Провадження № 2/200/5152/13
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року Бабушкінський
районний суд м. Дніпропетровська у
складі:

головуючого судді
Кудрявцевої Т.О.

при секретарі
Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Комунального підприємства
«Дніпроводоканал» Дніпропетровської
міської ради про визнання незаконною
відмову у постановці на облік та
реєстрації лічильника, визнання
незаконною вимоги про сплату подвійної
плати за використання води та
каналізації, визнання незаконною
відмови у прийняття копії свідоцтва
про смерть та довідки, визнання
незаконними дій, визнання незаконним
встановлення засобу в каналізаційній
трубі, зобов»язання виконати певні дії,
-

В С Т А
Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування своїх позовних вимог з
урахуванням уточнень посилається на
те, що квартира АДРЕСА_1 є
коорперативною, придбаною ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 у 1974 році. На час встановки
лічильника холодної води власником
квартири була ОСОБА_4, точка для
пломбування в квартирі була одна - це
лічильник холодної води, труба гарячої
води була відрізана поза квартирою.
01.11.2006 роки вона за свої особисті кошти
придбала та встановила лічильники
холодної та гарячої води, після чого
звернулася до начальника підприємства
«Міськводоканал», що розташований за
адресою ж/м Тополя-1, буд.10, з заявою з
проханням опломбувати та взяти на
облік лічильник холодної води, що
перебуває у її квартирі. На звернення
отримала відповідь про те, що спочатку
такий лічильник пломбує підприємство
«Дніпропетровські теплові мережі» та
видає акт, після чого лічильник
пломбується підприємством
«Дніпроводоканал». При звернені до
підприємства «Дніпропетровські
теплові мережі» нею була отримана
відповідь, що їх працівник прийде після
прийняття рішення судом у справі №
2-2896/06, що на той час розглядалася в суді.
Після отримання такої відповіді вона
запросила робітників, які відрізали
трубу гарячої води в технічній ніші
поза її квартирою, і письмово
звернулася 24.11.2006 року до начальника
дільниці теплових мереж, на що отримала
відповідь 02.03.2007 року. На таке ж
звернення до відповідача ніякої
відповіді вона не отримала. Тільки
після того, як її чоловік на засіданні
суду у вказаній справі розповів про те,
що відбувається з реєстрацією
лічильника холодної води, до них
прийшли контролери відповідача,
обстежили трубопровід, та склали акт
про те, що лічильник встановлений та
його встановлення відповідає
технічним умовам, проте реєструвати
його та пломбувати відмовились,
порекомендувавши звернутися до
начальника дільниці, де від неї стали
вимагати додаткової оплати, від чого
вона відмовилася. З цього часу вона
сплачувала за водопостачання з
урахуванням показань лічильника,
зазначаючи витрати води; неодноразово
зверталася до начальника дільниці на
ж/м Тополя-1, б.10, ходила особисто на
прийом до керівництва відповідача.
Позивач також зазначає, що відповідач в
розрахунки за користування водою
необґрунтовано включав померлу ОСОБА_4,
ОСОБА_5, який служив у лавах армії,
ОСОБА_5, який навчався в ДДУВС з 2009 по 2013
р.р., ОСОБА_6, яка була відсутня за місцем
реєстрації з 06.10.2006 по 10.12.2012 року.

Вона неодноразово зверталася до
відповідача з заявами про реєстрацію
лічильника, двічі письмово зверталася
до начальника абонентського відділу
«Міськводоканала», була у нього на
прийомі, зверталася зі скаргою на дії
його підлеглих, два рази зверталася до
прокурора міста після незаконних
відключень каналізації в 2010 році та 2013
роках в її квартирі шляхом
встановлення засобу «крот». Після
надання нею відповідачу 28.06.2007 року
акта «Міськтепломережі» для взяття на
облік лічильник холодної води, їй було
запропоновано повторно сплатити
грошові кошти за користування водою,
проте не за показами лічильника, а із
розрахунку зареєстрованих в квартирі
осіб, від чого вона відмовилась та
стала сплачувати витрати води
відповідно до показань лічильника і з
урахуванням цих показань в квитанції.

