Львівської області в
повному обсязі на свій розсуд з правом
проведення всіх банківських операцій
по рахунках, зняття грошових вкладів,
переведення грошових коштів на інші
рахунки (а.с.11 т.1).

Відповідно до довіреності, посвідченої
консулом Генерального консульства
України в Мілані Фуфальком Р.І. 03
листопада 2009 року, ОСОБА_4 уповноважила
відповідача продати за ціною та на
умовах за його розсудом належну їй
квартиру АДРЕСА_2 (а.с.5 т.1).

За довіреністю, посвідченою консулом
Генерального консульства України в
Мілані Фуфальком Р.І. 03 листопада 2009
року, ОСОБА_5 уповноважив відповідача
ОСОБА_2 продати за ціною та на умовах за
його розсудом належну йому квартиру
АДРЕСА_2, а також зняти його з
реєстраційного обліку з
вищезазначеної квартири та з
реєстрації військового та
адміністративного обліку (а.с.6 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи 04
листопада 2009 року відповідач із
депозитного рахунку позивача ОСОБА_4 у
відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», на
підставі вказаної вище довіреності,
отримав кошти в сумі 13 430,82 Євро з
депозитного рахунку позивачки (а.с.10-14
т.1).

16 листопада 2009 року позивачі як
продавці, від імені яких по вказаних
вище довіреностях діяв відповідач, та
ОСОБА_7, як покупець, уклали договір
купівлі-продажу квартири, відповідно
до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особі їх
представника ОСОБА_2 продали, а ОСОБА_7
купив квартиру АДРЕСА_2 за ціною 64 875
грн., які передані продавцям (в особі їх
представника) при підписанні цього
договору (а.с.7 т.1).

Відповідно до розписки відповідача, що
мається у матеріалах справи (а.с.141 т.1),
ОСОБА_2 за продаж вказаної вище
квартири отримав від ОСОБА_7 26 000
доларів США.

16 листопада 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_8
уклали договір купівлі-продажу
кватири, відповідно до якого ОСОБА_8
продала, а відповідач купив квартиру
АДРЕСА_1, що стверджується відповідним
договором купівлі-продажу (а.с.208 т.1).

З розписки ОСОБА_8 від 16.11.2009 року
вбачається, що продаж квартири вчинено
за 30 000 доларів США, які вона отримала
від ОСОБА_2 (а.с.142 т.1).

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 15.12.2009
року вбачається, що ОСОБА_2
зареєстрував право власності на
квартиру АДРЕСА_1 яку придбав у ОСОБА_8
на на підставі договору
купівлі-продажу від 16.11.2009 року (а.с.8, 9
т.1).

15 вересня 2010 року ОСОБА_2 продав
квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9, що
стверджується відповідним договором
купівлі-продажу (а.с.60 т.2).

Розпискою відповідача від 15.09.2010 року
стверджується те, що він отримав від
покупця за продаж вказаної вище
квартири 39 500 доларів США. (а.с.140 т.1).

Відповідно до договору № 1064 на вклад
«Динамічний» для фізичної особи від 07
лютого 2011 року ОСОБА_2 вніс на
розрахунковий рахунок позивачки
ОСОБА_4 у відкритому акціонерному
товаристві «Державний ощадний банк
України» 32 060 доларів США. (а.с.53 т.3).

Таким чином, виходячи з обставин та
матеріалів справи між сторонами
виникли правовідносини з приводу
виконання виданих довіреностей.

Так, 29 вересня 2009 року позивачка
уповноважила відповідача
користуватися та розпоряджатися
належними їй рахунками у відділенні
банку «Приватбанк» в м. Червонограді в
повному обсязі на свій розсуд з правом
проведення всіх банківських операцій
по рахунках, зняття грошових вкладів,
переведення грошових коштів на інші
рахунки, а відповідно до довіреності,
посвідченої консулом Генерального
консульства України в Мілані 03
листопада 2009 року, позивачка
уповноважила відповідача продати за
ціною та на умовах за його розсудом
належну їй вищевказану квартиру.

Відповідно до довіреності, посвідченої
консулом Генерального консульства
України в Мілані 03 листопада 2009 року,
позивач ОСОБА_5 уповноважив
відповідача продати за ціною та на
умовах за його розсудом належну йому
вищевказану квартиру (яка належала
йому та його матері на праві власності),
а також зняти його з реєстраційного
обліку з вищезазначеної квартири та з
реєстрації військового та
адміністративного обліку.

Відповідно до ст.202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є одностороннім, якщо одна
сторона бере на себе обов'язок перед
другою стороною вчинити певні дії або
утриматися від них, а друга сторона
наділяється лише правом вимоги, без
виникнення зустрічного обов'язку щодо
першої сторони.

Договір є двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

До договорів, що укладаються більш як
двома сторонами (багатосторонні
договори), застосовуються загальні
положення про договір, якщо це не
суперечить багатосторонньому
характеру цих договорів.

Договір є відплатним, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст.629 ЦК України,
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За договором доручення одна сторона
(повірений) зобов'язується вчинити від
імені та за рахунок другої сторони
(довірителя) певні юридичні дії (ч. 1
ст.1000 ЦК України).

