Справа № 521/8641/14-ц
№пр.2/521/5093/14
З А О Ч Н Е Р
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2014 року Малиновський районний
суд м. Одеси у складі:
головуючого судді -
при секретарі -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні м. Одеси цивільну справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа:
Одеська нова біржа, Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності, суд
Представник позивачів звернувся до
суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, третя особа: Одеська нова біржа,
Реєстраційна служба Одеського
міського управління юстиції та просить
визнати дійсним договір
купівлі-продажу № 41/99 квартири
АДРЕСА_1, укладений на Одеській новій
біржі 19 січня 1999 року між ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, як покупцями та ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, як продавцями. Визнати
за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право
власності на однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1, житловою площею 17,3 кв.м,
загальною площею 30,6 кв.м, яка
складається з: однієї житлової кімнати
- 17,3 кв.м; кухні - 5,8 кв.м; вбиральні - 2,6
кв.м; коридору - 2,6 кв.м; вбудованої шафи -
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача посилається на
те, що 19 січня 1999 року в м. Одесі на
Одеській новій біржі був укладений в
письмовій формі договір
купівлі-продажу нерухомого майна № 41/99,
згідно з яким ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
було придбано у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
належну їм в рівних частках квартиру
АДРЕСА_1. Після покупки спірної
квартири позивачі у встановленому в
законом порядку зареєстрували договір
купівлі продажу № 41/99 від 19 січня 1999
року в КП «Одеське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» від 31.12.2012 року.
З моменту укладення договору, позивачі
повністю сплачують всі комунальні
послуги та несуть всі витрати по
утриманню квартири. На теперішній час у
позивачів виникла необхідність
розпорядитись належною їм на підставі
договору купівлі-продажу квартири. При
збиранні документів позивачами було
виявлено, що договір купівлі-продажу №
41/99 квартири АДРЕСА_1, укладений на
Одеській новій біржі 19 січня 1999 року,
згідно якого позивачі є власниками
зазначеної квартири, загубився та всі
спроби відшукати загублений документ
не призвели до позитивного результату.
Відсутність оригіналу зазначеного
документу, який необхідний для
вчинення угоди купівлі-продажу
унеможливлює здійснення правочину з
відчуження належного позивачам
нерухомого майна, тому вони змушені
звернутись до суду відповідно до
чинного законодавства України, та
просять суд визнати вказаний договір
дійсним та визнати за ними право
власності на вказану квартиру.
У судовому засіданні представник
позивачів позов підтримав в повному
обсязі, посилаючись на зазначені в
позові обставини та просив
задовольнити позовні вимоги у повному
Відповідачі у судове засідання не
з*явилися, надали до суду заяви, у яких
позовні вимоги визнали в повному
обсязі, не заперечували проти
Третя особа, реєстраційна служба
Одеського міського управління юстиції,
сповіщені належним чином, в судове
засідання не з'явилися, з позовом
ознайомлені, причини неявки суду не
Згідно відповіді адресно-довідкового
бюро від 08.06.2014 року, за вказаною у
договорі адресою Одеська нова біржа не
Згідно п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані сторонами докази у їх
сукупності, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню виходячи з
Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідно до
договору купівлі-продажу № 41/99 від 19
січня 1999 року в м. Одесі на Одеській
новій біржі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було
придбано у ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
належну їм в рівних частках на підставі
Свідоцтва про право власності на житло,
видане УЖКГ Одеського міськвиконкому
від 22.12.1998 року, зареєстрованого у КП
«ОМБТІ та РОН» від 02.01.1999 року за №853,
стор. 95 кн.306 пр., квартиру АДРЕСА_1.
З однієї сторони позивачі
передали відповідачам обговорену
заздалегідь суму грошей, а відповідачі
у свою чергу - передали позивачам
правовстановлюючі документи на
квартиру, фактично передали квартиру у
користування. При укладанні договору
між сторонами було досягнуто згоди по
всім важливим пунктам.
Після покупки спірної квартири
позивачі у встановленому в законом
порядку зареєстрували договір купівлі
продажу № 41/99 від 19 січня 1999 року в КП
«Одеське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації об'єктів
нерухомості» від 31.12.2012 року, що
підтверджується відповіддю КП «ОМБТІ
та РОН» від 10.06.2014 року за №3583-06/589.
Біржове оформлення сторонами
було вибрано, оскільки така форма
оформлення подібного роду договорів
відповідала дійсному законодавству, що
підтверджується державною реєстрацією
вищевказаного нерухомого майна і до
цього часу, позивачі здійснюють право
користування та володіння даною
квартирою у повному обсязі, тому як
мешкають у квартирі, сплачують всі
комунальні послуги, здійснюють
поточний ремонт, підтримують житло у
належному санітарно-технічному стані.
Вищезазначена квартира, розташована за
адресою: АДРЕСА_1 складається з: однієї
житлової кімнати - 17,3 кв.м; кухні - 5,8
кв.м; вбиральні - 2,6 кв.м; коридору - 2,6
кв.м; вбудованої шафи - 1,5 кв.м. Загальна
площа - 30,6 кв.м., житлова площа - 17,3 кв.м.
21.03.2013 року між ОСОБА_1 та ВАТ
«Одесаобленерго» був укладений
договір №0300/826510 на отримання послуг
для населення з електропостачання.
Також між позивачем та іншими
обслуговуючими структурами з
постачання комунальних послуг було
укладено відповідні договори.
Відповідно до довідки №602 від 12.06.2014
року про склад сім*ї, ОСОБА_1 є основним
наймачем квартири АДРЕСА_1.
Згідно ч.2 ст. 15 Закону України "Про
товарну біржу" №1957 ХІІ від 10.12.91 року,
угоди, зареєстровані на біржі, не
підлягають нотаріальному посвідченню.
Лист Міністерства юстиції України за №
17-12-44 від 10.04.1998 року, роз'яснює, що угоди
укладені на біржі не прирівняні до
нотаріально посвідчених, а тільки
підлягають подальшому нотаріальному
Відповідно до ст. 47 ЦК України (в
редакції 1963 року), нотаріальне
посвідчення угод обов'язково лише у
випадках, встановлених законом. Суд за
позовом сторони, яка виконала усі умови
угоди, може визнати таку угоду дійсної.
Відповідно з п. 2 ст. 220 ЦК України, якщо
сторони домовилися щодо усіх істотних
умов договору, що підтверджується
письмовими доказами і відбулося повне
або часткове виконання договору, але
одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може
визнати такий договір дійсним. У цьому
випадку нотаріальне посвідчення
договору не вимагається.
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978
року, зі змінами № 15 від 15.05.1998 року „
Про судову практику по справам про
визнання угод недійсними ", з підстав
недодержання нотаріальної форми
визнаються недійсними тільки угоди,
які відповідно до чинного
законодавства підлягають
обов'язковому нотаріальному
посвідченню, зокрема, договори
довічного утримання; застави,
купівлі-продажу. Якщо така угода
виконана повністю або частково однією
з сторін, а друга сторона ухиляється
від її нотаріального оформлення, суд на
підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони,
яка виконала угоду, її
правонаступників або прокурора вправі
визнати угоду дійсною.
Суд вважає, що сторони домовилися про
усі істотні умови договору купівлі -
продажу квартири, виконання договору
Відповідно до ст. 334 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає з
моменту посвідчення договору, або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору
дійсним, якщо договір відчуження майна
підлягає державній реєстрації, право
власності виникає з моменту такої
реєстрації.

