У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ в складі:

Черненко В.А.,
Лесько А.О., Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, треті особи: відділ державної
виконавчої служби Звенигородського
районного управління юстиції
Черкаської області, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, про визнання права власності
на спільне майно подружжя за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення
апеляційного суду Черкаської області
від 23 квітня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, в якому
просила визнати будинок, розташований
АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 845,54
кв.м, на якій розташований вказаний
будинок, спільним майном подружжя, в
якому їй належить 1/2 частина; зняти
арешт з вказаного вище майна; визнати
недійсними та скасувати постанови
відділу державної виконавчої служби
Звенигородського районного управління
юстиції Черкаської області про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, а саме: постанову
від 16 червня 2010 року у справі
№ 2-з23/10; постанову від 16 червня 2010 року
у справі № 2-3-26/10; постанову від 9 серпня
2010 року у справі № 2-3-39/10; постанову від
9 серпня 2010 року у справі №
2-з-35/10; визнати недійсною та скасувати
постанову державного виконавця
Карташева C.B. від 15 червня 2010 року по
виконанню ухвали Звенигородського
районного суду у справі № 2-3-20/10 в
частині накладення арешту на будинок з
надвірними спорудами, що розташований
АДРЕСА_1, та земельну ділянку, на якій
вони розташовані.

Ухвалою Звенигородського районного
суду Черкаської області від 22
травня 2012 року задоволено заяву
представника позивача - ОСОБА_18 про
залишення частини позовних вимог без
розгляду.

Залишено без розгляду позовні
вимоги ОСОБА_4 про зняття арешту з
будинку розташованого АДРЕСА_1;
визнання недійсними та скасування
постанов відділу ДВС Звенигородського
РУЮ Черкаської області про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження: постанова від 16 червня
2010 року у справі № 2-з23/10; постанова від
16 червня 2010 року у справі № 2-3-26/10;
постанова від 09 серпня 2010 року у справі
№ 2-3-39/10; постанова від 09 серпня 2010 року
у справі № 2-3-35/10; визнання недійсною та
скасування постанови державного
виконавця Карташева C.B. від 15 червня 2010
року з виконання ухвали
Звенигородського райсуду у справі №
2-3-20/10 в частині накладення арешту на
зазначене майно: будинок та земельну
ділянку.

Рішенням Звенигородського районного
суду Черкаської області від
4 березня 2014 року позов задоволено
частково.

Визнано, що будинковолодіння,
розташоване АДРЕСА_1, яке складається з
житлового будинку «А», прибудови «а»,
прибудови «а-1», сараю «Б», гаража «б-1»,
літньої кухні «В», вбиральні «У»,
погреба «б-2», огорожі «1», воріт «2»,
хвіртки «3», криниці «4» та земельної
ділянки, площею 845,54 кв.м, на якій
розташоване домоволодіння, є спільним
майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Скасовано ухвалу Звенигородського
районного суду Черкаської області від
16 січня 2012 року про заборону продажу
арештованого майна - будинковолодіння,
розташованого АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду
Черкаської області від 23 квітня 2014 року
рішення суду першої інстанції
скасовано в частині часткового
задоволення позовних вимог про
визнання права власності на спільне
майно подружжя.

У задоволені позову про визнання
права власності на спільне майно
подружжя відмовлено.

В іншій частині рішення суду
залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить рішення
апеляційного суду скасувати і залишити
в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи,
перевіривши доводи касаційної скарги,
законність та обґрунтованість рішення
апеляційного суду в межах касаційного
оскарження, колегія суддів судової
палати у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення
суду першої інстанції в частині
часткового задоволення позовних вимог
про визнання права власності на
спільне майно подружжя та ухвалюючи в
цій частині нове рішення про відмову у
позові, правильно встановив характер
спірних правовідносин сторін у справі
та застосував норми матеріального
права, які регулюють ці правовідносини,
вирішив спір з урахуванням конкретних
обставин справи з дотриманням норм
процесуального права.

Зокрема, суд, на підставі належним
чином оцінених доказів, поданих
сторонами, дійшов правильного висновку
про те, що після продажу на прилюдних
торгах ОСОБА_6 спірного майна, що
належало ОСОБА_5, відсутні підстави для
задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про
поділ зазначеного майна як спільного
сумісного майна подружжя (ч. 2 ст. 388 ЦК
України).

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваного рішення апеляційного
суду не дають підстав для висновку про
те, що судом при розгляді справи були
допущені порушення норм матеріального
чи процесуального права, які
відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є
підставами для скасування судових
рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає за необхідне касаційну
скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Черкаської області від 23 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

А.О. Лесько

М.Є. Червинська

4

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ

З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ

Справа № 6-21629св14

Доповідач: Черненко В.А.