Справа № 209/895/14-ц
Провадження № 2/209/818/14
25 липня 2014 року Дніпровський
районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області
головуючого судді Ковальової
при секретарі Золотих
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору позики дійсним та стягнення
Відповідач у судове засідання не
з'явився, заперечень проти позову або
заяви про розгляд справи за його
відсутності до судового розгляду
справи від нього не надійшло.
ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд
визнати договір позики від 10 березня 2011
року між ним та ОСОБА_2 дійсним та
укладеним; стягнути на з відповідача
його користь суму боргу за договором
позики в розмірі 9360 грн. та моральну
шкоду в розмірі 5000 грн. В обґрунтування
позову посилається на те, що 10 березня
2011 року його знайомий відповідач по
справі ОСОБА_2 звернувся до нього із
проханням позичити йому гроші в борг.
Оскільки вони були знайомими з 2009 року,
разом займалися виготовленням меблів,
то він знав його з позитивної сторони,
як порядну людину, тому погодився на
прохання позичити гроші в борг. Вони з
відповідачем уклали договір позики
грошей в сумі 9360 грн., про що особисто
відповідачем була надана розписка про
отримання від нього коштів в
присутності свідків, які засвідчили
факт передачі ним відповідачу грошей в
борг. У відповідності до договору
позики відповідач зобов'язався
повернути йому грошові кошти в сумі 9360
грн. до 10 жовтня 2011 року, що зафіксовано
в розписці. Але до теперішнього часу
відповідач кошти не повернув. В
порушенням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором позики,
вважає, що йому завдано і моральної
шкоди, оскільки його, позивача, нервує
та пригнічує поведінка відповідача, в
нього, позивача, народилась дитина, і
він потребує матеріальних витрат на
утримання своєї родини, але не має
можливості скористатися належними
йому грошовими коштами, які не повертає
відповідач. Від хвилювання в нього
підвищується тиск, він відчуває біль у
серці та голові, моральні страждання,
вимушений за свої кошти звертатися до
органів правосуддя, що його пригнічує,
оскільки іншого шляху у нього немає.
Позивач ОСОБА_1 до судового розгляду
справи надав суду заяву з клопотанням
про розгляд справи за його відсутності
позовні вимоги по суті та за
обставинами справи підтримав в
повному обсязі, просить позов
задовольнити, і у випадку неявки
відповідача - згоден на розгляд справи
за його відсутності на підставі
наданих доказів та ухвалення заочного
рішення. Позивачу роз'яснений
порядок перегляду заочного рішення
за заявою відповідача.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності позивача
відповідно до вимог ст. 158 ч.2 ЦПК
України, згідно якої особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлена належним
чином згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК
України, про причини своєї неявки
відповідач суд не повідомив, заяви про
розгляд справи за його відсутності
суду не надав. В зв'язку з тим, що суд не
має відомостей про причину неявки
відповідача, який був повідомлений
належним чином, і який про причини
своєї неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи за його відсутності
суду не надав, суд відповідно до ст. 169
ч. 4 ЦПК України вирішує справу на
підставі наявних у ній даних чи
доказів (постановляє заочне рішення),
так як вважає, що є достатньо
матеріалів про права та відносини
сторін, і потреба дачі особистих
пояснень відповідачем відсутня.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

В зв'язку з тим, що позивач не заперечує
проти розгляду справи по суті у
відсутність відповідача, суд, з його
згоди, ухвалює рішення при заочному
розгляді справи, що відповідає
положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом досліджені письмові докази по
справі:

- розписка ОСОБА_2 (а.с.7), якою
підтверджується факт передачі 10
березня 2011 року позивачем відповідачу
ОСОБА_2 у борг грошової суми в розмірі
9360 грн. і взятий відповідачем обов'язок
повернути суму боргу до 10 жовтня 2011
року.

- постанова про відмову у
порушенні кримінальної справи від 26
грудня .2011 року (а.с.8), якою
підтверджується факт звернення
позивача ОСОБА_1 до Дніпровського РВ м.
Дніпродзержинська із заявою про
прийняття заходів щодо відповідача.

Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що 10 березня 2011 року
між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем
ОСОБА_2 був укладений договір позики,
відповідно до якого відповідач ОСОБА_2
взяв у ОСОБА_1 в борг 9360 гривень, і
зобов'язався повернути суму боргу в
строк до 10 жовтня 2011 року, на
підтвердження чого власноручно
написав розписку про отримання
грошових коштів та про строк
виконання зобов'язання щодо
повернення боргу ( а.с.7),

Суд встановив, що з боку позивача були
виконані всі умови договору позики, і
відповідачу була передана грошова
сума, зазначена в розписці, а
відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором позики не виконав, суму
боргу позивачу не повернув, фактично
відмовившись від виконання взятих на
себе зобов'язань за договором позики.

А отже суд, вважає, що з відповідача на
користь позивача належить стягнути
суму боргу в розмірі 9360 грн.

Також суд вважає, що позивачу діями
відповідача дійсно було завдано
моральної шкоди, так як внаслідок
неповернення відповідачем суми боргу
позивач зазнає нервового стресу,
переживає душевні страждання, не може
розпорядитися належними йому
грошовими коштами, не може повернути
своє майно, в зв'язку з чим
погіршується стан його здоров'я.

Визначення моральної шкоди
визначається у ст. 23 ЦК України й у
Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 4 від 31 березня 1995 року "Про
судову практику по справах про
відшкодування морального
(немайнового) шкоди", Так, під моральною
шкодою варто розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних або фізичних страждань або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній або юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
осіб.

Оскільки відшкодування моральної
шкоди є компенсацією за втрати
немайнового характеру, він підлягає
відшкодуванню одноразово.

При визначенні розміру й форми
відшкодування моральної шкоди суд
ураховує такі фактори, як глибину
психологічного дискомфорту, значні
порушення душевної рівноваги,
тривалість страждань, які отримав
позивач, також ураховує вимоги
розумності й справедливості.
Враховуючі встановлені судом
обставини щодо порушень відповідачем
прав позивача, суд вважає, що суд
вважає, що з відповідача на користь
позивача належить стягнути моральну
шкоду в сумі 5000 грн.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
умов договору не допускається,

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно ст. 1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
вартості. Договір позики є укладеним з
моменту передачі грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, на
підтвердження договору позики та його
умов може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
грошової суми або визначеної
кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна
шкода, спричинена особі,
відшкодовується особою при наявності
її вини.

Згідно вивчених судом матеріалів
справи, з'ясованих обставин справ, які
досліджені доказами, суд дійшов до
висновку, що внаслідок порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
договором позики, має місце порушення
прав позивача, і тому на його користь
належить стягнути суму боргу в розмірі
9360 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Також суд вважає, що з відповідача на
користь позивача належить стягнути
сплачений позивачем при зверненні до
суду судовий збір в сумі 365,20 грн. (а.с. 1,2
- квитанція), так як відповідно до ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати.

На підставі ст. ст.23,525, 526, 629, 1046, 1047, 1049,
1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 8, 10, 57,
59, 60, 88, ст. 158, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
договору позики дійсним та стягнення
заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму боргу за договором позики від 10
березня 2011 року в розмірі 9360 (дев'ять
тисяч триста шістдесят) гривень та
моральну шкоду в сумі 5000 (п'ять тисяч)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
сплачений судовий збір в сумі 365
(триста шістдесят п'ять ) гривень 20
копійок.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні в
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова