АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1000/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/1749/14
Головуючий у 1-й інстанції Гриб М. В.
Доповідач Омельченко Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко
Л.М.

Суддів: Триголова В.М.,
Бондаревської С.М.

При секретарі Ачкасовій
О.Н.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 30 квітня 2014 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Миргородської
міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на житловий
будинок і земельну ділянку.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача апеляційного суду
Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним вище позовом.

Згідно ухвали судді Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 22 квітня 2014 року позовну
заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано
позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 30 квітня 2014 року позовну
заяву визнано неподаною і повернуто
позивачу.

В апеляційному порядку останню ухвалу
судді оскаржила ОСОБА_1 Посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права та неповне зясування обставин
справи, посила ухвалу скасувати, а
справу повернути до районного суду для
вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарга підлягає задоволенню за таких
підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України,
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
змінює або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її заскстосування.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суддя
місцевого суду послався на те, що
позивачка не повністю виконала вимоги
попередньої ухвали про залишення її
позову без руху.

Однак, колегія суддів не може
погодиться з таким висновком.

З матеріалів справи вбачається, що у
квітні 2014 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеним вище
позовом.

Ухвалою Миргородського міськрайонного
суду Полтавської області від 22 квітня
2014 року позовна заява ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Миргородської
міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про
визнання права власності на житловий
будинок і земельну ділянку була
залишена без руху з посиланням на
невідповідність її вимогам ст. 119 ЦПК
України, а саме: зміст позовних вимог
викладено неконкретно, позивачка в
порушення п.п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України не
виклала обставини, які перешкоджають
їй отримати свідоцтво про право на
спадщину на земельну ділянку у
встановленому законом позасудовому
порядку і не зазначила доказів того, що
у видачі такого свідоцтва їй було
відмовлено нотаріусом. Крім того,
суддею вказано, що, оскільки дійсну
вартість всього майна неможливо
встановити на час подачі позову, тому
ним визначено розмір судового збору в
розмірі 2000 грн.00 коп. і зобов»язано
позивача сплатити вищевказану суму.

На виконання вимог ухвали місцевого
суду, 29 квітня 2014 року ОСОБА_1 надала до
суду позовну заяву з відповідними
обгрунтуваннями.

Згідно ст.ст.10, 27,.31 ЦПК України, сторона
по справі на свій розсуд подає до суду
докази, які вважає достатніми і
належними для підтвердження своїх
вимог, а суд в порядку ст.ст.58, 59, 212 ЦПК
України зобов»язаний дати їм належну
правову оцінку та на цій підставі
ухвалити законне і обгрунтоване
рішення, при цьому суд не наділений
правом вимагати від сторони певних
конкретних доказів.

Як убачається зі змісту уточненої
позовної заяви (а.с.53-57), ОСОБА_1 у
відповідності до вимог п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК
України навела перелік доказів, які, на
її думку, підтверджують кожну
обставину, якими вона обґрунтовує
заявлені вимоги. Крім того ОСОБА_1
зазначила, що вона претендує лише на
нерухоме майно, що належало ОСОБА_4,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому визначила
вірно ціну позову та сплатила судовий
збір.

Разом з тим, суддя суду першої
інстанції не врахував вищевказаних
вимог закону і вдався до оцінки наданих
позивачем доказів, що є недопустимим на
стадії вирішення питання про відкриття
провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалу судді
слід скасувати, а матеріали позовної
заяви повернути до суду першої
інстанції для вирішення питання про
відкриття провадження.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ч.1 п.2, .315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області від 30 квітня 2014 року
скасувати.

Матеріали позовної заяви за позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Миргородської міської ради, ОСОБА_2 та
ОСОБА_5 про визнання права власності
на житловий будинок і земельну
ділянку

повернути до Миргородського
міськрайонного суду Полтавської
області для вирішення питання про
відкриття провадження.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: