АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду м.
Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Поливач
Л.Д.,

при секретарі Меєчко Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 12.03.2014 у справі за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
третя особа: ОСОБА_3 про припинення
договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А

У листопаді 2013 року позивач звернулася
до суду із вищевказаним позовом, в
якому просила визнати договір поруки №
014/0043/85/76414/1 від 11.06.2007 укладений між нею
та ВАТ КБ «Райффайзен Банк Аваль»
припиненим. В обґрунтування заявлених
вимог зазначає, що 11.06.2007 між Відкритим
акціонерним товариством «Райффайзен
Банк Аваль» (змінило своє найменування
на Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_4
укладений кредитний договір № 043/85/76414,
відповідно до якого ОСОБА_3 отримав
кошти в розмірі 381843 доларів США зі
сплатою 14,1% річних строком до 11.06.2027.

У забезпечення виконання ОСОБА_4 умов
кредитного договору 11.06.2007 між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1
укладений договір поруки № 014/0043/85/76414/1,
відповідно до якого ОСОБА_1 несе
солідарну відповідальність за
невиконання ОСОБА_4. умов кредитного
договору. Вказаний договір поруки
позивач просить визнати припиненим,
оскільки у договорі не встановлений
конкретний строк дії закінчення
договору поруки. Крім того, на думку
позивача, зазначений договір поруки не
був проявом внутрішньої волі
позичальника, оскільки позивач при
його укладенні не була проінформована
щодо умов кредитного договору,
укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_4. Також позивач
зазначила, що договір поруки є
припиненим, оскільки після укладення
кредитного договору між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було
укладено додаткову угоду, у зв'язку з
чим збільшився обсяг відповідальності
поручителя. При цьому, додаткової угоди
поруки з позивачем не укладалося.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 12.03.2014 в задоволені вказаних
позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Справа № 757/24077/13-ц № апеляційного
провадження:22-ц/796/6828/2014Головуючий у
суді першої інстанції: Батрин
О.В.Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Соколова В.В.Не погоджуючись
з судовим рішенням суду, представником
позивача подано апеляційну скаргу, в
якій зазначається про порушення судом
норм матеріально права, зокрема
апелянт вказує не те, що суд не з'ясував
всіх обставин справи, що мають значення
для її вирішення, не надано повну та
об'єктивну оцінку доказам у справі, так
як вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК
України, є підстави вважати, що договір
поруки припинений. Отже, апелянт
вважає, що позивач мав подати позов до
поручителя протягом шести місяців з
дня настання строку дострокового
виконання основного зобов'язання. На
підставі викладеного, апелянт просить
скасувати рішення суду та ухвалити
нове, яким задовольнити заявлені
позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечував проти доводів
апеляційної скарги, просив рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

Інші особи в судове засідання не
з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлялися у встановленому
законом порядку, причини неявки суду не
повідомили, а тому, враховуючи
положення ст. 303-1, ст. 305 ЦПК України ,
колегія суддів вважає за можливе
розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
осіб, які брали участь у судовому
засіданні, перевіривши законність і
обґрунтованість ухваленого рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що оскільки кредитні кошти надані
строком до 11.06.2027, то строк виконання
основного зобов'язання ще не настав, що,
в свою чергу, не дає підстав для
застосування положень ч.4 ст.559 ЦК
України. Крім того, твердження позивача
про те, що укладений договір поруки не
був проявом внутрішньої волі
позичальника, оскільки позивач при
його укладенні не була проінформована
щодо умов кредитного договору,
укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» та ОСОБА_3 суд першої інстанції
не вважав необґрунтованим, оскільки
така підстава для припинення договору
поруки чинним законодавством не
передбачена.

Колегія суддів вважає, що такі висновки
суду першої інстанції зроблені на
підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
та в повній мірі відповідають вимогам
закону.

Перевіряючи обставини справи судом
встановлено, що 11.06.2007 між Відкритим
акціонерним товариством
«РайффайзенБанк Аваль» (змінило своє
найменування Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль») та
ОСОБА_3 укладений кредитний договір №
014/0043/85/76414, відповідно до якого ОСОБА_3
отримав кошти в розмірі 381843 доларів США
зі сплатою 14,1% річних строком до 11.06.2027.

У забезпечення виконання ОСОБА_3 умов
кредитного договору 11.06.2007 між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1
укладений договір поруки № 014/0043/85/76414/1,
відповідно до якого ОСОБА_1 несе
солідарну відповідальність за
невиконання ОСОБА_3 умов кредитного
договору (а.с. 8-9).

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 30.04.2010 позовом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором - задоволено (а.с.
11).

Обставини, встановлені вказаним
судовим рішенням не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини
відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором, як солідарні боржники.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
встановлених договором поруки.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК
України порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

В доводах своєї апеляційної скарги
представник позивача вказує на те, що
договір поруки має бути припиненим на
підставі ч. 1 ст.559 ЦК України, оскільки
ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклавши з
ОСОБА_3 додаткову угоду до кредитного
договору від 11 .06.2007 з ОСОБА_1 такої
додаткової угоди щодо договору поруки
не укладав, в наслідок чого відбулася
зміна обсягу відповідальності, а саме
збільшення матеріальної
відповідальності поручителя без його
згоди. Колегія суддів вважає такі
доводи апеляційної скарги
необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи, а
саме, додатковою угодою до договору
поруки № 1 від 11.06.2007, укладеною між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (а.с.
62).

Отже, з укладенням додаткової угоди до
кредитного договору від 11.06.2007 між
відповідачем та третьою особою
відбулося одночасне укладення
додаткової угоди до договору поруки
від 11.06.2007 між відповідачем та
позивачем, у зв'язку з чим твердження
позивача про збільшення обсягу його
відповідальності, що відбулося без
його згоди не відповідає дійсності.

А тому, порука не є припиненою на
підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки

У зв'язку з цим доводи позивача про те,
що порука припинена відповідно до ч. 4
ст. 559 ЦК України, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки п. 4.1 та 4.2
договору поруки від 11.06.2007 передбачено,
що договір діє до повного виконання
боргових зобов'язань за кредити
договором. Відповідальність
поручителя припиняється лише після
виконання боргових зобов'язань у
повному обсязі. Порука також
припиняється, якщо банк в межах строку
з дня настання строку виконання
боргового зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя.

Разом з тим, повне виконання боргових
зобов'язань за кредитним договором
пов'язується з конкретною датою
погашення кредитної заборгованості,
зазначеної у кредитному договорі,
укладеному між відповідачем та третьою
особо, якою є 11.06.2027.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що Банк реалізував своє
право пред'явлення вимоги до
поручителя, про що свідчить рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 30.04.2010.

Враховуючи, що строк виконання
основного зобов'язання ще не настав,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції про
відсутність підстав для застосування
ч.4 ст.559 ЦК України.

Норми матеріального права застосовані
судом відповідно до спірних
правовідносин, рішення суду ухвалено з
дотриманням процесуального закону, а
тому підстави для задоволення
апеляційної скарги та скасування
рішення суду відсутні.

Оскільки рішення суду постановлене з
дотриманням норм діючого
законодавства, висновки суду
обґрунтовані, відповідають обставинам
справи, колегія суддів не вбачає
підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргуОСОБА_1- відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.
Києва від 12.03.2014 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: