Справа № 466/683/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 липня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

з участю:

прокурора
Семікової О.З.

представників
позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника
відповідача ОСОБА_3

представника
третьої особи Брикси Р.З.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_5, в
інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_6,
третя особа Орган опіки та піклування
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради про
позбавлення батьківських прав, -

у
с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_5 від імені котрої, на
підставі довіреності діє ОСОБА_1
звернулась до Шевченківського
районного суду м. Львова з позовом про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_6
відносно малолітньої доньки ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову стороною
Позивача зазначено, що ОСОБА_5
перебувала у шлюбі з Відповідачем,
ОСОБА_6 з 03.10.2009 року по 05.12.2011 року.
Відповідач є батьком малолітньої
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні стосунки
з Відповідачем, як зазначила Позивач,
добрими були лише перші три місяці
після одруження. Потім ОСОБА_6, за
твердженням Позивача почав зловживати
спиртними напитками, почалися сварки,
приниження, випадки застосування
фізичного насильства. Після народження
доньки ситуація не змінилася. Позивач
вказала, що сторони періодично
розходилися, і вона, ОСОБА_5 змушена
була звертатися до своєї мами за
допомогою, в тому числі і матеріальною.
Також в позовній заяві вказується, що
Відповідач став грубо поводитися і з
дитиною, матеріально сім'ю не
забезпечував. Після чергової сварки
27січня 2011 року, коли ОСОБА_6 прийшов
додому з товаришем будучи у стані
сильного алкогольного сп'яніння, побив
її, після чого вона з дитиною пішла жити
до мами. В доньки, як зазначено
Позивачем, тоді стався нервовий стрес
внаслідок чого вона, позивач
зверталася до лікарів по допомогу.
Позивач вказала, що крім жорстокого
поводження зі сторони Відповідача мало
місце зловживання батьківськими
правами, створення умов, що ускладнюють
і роблять неможливим повноцінний
розвиток дитини. Відтоді шлюбні
відносини між ними, сторонами, фактично
були припинені. 05.12.2011 року шлюб між нею
та Відповідачем було розірвано.
Позивач також зазначила, що з моменту
розлучення Відповідач жодного разу не
поцікавився як живе донька, не бере
участі у вихованні дитини, не провідує
доньку, не цікавиться здоров'ям дитини,
морально та матеріально не підтримує
дитину.

Окрім цього, в позовній заяві вказано,
що Позивач виїхала на заробітки до
Канади, де живе і працює її брат, а
донька залишилась проживала з мамою
Позивача, яка дбала і дбає про неї,
доглядала, старається забезпечити всі
необхідні умови щоб дитина гармонійно
розвивалася і фізично і розумово.

В листопаді 2011 року, як зазначено
Позивачем, остання почала оформляти
документи на постійне проживання у
Канаді. Відповідач дав згоду на виїзд
за кордон і дитини, за умови, що до нього
з її, Позивача боку, не буде жодних
претензій.

На підставі викладеного просила
позбавити ОСОБА_6 батьківських прав.

В судовому засіданні уповноважений
представник позивача ОСОБА_1, котра в
свою чергу діючи від імені ОСОБА_5 також
уповноважила нотаріально посвідченою
довіреністю ОСОБА_2 представляти
інтереси Позивача у суді, позовні
вимоги підтримала, надала пояснення, що
аналогічні до викладеного в тексті
позовної заяви, додатково пояснила, що
є матір'ю Позивача, усі відносини її
доньки з Відповідачем відбувались на
її очах, підтвердила, що між сторонами,
а також між нею, ОСОБА_1, та Відповідачем
мали місце конфлікти. Вважає, що
Відповідач байдуже відноситься в першу
чергу до своєї доньки, негативно та
зухвало до неї та до своєї на той час
дружини ОСОБА_5 На її думку Відповідач
заперечує проти позову лише з тих
міркувань, щоб не псувати свою
біографію та характеристику, оскільки
він являється офіцером державної
прикордонної служби України. Просила
позов задовольнити. Уповноважений
представник Позивача ОСОБА_2 також в
повному обсязі підтримала позовні
вимоги з підстав, які зазначені в
тексті позовної заяви та пояснень
ОСОБА_1 в судовому засіданні.

