Справа № 199/4926/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2014 року
Амур-Нижньодніпровський районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Якименко Л.Г.

при секретарі
Грицай А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Відділ опіки та піклування
Амур-Нижньодніпровської районної у м.
Дніпропетровську ради, про надання
дозволу на виїзд за межі України дитини
без згоди другого з батьків, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
позовом до відповідача про надання
дозволу на виїзд за межі України її
малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
без згоди батька ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог
посилалась на те, що вона з 10.10.2009 року
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем ОСОБА_2, який був
розірваний рішенням суду від 02.04.2012
року. Від даного шлюбу сторони мають
неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З моменту припинення фактичних шлюбних
відносин, а саме з червня 2010 року,
малолітній син ОСОБА_3 мешкає разом з
матір'ю та знаходиться на її утриманні
та вихованні.

Також позивачка послалась на те, що
після розірвання шлюбу відповідач
перестав цікавитись життям сина, не
приймає ніякої участі у його вихованні,
аліменти не сплачує. Окрім того,
позивачка зазначила, що на
сьогоднішній день вона має можливість
разом із сином виїхати за межі України
в Туреччину на відпочинок, але
відповідач відмовляється звертатись
до нотаріальної контори з метою
належного оформлення дозволу на виїзд
дитини. Даний відпочинок, на думку
позивачки, ніяким чином не зашкодить
дитині, а навпаки розширить його
кругозір та сприятиме оздоровленню.

У судове засідання позивачка не
з'явилась, надала суду письмову заяву,
якою позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду письмову заяву,
якою проти позову не заперечував.

Представник третьої особи в
судове засідання не з'явився причин
неявки суду не повідомив, про день
слухання справи повідомлявся належним
чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_1 з 10.10.2009 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з відповідачем
ОСОБА_2, який був розірваний рішенням
суду від 02.04.2012 року. Від шлюбу сторони
мають неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З моменту припинення фактичних шлюбних
відносин, а саме з червня 2010 року,
малолітній син ОСОБА_3 мешкає разом з
матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її
утриманні та вихованні.

На даний час позивачка має намір
виїхати разом із сином ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України з 20.08.2014
року по 31.08.2014 року до Туреччини.
Відповідач у добровільному порядку не
надає дозвіл на виїзд з України ОСОБА_3
та не звернувся до нотаріальної
контори для оформлення відповідного
дозволу.

У відповідності до статті 51
Конституції України турбота про дітей,
їх виховання є рівним правом і
обов'язком батьків.

Принцип загальної рівності
відповідальності обох батьків за
виховання дитини закріплений і в
нормах міжнародного права.

Конвенцією про права дитини,
стаття 18, проголошено, що батьки несуть
основну відповідальність за виховання
і розвиток дитини. Рівності прав і
обов'язків батьків стосовно дітей
необхідно дотримуватись незалежно від
наявності або відсутності шлюбу між
ними.

Відповідно до статті 8 СК України,
якщо особисті немайнові та майнові
відносини між подружжям, батьками та
дітьми, іншими членами сім'ї та
родичами не врегульовані цим Кодексом,
вони регулюються відповідними нормами
Цивільного кодексу України, якщо це не
суперечить суті сімейних відносин.

Особисте немайнове право - право
на свободу пересування фізичної особи,
закріплено у статті 313

У відповідності до п. 2 ст. 4 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в України громадян України» у
разі відсутності згоди одного з
батьків, виїзд неповнолітнього
громадянина України за кордон може
бути дозволено на підставі рішення
суду.

Правилами перетинання державного
кордону, затвердженими постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 р. № 57 (в редакції від 25.08.2010 року № 724)
передбачено, що виїзд за межі України
громадян, які не досягли 16-річного віку,
у супроводі одного з батьків
здійснюється у разі пред'явлення
рішення суду про надання дозволу на
виїзд за межі України без згоди
супроводу другого з батьків.

При таких обставинах суд вважає надати
дозвіл матері ОСОБА_1 на тимчасовий
виїзд неповнолітньої дитини, ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України з 20.08.2014
року по 31.08.2014 року до Туреччини без
згоди батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 8, 19, 41, 51, 124 Конституції України,
ст. 15, 16, 313 ЦК України, ст. 8 СК України,
ст. ст. 4, 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Надати дозвіл матері ОСОБА_1 на
тимчасовий виїзд неповнолітньої
дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі
України з 20.08.2014 року по 31.08.2014 року до
Туреччини без згоди батька - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2,

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. У разі якщо
рішення було постановлено без участі
особи, яка його оскаржує, апеляційна
скарга подається з дня отримання копії
рішення.

Суддя