При таких обставинах суд
вважає, що такий договір можна визнати
дійсним.

У відповідності до частини 1 статті 15
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті
16 ЦК України способом захисту
цивільного права та інтересу може бути
визнання права.

На думку суду визнання права - спосіб
захисту, який застосовується у випадку
наявності спору між суб'єктами
цивільного права з приводу наявності
чи відсутності правовідносин між ними,
і відповідно наявності чи відсутності
цивільного права та цивільного
обов'язку.

Відповідно до статті 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення
у справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватись на припущеннях.

Як встановлено матеріалами справи
позивачі довели суду факт невизнання
чи оспорювання його права на нерухоме
майно, що знаходиться у їх власності, а
саме неможливість розпорядитись
належним їм нерухомим майном через
відсутність оригіналу договору
купівлі-продажу № 41/99 квартири
АДРЕСА_1, укладений на Одеській новій
біржі 19 січня 1999 року, що унеможливлює
подальшу реєстрацію відчуження
нерухомого майна.

Відповідно до частини 1 статті 61 ЦПК
України обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь і
справі, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ст.392 ЦК України
власник майна може пред'явити позов
про визнання права власності , якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати
ним документа який засвідчує його
право власності.

Згідно до Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 03.03.2004
року № 20/5 для відчуження об*єктів
нерухомого майна, власниками майна
повинно бути надано нотаріусу оригінал
документу, який посвідчує право
власності на нерухоме майно.
Відсутність правовстановлюючих
документів на нерухоме майно
унеможливлює вчення правочину щодо
відчуження об*єкту нерухомого майна.

Судом встановлено, що з моменту
укладання договору по наступний час
позивачі на законних підставах
володіють та користуються належним їм
нерухомим майном (саме спірною
квартирою), тому суд приходить до
висновку що позов є законним та
обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно до Інструкції про порядок
вчинення нотаріальних дій нотаріусами
України, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції України 03.03.2004
року № 20/5 для відсудження об*єктів
нерухомого майна, власниками майна
повинно бути надано нотаріусу оригінал
документу, який посвідчує право
власності на нерухоме майно.
Відсутність правовстановлюючих
документів на нерухоме майно
унеможливлює вчення правочину щодо
відчуження об*єкту нерухомого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 15, 16, 220, 334, 391, 392 ЦК України, ст. ст. 3, 4,
6, 8, 15, 60, 61, 209, 212-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя
особа: Одеська нова біржа, Реєстраційна
служба Одеського міського управління
юстиції про визнання договору
купівлі-продажу дійсним, визнання
права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір
купівлі-продажу № 41/99 квартири
АДРЕСА_1, укладений на Одеській новій
біржі 19 січня 1999 року між ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, як покупцями та ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, як продавцями.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право
власності на житлове приміщення -
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1,
житловою площею 17,3 кв.м, загальною
площею 30,6 кв.м, яка складається з:
однієї житлової кімнати - 17,3 кв.м; кухні
- 5,8 кв.м; вбиральні - 2,6 кв.м; коридору - 2,6
кв.м; вбудованої шафи - 1.5 кв.м.

Встановити порядок виконання
рішення суду, відповідно до якого,
рішення суду у разі набрання ним
законної сили є підставою для
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції для
визнання за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
права власності на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 17,3
кв.м, загальною площею 30,6 кв.м, з яких:
кухня - 5,8 кв.м; вбиральня - 2,6 кв.м;
коридор - 2,6 кв.м; вбудована шафа - 1.5 кв.м

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданною
протягом десяти днів з дня
отримання копії заочного рішення,
позивачем - в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення рішення
апеляційної скарги, з подачею її копії
до апеляційної інстанції.

Суддя:
О.М. Буран