АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 212/586/14-Ц 22-ц/774/1449/К/14
Справа № 212/586/14-ц
Провадження 22ц/774/1449/К/14
Доповідач Барильська
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є.,
Михайлів Л.В.,

при секретарі: Булах К.А.

за участю: позивача ОСОБА_2;

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі апеляційну
скаргу ОСОБА_4, яка діє за довіреністю в
інтересах ОСОБА_5 на рішення Жовтневого
районного суду м.Кривого Рогу від 14
травня 2014 року по цивільній справі за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про
відшкодування моральної та
матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5
та просили суд стягнути з відповідача
на їх користь 1802 грн. матеріальної
шкоди та 2000 грн. моральної шкоди, а
також судові витрати по справі.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 зазначили, що вони є власниками
квартири АДРЕСА_1, яка розташована на 8
поверсі дев'ятиповерхового будинку.
Поруч з їх квартирою розташована
квартира 123, в якій проживає відповідач.
04.06.1998 року ЖКК № 31 надало ОСОБА_6 згоду
на побудову перегородки тамбуру їх
квартири. Позивачами був здійснений
технічний проект побудови перегородки,
згідно якого двері перегородки мали
відкриватися всередину перегородки з
метою виключення перешкод відкриття
дверей квартири 123. Після побудови
перегородки у 1998 році ніяких
конфліктів з відповідачем у них не
було. 26.12.2013 року відповідач по справі
ОСОБА_5, самовільно без згоди позивачів
розібрав перегородку, чим причинив їм
матеріальну шкоду у сумі 1802 грн. та
моральну шкоду у розмірі 2000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду
м.Кривого Рогу від 14 травня 2014 року
позов ОСОБА_6 та ОСОБА_2 задоволено
частково.

Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 у відшкодування
матеріальної шкоди 1802 грн. та 500 грн.
витрат на правову допомогу. В іншій
частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення суду скасувати та
ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та
ОСОБА_2

Зокрема, апелянт посилається на те, що
судом першої інстанції не взято до
уваги, що на момент придбання
відповідачем своєї квартири, яка
розташована поруч з квартирою
позивачів, спірна перегородка вже
існувала, однак її було прибудовано без
належних документів. Зазначена
перегородка спричиняє незручності для
пересування для відповідача ОСОБА_5,
який є інвалідом першої групи та
пересувається на інвалідному візку.

Крім того, апелянт зазначила, що судом
залишено поза увагою, що спірна
перегородка була демонтована третіми
особами на прохання відповідача тільки
частково, все інше демонтували
працівники ТОВ «УЮТ - 2011», оскільки як
позивачам, так і відповідачу надходили
їх приписи про обов'язкове
демонтування самовільної перегородки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги і заявлених
позовних вимог, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповіднодо
свідоцтва № ж835 від 22.08.2006 року,
квартира АДРЕСА_1 належить на праві
власності ОСОБА_6, ОСОБА_2, та
неповнолітнім ОСОБА_2 та ОСОБА_7

На підставі заяви позивача ОСОБА_6 до
начальника ЖКК-31 про надання дозволу на
забудову половини перегородки до
квартири 124, у зв'язку з утепленням, на
яку начальник ЖКК-31 дав згоду, головним
інженером ОСОБА_8 був зроблений
технічний проект, яким передбачено що
двері перегородки мають відкриватися у
всередину перегородки з метою
виключення перешкод відкриття дверей
квартири 123, що було зроблено
відповідно до плану проекту.

У 1998 році перегородка була побудована.

Відповідно до висновку ЖЄО № 15827 від
26.12.2013 року за зверненням ОСОБА_2,
встановлено, що 26 грудня 2013 року о 10-30
годині гр. ОСОБА_5 самовільно без її
згоди розібрав перегородку біля
квартири АДРЕСА_1, чим завдав
матеріального збитку.

Згідно звіту про оцінку вартості
майнового збитку, встановлено, що
ринкова вартість майнової шкоди,
спричиненого власникам пошкодженої
цеглової перегородки тамбура квартири
АДРЕСА_1, складає 1802 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог суд першої
інстанції виходив з того, що діями
відповідача позивачам завдано
матеріальну шкоду, яку відповідач має
відшкодувати відповідно до вимог ст. 1166
ЦК України.

Однак, колегія суддів не може
погодитись з зазначеним висновком суду
з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 382 ЦК України,
передбачено, що власникам квартири у
дво - або багатоквартирному будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині будинку, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Частиною 2 ст. 383 Цивільного кодексу
України передбачено, що власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Він має право вчиняти
щодо свого майна будь-які дії, які не
суперечать закону.

Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу
України переобладнання і
перепланування жилого будинку
(квартири), що належить громадянинові
на праві приватної власності,
проводяться з дозволу виконавчого
комітету місцевої Ради.

Як убачається із матеріалів справи на
забудову перегородки у квартирі
позивачів ними отримано лише згоду ЖКК
31, дозвіл виконавчого комітету
місцевої Ради на забудову перегородки
не надавався, таким чином позивачами,
відповідно до вимог наведених вище
правових норм, здійснено самовільну
забудову половини перегородки до
квартири АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 386 ЦК України
власник, який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутись до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його права, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню. Власник, права якого
порушені, має право на відшкодування
завданої йому майнової та моральної
шкоди.

З вище наведеного слідує, що позивачі, в
установленному законом порядку, не є
власниками цеглової перегородки
тамбура квартири АДРЕСА_1, тому й
вимагати відшкодування вартості
майнового збитку, який спичинений
демонтажем вказаного тамбуру, правових
підстав в них немає, а питання про
стягнення вартості будівельних
матеріалів позивачами не ставилось,
такого позову не було заявлено.

У зв'язку із чим, висновок суду щодо
наявності правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивачів матеріальної шкоди в сумі 1802
грн. є помилковим.

Так як позовні вимоги не підлягають
задоволенню, на підставі ст. 88 ЦПК
України не підлягає стягненню з
відповідача на користь позивачів
витрати на правову допомогу в сумі 500
грн.

Рішення суду в частині відмови у
задоволенні позову про стягнення
моральної шкоди сторонами не
оскаржено.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду не відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, висновки суду не
відповідають обставинам справи, у
зв'язку з чим, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення
суду-скасуванню, з ухваленням нового
рішення, відповідно до вимог п.п.3,4 ч.1
ст. 309 ЦПК України, про відмову у
задоволенні позову в частині
задоволення позову про відшкодування
матеріальної шкоди та витрат на
правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ст.309, 313, 314,
316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в
інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 14 травня 2014 року в
частині задоволення позову про
відшкодування матеріальної шкоди
скасувати та ухвалити в цій частині
нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_2
про відшкодування матеріальної шкоди
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржено до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: