Єдиний унікальний номер: 448/849/14-ц
Провадження № 2/448/268/14
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15.07.2014 року Мостиський районний суд
Львівської області в особі:

головуючого - судді
Борисенко В.В.

при секретарі -
Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Мостиська
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
припинення права на частку в спільному
майні за вимогою інших співвласників, -

В С Т А Н О В И В:

23.06.2014 року позивачі звернулися до суду
із зазначеним позовом, покликаючись на
те, що спірний будинок, який
знаходиться в АДРЕСА_2, належить їй
(позивачці ОСОБА_1) та її покійному
чоловіку - ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3, після чого вона та її діти
(позивачі та відповідач) отримали
свідоцтво про право на спадщину кожен в
своїй частці, а саме: за нею визначено 1/2
частку спірного майна, а за дітьми - по
1/10 частці за кожним.

Стверджують, що вони не мають
можливості розпоряджатися власним
майном (провести реальний розподіл
будинку або добудову до нього), так як
відповідач їм в цьому перешкоджає.

Зазначають, спільне користування
будинком є неможливим, оскільки
відповідач ображає та принижує
позивачку ОСОБА_1 як матір.

Вказують, що 1/10 частка відповідача є
незначною і не може бути виділена в
натурі, крім того припинення права на
частку в спірному майні не завдасть
істотної шкоди інтересам відповідача,
оскільки такий має власне житло.

З огляду на наведене, просить суд
винести рішення, яким припинити право
власності на 1/10 частку у спільному
майні за вимогою іншим співвласників
на житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_5.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник
ОСОБА_7, а також позивачі ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні
вимоги підтримали та просили суд їх
задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні не
з'явився, однак подав заяву, в якій
просить дану справу слухати без його
участі, позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні
позов визнав.

Суд, заслухавши думку сторін та
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених ст.61 цього
Кодексу.

Відповідно до ст.61 ЦПК України не
підлягають доказуванню обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, обставини,
встановлені судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що житловий будинок,
який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
належав подружжю ОСОБА_2 - позивачці у
справі ОСОБА_1 та ОСОБА_6, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася
спадщина на майно померлого, в
результаті чого сторони як спадкоємці
І-ої черги спадкування за законом майно
померлого успадкували спірний будинок
в наступних частках: за ОСОБА_1 визнано
право власності на 3/5 частки (1/2 як
частка у спільному майні подружжя та 1/10
частка в порядку спадкування за
законом після смерті чоловіка), за
ОСОБА_3 - на 1/10 частку, за ОСОБА_2 - на 1/10
частку, за ОСОБА_4 - на 1/10 частку, та за
ОСОБА_5 також на 1/10 частку, що
підтверджується копіями витягів про
державну реєстрацію прав, виданими КП
«Мостиське РБТІ».

Відповідно до ст.368 ЦК України спільна
власність двох або більше осіб без
визначення часток кожного з них у праві
власності є спільною сумісною
власністю.

Спір між сторонами виник з тих причин,
що відповідач, маючи право власності на
1/10 частку житлового будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
перешкоджає іншим співвласникам -
позивачам у справі належним чином
розпоряджатися своїми частками, а саме
- у мирний спосіб добровільно провести
реальний розподіл житлового будинку,
добудувати додаткові приміщення тощо.

Судом встановлено, що відповідач
проживає в АДРЕСА_2, у власному житлі
разом з сім'єю та належною йому 1/10
часткою в спірному будинку не
користується.

Згідно ст.360 ЦКУ співвласник відповідно
до своєї частки у праві спільної
часткової власності зобов'язаний брати
участь у витратах на управління,
утримання та збереження спільного
майна, у сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів), а також нести
відповідальність перед третіми
особами за зобов'язаннями, пов'язаними
із спільним майном.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою. Співвласники можуть
домовитися про порядок володіння та
користування майном, що є їхньою
спільною частковою власністю. Кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння та користування тієї
частини спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці у праві
спільної часткової власності. У разі
неможливості цього він має право
вимагати від інших співвласників, які
володіють і користуються спільним
майном, відповідної матеріальної
компенсації.

