Провадження по справі № 2-п/752/89/14
У Х В А Л А

24.07.2014 року розглянувши у відкритому
судовому засіданні заяву відповідача
ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк"
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Голосіївського
районного суду м. Києва перебувала
цивільна справа за позовом Публічного
акціонерного товариства "Кредобанк"
до ОСОБА_1 про стягнення боргу за
кредитним договором, по якій заочним
рішенням від 30.09.2013 року позовні вимоги
задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду
відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву
про перегляд заочного рішення,
мотивуючи її тим, що жодних повідомлень
від суду про дату та час судового
розгляду справи йому не надходило, а
про наявність рішення він дізнався від
державного виконавця після відкриття
виконавчого провадження. Вказує, що в
зв'язку з таким, був позбавлений
можливості заперечувати проти позову
та надавати пояснення по суті справи,
що призвело до винесення неправильного
рішення.

В судове засідання заявник не з'явився,
про час та місце розгляду заяви
повідомлявся належним чином.

Позивач в судове засідання свого
представника не направив, проте
надіслав на адресу суду заперечення,
відповідно до яких вказує, що вважає
заяву такою, яка не підлягає
задоволенню, оскільки, як вбачається з
матеріалів справи, суд повідомляв
відповідач про дату та час судового
розгляду за всіма наявними в
матеріалах адресами. Крім того,
заявником не зазначено в заяві про
наявність суттєвих обставин, які мають
істотне значення для вирішення справи.

Дослідивши заяву та заперечення на неї,
повно та всебічно з'ясувавши обставини,
на які посилається заявник, як на
підставу перегляду заочного рішення,
суд дійшов висновку, що заява не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне
рішення підлягає скасуванню, якщо
судом буде встановлено, що відповідач
не з'явився в судове засідання та не
повідомив про причини неявки з
поважних причин і докази, на які він
посилається, мають істотне значення
для правильного вирішення справи.

Тобто заочне рішення підлягає
скасуванню за наявності двох умов
разом:

1) якщо судом буде встановлено, що
відповідач, тобто заявник, не з'явився у
судове засідання та не повідомив про
причини неявки з поважних причин;

2) докази, на які посилається відповідач
(заявник у цьому провадженні) мають
істотне значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України,
сторони, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права і виконувати
процесуальні обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані повідомляти суд про
причини неявки у судове засідання. У
разі неповідомлення про причини неявки
вважається, що сторони та інші особи,
які беруть участь у справі, не з'явилися
в судове засідання без поважних причин.

Розглядаючи першу умову для скасування
заочного рішення судом встановлено, що
суд належним чином повідомляв
відповідача про час та місце розгляду
справи, що підтверджується повістками,
які направлялися відповідачеві за
двома адресами, які зазначені в
матеріалах справи.

Так, одна з вказаних адрес зазначена
також в заяві про перегляд заочного
рішення, що підтверджує той факт, що
відповідач за вказаною адресою
проживає.

Крім того, в матеріалах справи
містяться клопотання відповідача,
особисто підписанні останнім та
адресовані Голосіївському районному
суду м. Києва від 28.05.2013 року.

Таким чином, вбачається, що відповідач
був обізнаний про наявність
вищевказаної справи, проте, жодним
чином не цікавився її рухом, не
отримував судові повістки, які
направлялися на його адресу
рекомендованими листами.

Розглядаючи другу умову для скасування
заочного рішення суд виходив з того, що
відповідно до ст. 232 ЦПК України
відповідач у своїй заяві про перегляд
заочного судового рішення повинен
зазначити такі обставини та такі
докази на їх підтвердження, що якби
вони були відомі суду при ухваленні
заочного рішення, суд прийшов би до
іншого висновку ухвалив би принципово
інше рішення.

В заяві відповідач взагалі відсутні
будь-які посилання на такі обставини,
таким чином, вимоги ст. 232 ЦПК України не
дотримано.

На підставі викладеного, враховуючи, що
не долучив до заяви доказів, які мають
вирішальне значення перегляду
заочного рішення, суд дійшов висновку,
що заява про перегляд заочного рішення
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 224, 228, 231, 232 ЦПК України,
суд -

УХВАЛИВ :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд
заочного рішення у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Кредобанк" до ОСОБА_1 про стягнення
боргу за кредитним договором - залишити
без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому ст.
294 ЦПК.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Суддя