Уповноважений представник
Відповідача, ОСОБА_3 в судовому
засіданні заперечила проти
задоволення позову, з підстав
зазначених у письмових запереченнях
Відповідача, що поступила на адресу
суду та долучені до матеріалів справи.
Вважає доводи Позивача надуманими,
крім того, акцентувала увагу на той
факт, що Позивач сама безпосередньо до
суду і органу опіки та піклування не
зверталась, а діє через свого
представника, а тому безпосередньо
думки Позивача суд заслухати не має
можливості. Просила відмовити у
задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання
не з'явився, діє через вищевказаного
належно уповноваженого представника, а
також подав на адресу суду письмові
заперечення проти позову, у яких просив
відмовити в задоволень вимоги Позивача
щодо позбавлення його батьківських
прав. Так, з письмових заперечень
Відповідача встановлено, що він,
ОСОБА_6, як батько ОСОБА_7, любить свою
доньку і бажає спілкуватись з нею,
турбуватись про неї та виховувати її,
від виконання своїх батьківських
обов'язків ніколи свідомо та умисно не
ухилявся, оскільки неодноразово
висловлював турботу про доньку,
бажання спілкуватись з нею та брати
участь у її вихованні, що в свою чергу
неадекватно агресивно сприймається
його бувшою дружиною та тещею. Так,
Відповідач зазначив, що Позивач чинила
йому всілякі перешкоди у зустрічах з
дитиною, в спілкуванні з нею. Згодом
вона виїхала за кордон і її поведінку
продовжила його бувша теща, яка не
показувала доньку, при його спробах
відвідати дитину, чинила скандали, що
не могло не відображатись на
психоемоційному стані, і він з метою не
травмувати дитину не приходив та
поїхав на роботу в іншу місцевість,
чекаючи щоб пройшов час та дитина
підросла, а дружина змінила своє
відношення до його батьківства. На
сьогодні він, Відповідач, перебуває на
контрактній службі в прикордонних
військах в Одеській області, а тому
досить рідко буває у Львові. Незважаючи
на це, чисельними спробами він
намагався зустрітись з дитиною, проте
родина його колишньої дружини - ОСОБА_5
приховувала доньку від мене, робила
вигляд, що дитини немає удома.
Відповідач вважає, що жодні дії, які б
вказували на те, що він ухиляється від
виконання своїх батьківських
обов'язків, ним не вчинялися, а тому
заперечую проти позбавлення його
батьківських прав.

Представник третьої особи - Органу
опіки та піклування підтримав у
судовому засіданні висновок органу,
який він представляє щодо доцільності
позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав.

Прокурор, що приймає участь у цій
справі, висловила думку про
передчасність позбавлення
батьківських прав Відповідача, а тому
просила відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши думку прокурора, пояснення
представників Позивача, представника
Відповідача та третьої особи, надавши
оцінку показанням свідків ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, повно та всебічно дослідивши
зібрані по справі докази, з'ясувавши
дійсні обставини справи, суд дійшов
висновку про недоцільність
задоволення позову в повному обсязі з
таких мотивів.

Так судом встановлено та підтверджено
письмовими доказами наступне.

Відповідач ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є батьками
малолітньої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.9)

Згідно із довідкою форми №2 від 15.01.2014 р.
за № 4 виданої ЖБК № 151 ОСОБА_1,
Позивач ОСОБА_5 та її малолітня донька
ОСОБА_7 зареєстровані за адресою
АДРЕСА_1 (а.с.10)

Відповідач ОСОБА_6 згідно письмових
повідомлень Львівського
прикордонного загону за № 1024 від 10.02.2014
р. та за № 1668 від 11.03.2014 р. старший
лейтенант ОСОБА_6 29 жовтня 2012 року вибув
для подальшого проходження службт до
Південного регіонального управляння
за адресою м. Одеса, вул. Жуковського,1
(а.с.38, 46)

Як зазначено стороною Позивача в
позовній заяві та не заперечувалось
іншими сторонами у справі, Позивач
ОСОБА_5 у листопаді 2011 року виїхала до
Канади та постійно там проживає. ( а.с.2)

Посвідкою на постійне проживання
виданою Урядом Канади встановлено, що
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 28.11.2013 р. постійно
проживають у м. Торонто. (а.с. 103 - 104)

Шлюб між Позивачем та Відповідачем
розірвано рішенням Шевченківського
районного суду м. Львова 23 листопада 2011
року. ( а.с.11)

Відповідно до ст.150 СК України батьки
зобов'язані піклуватися про здоров'я
дитини, її фізичний, духовний та
моральний розвиток, забезпечити
здобуття дитиною освіти, готувати її до
самостійного життя.

Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного
кодексу України батьки зобов'язані
піклуватися про здоров'я дитини, її
фізичний, духовний та моральний
розвиток, той із батьків, хто проживає
окремо від дитини зобов'язаний брати
участь у її вихованні та утриманні.

Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України
у випадку ухилення батьків від
виконання своїх обов'язків по
вихованню дитини вони можуть бути
позбавлені батьківських прав.

09 грудня 2013 року до органу опіки і
піклування щодо отримання висновку
комісії з питань захисту прав дитини
Шевченківської районної адміністрації
Львівської міської ради звернулася
ОСОБА_1, що діяла від імені ОСОБА_5 про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_6 відносно дочки ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

З відповіді на заяву від 09.12.2013 р. Орган
опіки та піклування Шевченківської
районної адміністрації Львівської
міської ради листом за № 35-105 від 22.01.2014
р. повідомив, що для об'єктивного
з'ясування всіх обставин справи та
винесення остаточного рішення в
інтересах малолітньої ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, слід заслухати думку обох
батьків дитини - ОСОБА_6 та ОСОБА_5.
Комісією з питань захисту прав дитини
були заслухані лише пояснення ОСОБА_1,
як представника матері дитини - ОСОБА_5
Фактичне місце проживання батька
дитини - ОСОБА_6 у заяві подано не було,
що унеможливлювало повідомити про час
та місце розгляду питання. Мати дитини -
ОСОБА_5, теж не була присутня на
засіданні комісії з питань захисту
прав дитини, оскільки, зі слів
представника, перебуває у Канаді. На
даний час органом опіки та піклування
з'ясовується місце служби батька. Після
того як ОСОБА_6, надасть письмові чи
усні пояснення з порушеного у заяві
питання, матері дитини - ОСОБА_5, слід
особисто звернутись з заявою про
надання висновку про доцільність
позбавлення батьківських прав ОСОБА_6,
щодо малолітньої ОСОБА_7. (а.с.31)

Згідно висновку Органу опіки та
піклування Шевченківської районної
адміністрації Львівської міської ради
за № 36-1499 від 04.07.2014 р. встановлено, що в
орган опіки та піклування -
Шевченківську районну адміністрацію
Львівської міської ради звернулась
ОСОБА_5, яка зареєстрована з
малолітньою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за
адресою: АДРЕСА_1, із заявою надати
висновок про доцільність позбавлення
батьківських прав ОСОБА_6. У заяві мати
зазначає, що батько з сім'єю не проживає
тривалий час, вихованням дочки не
займається, матеріально не забезпечує,
нехтує своїми батьківськими
обов'язками. Згідно характеристики
Центру розвитку дитини «SnаіІ», який
відвідувала малолітня ОСОБА_7, батько
жодного разу не був на заняттях, не
цікавився успіхами дочки. Згідно
свідчень сусідів, батько з сім'єю не
проживає на протязі тривалого часу,
участі у вихованні дитини не бере. У
довідці Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВСУ
у Львівській області, в 2011 році у
зв'язку з протиправною поведінкою
ОСОБА_6., йому винесено офіційне
попередження про недопущення
насильства в сім'ї. Батько, ОСОБА_6, на
засідання комісії з питань захисту
прав дитини не з'явився, жодних доказів
про бажання брати участь у вихованні
дочки не надав. На даний час ОСОБА_5
ОСОБА_7 2010 року народження проживає в
Канаді. Згідно заяви від 26.01.2012р.
засвідченої приватним нотаріусом
Юзвою Н.Б, ОСОБА_6, надав згоду на виїзд
дочки з України в Канаду на постійне
місце проживання та зміну її
громадянства. Враховуючи вищенаведене,
і те, що батько самоусунувся від
виконання обов'язків, покладених на
нього чинним законодавством України, з
метою захисту прав та інтересів
малолітньої ОСОБА_7, керуючись ст. 12
Закону України «Про охорону
дитинства», ст.ст. 19, 164 Сімейного
кодексу України, постановою Кабінету
Міністрів України від 01.10.2008 р. №866
«Питання діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини», орган опіки та піклування -
Шевченківська районна адміністрація
вважає за доцільне позбавити
батьківських прав ОСОБА_6 відносно
малолітньої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.( а.с. 105)

Однак такий висновок органу опіки та
піклування № 36-1499 від 04.07.2014 р. суд до
уваги не бере, оскільки такий висновок
не відповідає фактичним обставинам,
оскільки, як зазначено у висновку, до
органу опіки та піклування звернулась
ОСОБА_5, мати неповнолітньої ОСОБА_7,
хоча, як встановлено в судовому
засіданні до Органу опіки та
піклування зверталась ОСОБА_1, що в
судовому засіданні підтвердив
представник третьої особи. При
попередньому зверненні до органу опіки
і піклування ОСОБА_1, як зазначалось
вище відмовлено у висновку про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_6 з підстав, що на засіданні
комісії цього органу не можливо було
заслухати ні матір ні батька дитини і
вказано,що матері необхідно особисто
звернутись до органу опіки і
піклування з відповідною заявою. При
винесенні цього рішення № 36-1499 від 04.07.
2014 р. орган опіки і піклування не
звернув уваги на відсутність пояснень
матері та батька дитини, а обмежився
поясненнями сусідів, як зазначив в
судовому засіданні представник
третьої особи, поданимиу письмовому
виді через представника Позивача -
ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили ті факти,
що мали місце конфліктні ситуації в
сім'ї Позивача та Відповідача та
зазначили, що Відповідач ОСОБА_6 коли з
дитиною ОСОБА_7 гуляла мати чи бабця до
дитини не підходив та не проявляв, на
їхню думку батьківської ласки та
турботи.

