печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1911/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року Печерський районний суд
м. Києва у складі:

головуючого судді - Горкавої В.Ю.,

при секретарі - Липській І.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Шоста
Київська державна нотаріальна контора,
Головне управління юстиції України

- про визнання частково недійсним
договору дарування, витребування майна
з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2014 року позивач звернулась до
суду з позовом, просить визнати
частково недійсним договір дарування
3/4 частин квартири від 21.06.2013 року,
укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений державним нотаріусом
Шостої Київської державної
нотаріальної контори Пінчук Л.І.,
зареєстрований в реєстрі за №2-468 в
частині дарування 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1 та витребувати з чужого
незаконного володіння у ОСОБА_3
нерухоме майно, а саме, 1/4 частину
зазначеної вище квартири на користь
ОСОБА_1 Обґрунтовуючи свої вимоги,
позивач зазначає, що 21.06.2000 року її
батько ОСОБА_5 подарував їй 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1, яку вона
зареєструвала в органах БТІ.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача
ОСОБА_5 Після його смерті спадщину за
законом на спадкове майно, що
складалося лише з грошових вкладів
прийняли позивач та відповідач ОСОБА_2
Однак, відповідач ОСОБА_2, не зважаючи
на те, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на
момент відкриття спадщини не належала
померлому ОСОБА_5, отримав дублікат
свідоцтва про право власності на
вказане житло та вдруге звернувся до
Шостої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини щодо майна
померлого батька ОСОБА_5, а саме 1/4
частини квартири АДРЕСА_1, та
безпідставно отримав свідоцтво про
право на спадщину за законом на
зазначене майно. Після цього, 21.06.2013
відповідач ОСОБА_2 подарував своєму
синові ОСОБА_3 замість належної йому на
праві власності 1/2 частини квартири за
вказаною адресою- 3/4 частини. Оскільки
відповідачу ОСОБА_2 не належало на
праві власності 1/4 частина квартири
АДРЕСА_1, тому останній не мав правових
підстав відчужувати зазначено майно
своєму синові ОСОБА_3 Таким чином,
позивач вважає, що, укладаючи
оспорюваний правочин в частині
дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_1
її права та законні інтереси як
законного власника цього майна
відповідачем ОСОБА_2 були порушені.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала, посилаючись
на викладені в ньому обставини, просила
його задовольнити в повному обсязі.
Додатково до викладеного зазначила, що
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
27.02.2014 року визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом від
24.04.2013 року, видане державним
нотаріусом Шостої Київської державної
нотаріальної контори Прудь Н.В.,
зареєстроване в реєстрі за №6-1758 на ім'я
ОСОБА_2 на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.
Таким чином, вважає, що оспорюваний
договір дарування в частині 1/4 частини
квартири АДРЕСА_1 підлягає визнанню
недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позову, посилаючись на
безпідставність позовних вимог. Вважав
відсутніми правові підстави для
визнання договору дарування
недійсними.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлявся належним чином,
причини своєї неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Шостої
Київської державної нотаріальної
контори в судове засідання не з'явився,
про час та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, направив
до суду заяву про розгляд справи у
відсутність представника.

Представник третьої особи Головне
управління юстиції України в судове
засідання також не з'явився, направив
до суду письмові пояснення, згідно яких
просив розглядати справу у відсутність
представника та одночасно зазначив, що
Головне управління юстиції не
порушувало прав позивача.

Суд, з урахуванням думки представника
позивача та представника відповідача,
визнав можливим розгляд справи за
відсутності відповідача ОСОБА_3 та
третіх осіб: Шостої Київської
державної нотаріальної контори та
Головного управління юстиції України.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право власності на житло від 04.02.1998
року квартира АДРЕСА_1 належала в
рівних долях ОСОБА_5 - батьку позивача
та відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_7 - матері
позивача та відповідача ОСОБА_2 та
ОСОБА_2 - відповідачу. (а.с.13 )

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, що
підтверджується свідоцтвом про
смерть.(а.с.14)

