Справа № 752/7977/14-ц
Провадження № 2/752/3639/14
І м е н е м У к р а ї н и
28 липня 2014 року Голосіївський районний
суд м. Києва в складі: головуючого судді
Новак А.В. при секретарі Чабанюк Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб
такими, що втратили право на
користування жилою площею,-
позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб
такими, що втратили право користування
Мотивував свої вимоги тим, що, він є
співвласником квартири АДРЕСА_1,
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло видане 25 січня 1999
року управлінням справами
Національної академії наук України.
Відповідач ОСОБА_2 є колишньою дружиною
його сина, а ОСОБА_3 є її сином.
Як зазначає позивач відповідачі з
серпня 2012 року не проживають за місцем
реєстрації, особистих речей в
приміщенні квартири немають,
квартплату не сплачують,
кореспонденцію не отримує.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги позовної
заяви та просив суд ухвалити заочне
рішення, яким визнати відповідачів
такими, що втратили право на
користування жилим приміщенням, а саме
квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати
ВГІРФО Голосіївського району міста
Києва знати відповідачів з реєстрації
за зазначеною адресою.

Відповідачі в судове засідання не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином, про
що свідчить вручення судової повістки
за адресою місця проживання
відповідача, зареєстрованого у
встановленому законом порядку.

Клопотання про відкладення розгляду
справи до суду не надсилав. Про причину
неявки суд не повідомив. Позивач у
своїй заяві не заперечує проти
ухвалення заочного рішення на підставі
наявних у справі доказів у зв'язку з чим
суд на підставі ст. 224 ЦПК України,
вважає за можливе вирішити справу у їх
відсутність за наявними у справі
доказами, ухваливши заочне рішення.

Дослідивши і проаналізувавши докази,
які містяться в матеріалах справи, суд
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилались як
на підставу своїх вимог і заперечень,
дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 є співвласником квартири
АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про
право власності на житло видане 25 січня
1999 року управлінням справами
Національної академії наук України.

Відповідач ОСОБА_3 та відповідачка
ОСОБА_2 зареєстровані у зазначеній
квартирі, починаючи з 28 квітня 2005 року.

Позивачем надано до суду акт № 25 від 22
травня 2014 року, про те, що відповідачі
не проживають у квартирі АДРЕСА_1,
починаючи з серпня 2012 року.

Натомість, суд оцінюючи наданий
позивачем акт, вважає, що такий сам по
собі не може свідчити про відсутність
відповідачів за місцем реєстрації і не
є доказом того, що відповідачі не
проживають за адресою реєстрації.

Не беручи такий акт, як доказ
відсутності відповідачів за місцем
реєстрації, суд враховує наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення відповідачам судових
повісток про виклик в судове засідання
призначене на 28 липня 2014 року.

Аналізуючи зазначені письмові
повідомлення про вручення судових
повісток, суд враховує, що такі були
вручені відповідачам особисто за
місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_1,
що надає суду підстави дійти
категоричного висновку про
відсутність доказів, щодо не
проживання відповідачів за адресою
місця реєстрації і відповідно висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Здійснюючи такий висновок, суд вважає,
що позивачем не надано суду доказів
того, що відповідачі більше одного року
без поважних причин відсутні в
приміщенні квартири АДРЕСА_1, не
сплачує комунальні послуги та не
цікавиться вказаним жилим приміщенням.

Наявність в матеріалах справи одного
акту про відсутність у певний день
відповідачів у приміщенні квартири, не
може свідчити про те, що відповідачі
покинули приміщення такої та не
проживають постійно, без поважних
причин у такій.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Суд вважає, що позивачем не доведені
будь-якими належними і допустимими
доказами позовні вимоги і такі
суперечать доказам, що містяться в
матеріалах справи, а тому на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які посилався позивач, як на
підставу своїх вимог, підтверджених
доказами, дослідженими в судовому
засіданні, встановивши правовідносини,
які випливають із встановлених
обставин та правові норми, які
підлягають застосуванню до цих
правовідносин, суд дійшов висновку про
необхідність відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову повністю.

Судові витрат між сторонами
розподілити за правилами ст. 88 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК
України,суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що
втратили право на користування жилою
площею - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто
Голосіївським районним судом м. Києва
за письмовою заявою відповідача. Заяву
про перегляд заочного рішення може
бути подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне
рішення протягом десяти днів з дня його
проголошення, а рішення яке було
ухвалено без участі особи, яка її
оскаржує протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення. Апеляційна
скарга подається до Апеляційного суду
м. Києва через Голосіївський районний
суд м. Києва.

Суддя
А.Новак