Провадження № 2/734/127/14
Справа
№ 734/387/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2014 року

Козелецький районний суд
Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Анохіна А.М.,

при секретарі - Новік Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Козелець
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Сираївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, рішення виконкому
сільської ради про оформлення права
приватної власності на житловий
будинок, -

в с т а н о в и в :

29 січня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до виконавчого комітету
Сираївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, рішення виконкому
сільської ради про оформлення права
приватної власності на житловий
будинок.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим,
що згідно свідоцтва САВ № 906436 від 26
червня 2010 року, виданого виконавчим
комітетом Сираївської сільської ради
на підставі рішення № 22 від 25 травня 2010
року про оформлення приватної
власності на житловий будинок за
ОСОБА_2, було зареєстровано право
власності на житловий будинок з
господарськими будівлями і спорудами
АДРЕСА_1. В житловому будинку АДРЕСА_1
проживала та була зареєстрована мати
позивача ОСОБА_2, до часу своєї смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1. Із середини січня 2009 року
позивач почав проживати в цьому
будинку, де була зареєстрована мати. За
згодою матері ОСОБА_2, з цього часу
позивачем було здійснено капітальний
ремонт будинку, його планування та
збудовано прибудову. Таким чином
вартість цього майна значно зросла за
рахунок трудових зусиль та особистих
коштів позивача, як члена сім'ї під час
спільного проживання з матір'ю. Не
зважаючи на це до виконавчого комітету
Сираївської сільської ради була подана
заява про оформлення права власності
лише на ОСОБА_2 Рішенням виконавчого
комітету Сираївської сільської ради №
22 від 25.05.2010 року було оформлено право
власності на спірний будинок за ОСОБА_2
в цілому та видано їй відповідне
свідоцтво про право власності. Але
подана ОСОБА_2 заява про оформлення
права власності особисто нею не
подавалася і не підписувалася. Також ці
дії не вчинялися її представником із
відповідними повноваженнями. Ці
обставини підтверджуються тим, що у неї
була хвороба пов'язана із втратою зору.
На час подання заяви до виконавчого
комітету за таких обставин не могла
дійти до сільської ради та її
підписати.

Позивач вважає рішення виконавчого
комітету Сираївської сільської ради №
22 від 25.05.2010 року про оформлення права
приватної власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 недійсним, а
тому недійсне і свідоцтво про право
власності на нерухоме майно САВ № 906436
від 26.06.2010 року, яке видане на підставі
вищевказаного рішення.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надавши до суду заяву про
розгляд справи без участі відповідача.

Дослідивши всі обставини справи, суд
дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що
відповідно до рішення виконавчого
комітету Сираївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області № 22 від 25.05.2010 року вирішено
оформити право приватної власності з
послідуючою видачею свідоцтва про
право власності на житловий будинок з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_1 в цілому ( а.с. 32).

Згідно свідоцтва про право приватної
власності на нерухоме майно від 26.06.2010
року, виданого виконкомом Сираївської
сільської ради Козелецького району
Чернігівської області на підставі
рішення виконавчого комітету
Сираївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області № 22 від 25.05.2010 року, ОСОБА_2 є
власником житлового будинку з
надвірними будівлями в АДРЕСА_1, в
цілій частині (а.с. 71).

Судом встановлено, що відповідно до
довідки № 575 від 11.10.2012 виданої
виконкомом Сираївської сільської ради,
позивач ОСОБА_1 проживав без реєстрації
з січня 2009 року по теперішній час в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.
З моменту проживання вів спільне
господарство зі своєю матір'ю ОСОБА_2,
обробляв земельну ділянку (а.с. 9).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

За правилами ст. 328 ЦК право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

У відповідності до п. 6.1 Тимчасового
положення про порядок реєстрації прав
власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року за №7/5,
встановлено, що оформлення права
власності на об'єкти нерухомого майна
провадиться з видачею свідоцтва про
право власності фізичним особам та
юридичним особам на новозбудовані,
перебудовані або реконструйовані
об'єкти нерухомого майна за наявності
акта про право власності на землю або
рішення про відведення земельної
ділянки для цієї мети та за наявності
документа, що відповідно до вимог
законодавства засвідчує відповідність
закінченого будівництвом об'єкта
проектній документації, державним
будівельним нормам, стандартам і
правилам.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 368 ЦП України
спільна власність двох або більше осіб
без визначення часток кожного з них у
праві власності є спільною сумісною
власністю. Майно, набуте в результаті
спільної праці та за спільні грошові
кошти членів сім'ї, є їхньою спільною
сумісною власністю, якщо інше не
встановлено договором, укладеним в
письмовій формі.

П. 5 Постанови Пленуму Верховного суду
України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про
судову практику у справах за позовами
про захист права приватної власності»
передбачено, що розглядаючи позови,
пов'язані з спільною власністю
громадян, суди повинні виходити з того,
що відповідно до чинного законодавства
спільною сумісною власністю є: майно,
нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16
Закону «Про власність», ст. 22 Кодексу
про шлюбу та сім'ю України (2006-07); майно,
придбане внаслідок спільної праці
членів сім'ї. Частка учасника спільної
сумісної власності визначається при
поділі майна, виділі частки з спільного
майна, зверненні стягнення на майно
учасника спільної власності за його
боргами, відкритті після нього
спадщини. Оскільки праця є основною
створення і примноження власності
громадян, розмір частки учасника
спільної сумісної власності
визначається ступенем його трудової
участі, якщо інше не випливає із
законодавства України.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає,
що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 слід
задовольнити та визнати недійсним
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно, рішення виконкому
сільської ради про оформлення права
приватної власності на житловий
будинок.

Враховуючи викладене і керуючись ст.
ст. 15, 16, 328, 368 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209,
212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого
комітету Сираївської сільської ради
Козелецького району Чернігівської
області про визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно, рішення виконкому
сільської ради про оформлення права
приватної власності на житловий
будинок - задовольнити.

Визнати недійсним рішення
Виконавчого комітету Сираївської
сільської ради № 22 від 25 травня 2010 року
про оформлення права власності в
цілому на житловий будинок АДРЕСА_1 за
ОСОБА_2.

Визнати недійсним дублікат свідоцтва
про право власності № 1 Виконавчого
комітету Сираївської сільської ради
від 14 листопада 2012 року, виданий взамін
втраченого свідоцтва про право
власності САВ № 906436 від 26 червня 2010
року.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через Козелецький
районний суд до апеляційного суду
Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду

Чернігівської області

Анохін А.М.