Після смерті померлої ОСОБА_7 спадщину
за законом на спадкове майно, що
складалося з 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1 прийняли в рівних частинах
ОСОБА_5 та ОСОБА_2, що підтверджується
свідоцтвом про право на спадщину за
законом від 01.03.2000року (а.с.15)

21.06.2000 року між ОСОБА_8, яка діяла на
підставі довіреності від імені ОСОБА_5
та ОСОБА_1 було укладено договір
дарування частини квартири, відповідно
до умов якого ОСОБА_5 подарував, а
ОСОБА_1 прийняла в дар 1/2 частину
квартири АДРЕСА_1. (а.с.16) Даний договір
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9 та зареєстровано в
реєстрі за №2005, про що в свідоцтві про
право власності на житло від 04.02.1998 року
зроблено відповідну відмітку. (а.с.13)
Крім того, даний договір дарування
станом на час розгляду справи ніким не
оспорюваний і є чиним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що
підтверджується свідоцтвом про смерть.
(а.с.12)

18.10.2005 року державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори Сокуренко Н.Д. ОСОБА_2 та ОСОБА_1
було видано свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/2 частину
грошових вкладів з відповідними
відсотками та грошовою компенсацією,
що належали померлому
ОСОБА_5.(а.с.а.с.76,77)

13.12.2012 року відповідач ОСОБА_2 на
підставі дубліката свідоцтва про право
власності на житло вдруге звернувся до
Шостої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини після померлого
ОСОБА_5, яка складається з 1/2 частини
квартири АДРЕСА_1, що підтверджується
рішенням Апеляційного суду м. Києва від
27.02.2014 року (а.с.105-110) і не заперечувалось
в судовому засіданні представником
відповідача.

24.04.2013 року державним нотаріусом Шостої
Київської державної нотаріальної
контори Прудь Н.В. ОСОБА_2 було видано
свідоцтво про право на спадщину за
законом, а саме: на 1/4 частину квартири
АДРЕСА_1. (а.с.17)

21.06.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було
укладено договір дарування 3/4 частки
квартири АДРЕСА_1, відповідно до умов
якого ОСОБА_2 передав на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом від 24.04.2013 року ОСОБА_3
безоплатно у власність 1/4 частини
згаданої вище квартири.(а.с.20)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
27.02.2014 року визнано недійсним вказане
вище свідоцтво про право на спадщину за
законом від 24.04.2013 року. (а.с.105-110) Дане
рішення набрало законної сили і є чиним
на час розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вказаним вище рішенням Апеляційного
суду м. Києва від 27.02.2014 встановлено, що
на момент смерті ОСОБА_5, 1/2 частина
квартири АДРЕСА_1 не належала йому на
праві власності, оскільки була
подарована ним ОСОБА_1

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач просить визнати частково
недійсним договір дарування з тих
підстав, що оспорюваний договір
дарування суперечить її інтересам як
власника цього майна, оскільки на
момент укладення цього договору, 1/4
частина квартири АДРЕСА_1 не належала
на праві власності дарувальнику -
відповідачу ОСОБА_2

Згідно з ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України
підставою недійсності правочину є
суперечливість змісту правочину ЦК
України, актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ст. 217 ЦК України
недійсність окремої частини правочину
не має наслідком недійсності інших
його частин і правочину в цілому, якщо
можна припустити що правочин був би
вчинений і без включення до нього
недійсної частини.

У відповідності до ч.2 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

Згідно з ч.2 ст. 319 ЦК України власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку
встановлених законом. (ч.ч.1,2 ст. 321 ЦК
України)

Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за
договором дарування одна сторона
(дарувальник) передає або
зобов'язується передати в майбутньому
другій стороні (обдарованому)
безоплатно майно (дарунок) у власність.

Отже, системний аналіз вказаних норм
закону свідчить про те, що предметом
дарування (дарунком) може бути майно
(річ), яке належить на праві власності
дарувальнику.