Згідно ст.372 ЦК України майно, що є у
спільній сумісній власності може бути
поділено між співвласниками за
домовленістю між ними. У разі поділу
майна, що є у спільній сумісній
власності, вважається, що частки
співвласників у праві спільної
сумісної власності є рівними, якщо інше
не встановлено домовленістю між ними
або законом.

У відповідності до ст.365 ЦК України
право особи на частку у спільному майні
може бути припинене за рішенням суду на
підставі позову інших співвласників,
якщо:1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі; 2) річ є неподільною;
3) спільне володіння і користування
майном є неможливим; 4) таке припинення
не завдасть істотної шкоди інтересам
співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» від 04.10.1991
року № 7 (з наступними змінами та
доповненнями), при вирішення справ про
виділ в натурі часток жилого будинку,
що є спільною частковою власністю,
судам належить мати на увазі, що при
неможливості виділу частки в натурі
або встановлення порядку користування
ним, власнику, що виділяється, за його
згодою присуджується грошова
компенсація. Розмір грошової
компенсації визначається за угодою
сторін, а при відсутньої такої згоди -
судом по дійсній вартості будинку на
час розгляду справи. Під дійсною
вартістю будинку розуміється грошова
сума, за яку він може бути проданий в
даному населеному пункту чи
місцевості. Для її визначення при
необхідності призначається
експертиза. В окремих випадках суд може
врахувати конкретні обставини справи і
при відсутності згоди власника, що
виділяється, зобов'язати решту
учасників спільної власності сплатити
йому грошову компенсацію за належну
частку з обов'язковим наведенням
відповідних мотивів. Зокрема, це може
мати місце, якщо частка у спільній
власності на будинок є незначною й не
може бути виділена в натурі чи за
особливими обставинами сумісне
користування ним неможливе, а власник в
будинку не проживає і забезпечений
іншою житловою площею.

Згідно довідки Комунального
підприємства «Мостиське районне бюро
технічної інвентаризації» № 1699 від
27.06.2014 року вартість житлового будинку,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2,
становить 232708 грн., а з примітки даної
довідки вбачається, що
інвентаризаційна вартість 1/10 частки
такого будинковолодіння становить 23271
грн.

З вказаною оцінкою спірного будинку
сторони погодились.

З власноручної розписки відповідача
ОСОБА_5 вбачається, що 15.07.2014 року він
отримав від позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 грошові кошти в сумі
23280 (двадцять три тисячі двісті
вісімдесят) гривень за належну йому на
праві власності 1/10 частку житлового
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до ч.1 ст.347 ЦК України особа
може відмовитися від права власності
на майно, заявивши про це або вчинивши
інші дії, які свідчать про її відмову
від права власності.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову. Якщо визнання відповідачем
позову суперечить закону або порушує
права, свободи чи інтереси інших осіб,
суд постановляє ухвалу про відмову у
прийнятті визнання відповідачем
позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, підсумовуючи усе
вищенаведене та беручи до уваги, що
спільне володіння та користування
сторін спірним будинком, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, є
неможливим, через неприязність
відносин між такими, враховуючи, що
відповідач позовні вимоги визнав в
повному обсязі та не заперечив проти
грошової компенсації за його 1/10 частку
спірного житлового будинку, що в свою
чергу, слугує підставою для
задоволення позовних вимог шляхом
припинення права власності на 1/10
частку у спільній частковій власності
на вищезгаданий спірний будинок, так як
таке не порушує права та інтереси
відповідача і його сім'ї, оскільки такі
житлом забезпечені, враховуючи, що
позивачі повністю сплатили вартість за
належну відповідачу 1/10 частку будинку,
суд вважає за необхідне даний позов
задовольнити згідно позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.347, 358, 360, 365, 372 ЦК України, ст.ст.11, 60,
61, 174, 209, 212 - 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Припинити право власності ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_2, на 1/10
частку у спільному майні - житловому
будинку, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, за вимогою інших
співвласників.

На рішення суду може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з дня його проголошення до
апеляційного суду Львівської області
через Мостиський районний суд. Особи,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СуддяВ.В. Борисенко