Відповідно до ст.1003 ЦК України, у
договорі доручення або у виданій на
підставі договору довіреності мають
бути чітко визначені юридичні дії, які
належить вчинити повіреному. Дії, які
належить вчинити повіреному, мають
бути правомірними, конкретними та
здійсненними.

Таким чином, повірений зобов'язаний
вчиняти дії відповідно до змісту
даного йому доручення.

Відповідно до ст.1006 ЦК України
повірений зобов'язаний: повідомляти
довірителеві на його вимогу всі
відомості про хід виконання його
доручення; після виконання доручення
або в разі припинення договору
доручення до його виконання негайно
повернути довірителеві довіреність,
строк якої не закінчився, і надати звіт
про виконання доручення та виправдні
документи, якщо це вимагається за
умовами договору та характером
доручення; негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення.

У ч.1 ст.509 ЦК України зазначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачі звертались до відповідача
щодо повідомлення їх про хід виконання
доручень та повідомити де і в кого
перебувають кошти, куди вони витрачені
(а.с.15 т.1).

Частина 1 ст.1004 ЦК передбачає, що
повірений зобов'язаний вчиняти дії
відповідно до змісту даного йому
доручення.

Зі змісту виданих позивачами
довіреностей чітко вбачається, що вони
видані тільки для правовідносин із
питань продажу квартири та правом
проведення всіх банківських операцій
по рахунку, зняття грошового вкладу,
переведення грошових коштів на інші
рахунки і лише для цих відносин
представник був наділений правом
укладати певні правочини (договори).

Отже, вчинення представником на
підставі цих довіреностей договору
купівлі квартири на своє ім'я та
проведення в ній ремонту за кошти
позивачів є виходом представника за
межі наданих йому повноважень та
порушенням положення ч.2 ст.203 ЦК, в якій
зазначено, що особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Відтак, виходячи з того, що вимоги
позивачів зводились та зводяться до
обов'язку повіреного негайно передати
довірителеві все одержане у зв'язку з
виконанням доручення за довіреностями
від 29.09.2009 року та від 3.11.2009 року,
колегія суддів приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивачів.

З урахуванням того, що відповідач
повернув всі кошти за продаж квартири,
яка належала позивачам на праві
спільної власності, шляхом внесення
коштів в сумі 32 060 доларів США на
відкритий ним рахунок ОСОБА_4,
відповідно до договору № 1064 на вклад
«Динамічний» для фізичної особи від 07
лютого 2011 року, з відповідача підлягає
до стягнення лише частина суми, яку не
повернув відповідач із суми коштів, які
ним були зняті 04 листопада 2009 року із
депозитного рахунку позивача ОСОБА_4 у
відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 13
430,82 Євро з депозитного рахунку
позивачки. А зазначена сума становить 8
985,07 Євро, що в перерахунку на гривні на
час винесення рішення становить (1590,8265
х 8 985,07) 142 936 грн. 87 коп.

В той же час, враховуючи зміст ст.1006 ЦК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що за договором доручення у
повіреного не виникають грошові
зобов'язання і застосування ст.625 ЦК
України є в даному випадку
безпідставним, оскільки не може йтися
про невиконання повіреним грошового
зобов'язання перед довірителем. Також
колегія суддів зважаючи на припис ст.1009
ЦК України, приходить до висновку про
безпідставність вимог для
відшкодування збитків, завданих
довірителям.

А відтак, з урахуванням викладеного,
колегія суддів приходить до висновку
про відмову у задоволенні вимог
позивачам щодо стягнення з відповідача
3 % річних в сумі 3 955 грн. 98 коп. та
упущеної вигоди в сумі 9 338 грн. 92 коп.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на
користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтверджені
судові витрати. Якщо позов задоволено
частково, судові витрати присуджуються
позивачеві пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог, а
відповідачеві - пропорційно до тієї
частини позовних вимог, у задоволенні
яких позивачеві відмовлено.

Матеріалами справи підтверджується
сплата позивачами за подання позову 1 734
грн. судового збору та 120 грн. витрат на
ІТЗ розгляду справи (а.с.1, 2 т.1),
апеляційної скарги 560 грн. 29 коп. (а.с.139
т.3), касаційної скарги 760 грн. 80 коп.
(а.с.197 т.3).

Відтак, з урахуванням викладеного, з
відповідача підлягає до стягнення 1 508
грн. 70 коп. сплаченого судового збору.

Відповідно до ст.309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд вважав встановленими,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України
апеляційний суд ухвалює рішення у
випадках скасування судового рішення і
ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.3 ч.1 ст.307, п.п.2, 4
ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України,
колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського
суду Львівської області від 20 червня
2013 року скасувати й ухвалити нове
рішення, яким позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5
задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 8
985,07 Євро, що в перерахунку на гривні на
час винесення рішення становить 142 936
(сто сорок дві тисячі дев'ятсот
тридцять шість) грн. 87 коп. та 1 508 (одна
тисяча п'ятсот вісім) грн. 70 коп.
сплаченого судового збору.

В решті вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання рішенням законної сили.

Головуючий:
Бакус В.Я.

Судді:
Гірник Т.А.

Левик Я.А.