Як встановлено судом і вказана
обставина не заперечувалась в судовому
засіданні представником відповідача
на момент укладення оспорюваного
договору дарування 1/4 частина квартири
АДРЕСА_1 на праві власності не належала
відповідачу ОСОБА_2

Так, згідно наявної в матеріалах справи
інформаційної довідки від 02.09.2013 КВ-2013
№28116, виданої Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права на об'єкти нерухомого
майна, 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 на
праві власності зареєстрована за
позивчем ОСОБА_1 на підставі договору
дарування, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_9 21.06.2000року
№2005, 1/3 частина вказаного майна на
праві власності зареєстрована за
відповідачем ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданного Відділом приватизації
державного житлового фонду
Печерського району 22.01.1998року, 1/6
частина цього ж майна на праві
власності зареєстрована за
відповідачем ОСОБА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину,
виданого Шостою Київською державною
нотаріальною конторою 01.03.2000року
№11с-116.(а.с.19)

Разом із тим, відповідач ОСОБА_2 замість
належної йому на праві власності 1/2
частини зазначеного майна,
безпідставно подарував ОСОБА_3 3/4
частини квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, виходячи з встановлених
обставин справи, оцінивши письмові
докази суд вважає, що відповідач
ОСОБА_2, укладаючи договір дарування
від 21.06.2013 в частині дарування 1/4
частини квартири АДРЕСА_1 належної на
праві власності позивачу ОСОБА_1
порушив законні права та інтереси
останньої. Відтак, суд дійшов висновку
про те, що договір дарування в частині
дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 є
недійсним.

Цивільним кодексом України
передбачені засади захисту права
власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України
надає власнику право витребувати майно
із чужого незаконного володіння.

Відповідно до ч.2 ст. 388 ЦК України якщо
майно було набуте безвідплатно в особи,
яка не мала права його відчужувати,
власник має право витребувати його від
добросовісного набувача у всіх
випадках.

Як встановлено судом, 1/4 частина
квартири АДРЕСА_1 вибула з володіння
позивача без її волі шляхом дарування
іншій особі - відповідачу ОСОБА_3
відповідачем ОСОБА_2 без достатніх на
те правових підстав.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму
Верховного суду України, викладеним в
п.2 постанови «Про судову практику у
справах за позовами про захист права
приватної власності» №20 від 22.12.1995р.,
судовий захист права приватної
власності громадян здійснюється
шляхом розгляду справ, зокрема, за
позовами: а) про визнання права
власності на майно, про витребування
майна з чужого незаконного володіння (а
в передбачених законом випадках і від
добросовісного набувача).

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підставні,
обґрунтовані, а тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з задоволенням позову, на
підставі ст.88 ЦПК України з
відповідачів на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір в
розмірі 3684грн.60коп. в рівних частинах з
кожного з них, що документально
підтверджено.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 41, 55 Конституції України, 16, 203, 215,
217, 317, 319, 321, 387, 388, 717ЦК України, ст.ст. 3,
10-11, 60, 61, 212, 214, 215, 223, 292, 294 ЦПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті
особи: Шоста Київська державна
нотаріальна контора, Головне
управління юстиції у м. Києві про
визнання частково недійсним договору
дарування, витребування майна з чужого
незаконного володіння, - задовольнити в
повному обсязі.

Визнати частково недійсним договір
дарування 3/4 частин квартири від 21.06.2013
року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
посвідчений державним нотаріусом
Шостої Київської державної
нотаріальної контори Пінчук Л.І.,
зареєстрований в реєстрі за №2-468 в
частині дарування 1/4 частини квартири
АДРЕСА_1.

Витребувати з чужого незаконного
володіння у ОСОБА_3 та передати ОСОБА_1
1/4 частину квартири АДРЕСА_1, яка
належить ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на
користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер
НОМЕР_3) у відшкодування судових витрат
судовий збір в розмірі 3684 (три тисячі
шістсот вісімдесят чотири)грн.60коп. в
рівних частинах з кожного з них.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Апеляційного суду м. Києва
через Печерський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя
В.Ю.Горкава