На думку суду показання свідків не
можуть свідчити про умисне ухилення
Відповідача від виконання
батьківських обов'язків , а є лише
суб'єктивною думкою та припущеннями
вказаних свідків.

Судом встановлено та сторонами не
заперечувався факт конфліктів між
Позивачем та Відповідачем, і крім того
між Відповідачем та матір'ю Позивача
ОСОБА_1

Позивач жодних звернень з приводу
позбавлення батьківських прав
Відповідача, сама особисто не робила, а
діє лише через представника - свою
матір ОСОБА_1 і позиція у справі
представника Позивача висвітлювалась
виключно з точки зору останньої і нею
на підтвердження факту протиправної
поведінки Відповідача, суду подано
висновок органу внутрішніх справ за її
зверненням щодо протиправної
поведінки Відповідача, що свідчить
лише про поведінку Відповідача по
відношенню до ОСОБА_1 (а.с.102)

Будь-яких належних доказів
протиправної поведінки Відповідача по
відношенню до його малолітньої дитини
чи вчинення таких дій в її присутності
суду не подано. Свідчення свідка
ОСОБА_10 з цього приводу подані нею зі
слів сторони Позивача.

Крім того, як зазначено стороною
Позивача в позові та в пояснення її
представника, ОСОБА_5 залишила дитину
на виховання своєї матері і в листопаді
2011 року виїхала за межі України, в
Канаду.

Таким чином, в силу сімейних обставин,
обставин, що пов'язані з виконанням
Відповідачем його обов'язків
військовослужбовця, перебування
дитини за межами України, конфлікту між
Відповідачем та матір'ю Позивача, суд
дійшов висновку, що ОСОБА_6 позбавлений
можливості належним чином та у
необхідному для цього обсязі приділяти
увагу та приймати участь у вихованні
дитини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного суду України викладених у
Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
усиновлення та поновлення
батьківських прав» Ухилення батьків
від виконання своїх обов'язків має
місце, коли вони не піклуються про
фізичний і духовний розвиток дитини, її
навчання, підготовку до самостійного
життя, зокрема: не забезпечують
необхідного харчування, медичного
догляду, лікування дитини, що негативно
впливає на її фізичний розвиток як
складову виховання; не спілкуються з
дитиною в обсязі, необхідному для її
нормального самоусвідомлення; не
надають дитині доступу до культурних
та інших духовних цінностей; не
сприяють засвоєнню нею
загальновизнаних норм моралі; не
виявляють інтересу до її внутрішнього
світу; не створюють умов для отримання
нею освіти. Зазначені фактори, як кожен
окремо, так і в сукупності, можна
розцінювати, як ухилення від виховання
дитини лише за умови винної поведінки
батьків, свідомого нехтування ними
своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є
крайнім засобом сімейно-правового
характеру, який застосовується до
батьків, що не забезпечують належне
виховання своїх дітей. Підставою
позбавлення батьківських прав є
ухилення від виконання матір'ю чи
батьком своїх обов'язків по вихованню
дитини. Таке ухилення повинно бути
навмисним, коли особа повністю розуміє
наслідки своєї винної поведінки. Не
може бути позбавлена батьківських прав
особа, яка не виконує своїх
батьківських обов'язків внаслідок
душевної хвороби, тривалого
відрядження, створення перешкод з боку
іншого з батьків, з яким проживає.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що Відповідач ОСОБА_6 має бажання та
проявляє наміри виконувати свої
батьківські обов'язки по вихованню
дитини ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, але в силу
того, що дитина перебуває з матір'ю за
кордоном, а відповідач перебуває та
перебував упродовж знаходження дитини
в Україні на військовій службі в іншому
регіоні, а також через постійні
конфлікти із бабцею дитини ОСОБА_1,
цього не робить. Суд вважає, що не має
підстав застосовувати до Відповідача
такого крайнього заходу впливу, як
позбавлення батьківських прав щодо
малолітньої дитини.

Керуючись ст. ст. 150, 157, 164, 165, 166
Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 15, 45,
46, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218
Цивільно-процесуального Кодексу
України, ст. 12, 25 Закону України "Про
охорону дитинства" Постановою КМ
України №866 від 01.10.2008 "Про питання
діяльності органів опіки та
піклування, пов'язаної із захистом прав
дитини", суд,-

в
и р і ш и в :

В задоволенні позовної вимоги про
позбавлення батьківських прав ОСОБА_6
відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 -
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути повністю або
частково оскаржено в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Львівської області через
Шевченківський районний суд м. Львова
шляхом подання в десятиденний термін з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги

Суддя: П. Т. Едер