Позивач зазначає, що вказані дії
відповідача є незаконними та просить
визнати незаконною відмову
відповідача в листопаді 2006 року в
реєстрації та постановці на облік
лічильника холодної та гарячої води;
визнати незаконною відмову у взятті на
облік лічильника холодної води після
складання акту про встановлення
лічильника у відповідності до
технічних умов та за відсутністю труби
гарячої води; визнати незаконними
вимоги про стягнення подвійної оплати
за використання води та каналізації;
визнати незаконними дії про
неприйняття копії свідоцтва про смерть
ОСОБА_4 та продовження здійснення
нарахувань за користування послугами з
урахуванням померлої; визнати
незаконними дії начальника дільниці
абонентської служби відповідача по
забороні контролерам абонентської
плати виконувати свої посадові
обов»язки; визнати незаконними відмову
начальника ділянки прийняти надані
довідки про перебування ОСОБА_5 на
військовій службі України і на
навчанні та здійснити з урахуванням
нього нарахування за спожиту воду та
користування каналізацією; визнати
незаконним подвійне встановлення в
каналізаційній трубі засобу «Крот»;
визнати незаконними дії начальника
абонентської дільниці щодо
неодноразових погроз припинення
подачі води у випадку звернення до
суду; зобов»язати відповідача
зареєструвати лічильник холодної води,
а розрахунок з споживання вважати
вірним той, який вона щомісячно
сплачувала та відмічала в квитанціях.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги з урахуванням
уточнень підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись на його
необґрунтованість та просила
застосувати до вимог позивача позовну
давність.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають,
виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
квартира АДРЕСА_1, в якій проживає
позивач з сім»єю, є кооперативною,
придбаною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 1974 році. В
квартирі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_5
та ОСОБА_6

В квартирі за вказаною адресою
відкритий особовий рахунок на
споживання води

НОМЕР_1 на ім»я ОСОБА_3, померлою
ІНФОРМАЦІЯ_1, нарахування за послуги
водопостачання за вказаною адресою
проводяться за кількістю
зареєстрованих осіб згідно діючих норм
водоспоживання та тарифів.

Відповідно до п.10 «Правил надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення», затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№630 від 21.07.2005 року, оплата послуг за
показаннями квартирних засобів обліку
провадиться лише у разі здійснення
обліку в усіх точках розбору холодної
та гарячої води у квартирі незалежно
від наявності засобів обліку на вводах
у багатоквартирний будинок.

Встановлено, що підтвердили
представники сторін, ОСОБА_1 у 2006-2007
роках зверталась до КП
«Дніпроводоканал» з заявами про
прийняття до обліку (опломбування)
водолічильника холодної води, що
знаходиться у вказаній квартирі,
вказуючи, що ввід гарячої води
заглушено.

11.04.2007 року МКВП «Дніпроводоканал» був
складений акт, відповідно до якого при
обстежені квартири за вказаною адресою
було виявлено, що в с/у ввід гарячої
води замурований, в ванній на вводі
гарячої води встановлена заглушка,
водомір холодної води встановлений у
відповідності до ТУ.

Зокрема, на звернення позивачки від
03.09.2007 року вона була повідомлена МКВП
«Дніпроводоканал» листом від 01.10.2007
року №142П про те, що оскільки нею не
надано до абонентського відділу
Бабушкінського району акт
опломбування Теплопостачальним
підприємством гарячого
водопостачання, не надано можливості
фахівцям району обстежити мережі
холодного та гарячого постачання у
вказаній квартирі, у підприємства не
має законних підстав опломбувати
лічильник холодного водопостачання.
Також в листі повідомлено, що
заборгованість по вказаному рахунку
складає 353,06 грн.

Як пояснила в судовому засіданні
представник відповідача, у МКВП
«Дніпроводоканал» відсутні будь-які
інші звернення позивачки за останні
сім років до підприємства про
опломбування лічильника, що не було
спростовано представником позивача.
Суд вважає, що конверт з відміткою про
невручення начальнику дільниці
«Міськводоканал» листа з поштовим
штемпелем від 26.07.2007 року не є належним
доказом такого звернення, оскільки він
направлявся не на адресу знаходження
МКВП «Дніпроводоканал» і не був
вручений адресату.

Таким чином, судом встановлено, що з 2007
року позивачка з будь-якими заявами до
КП «Дніпроводоканал» стосовно
опломбування лічильника не зверталася,
жодних документів щодо оформлення
відносин з теплопостачальною
організацією, в тому числі Акт
опломбування гарячого водопостачання
КП «ДМТМ», довідок щодо складу сім»ї, в
тому числі про перебування на
військовій службі та навчанні ОСОБА_5,
свідоцтва про смерть ОСОБА_3 не
надавала. Будь-яких належних та
допустимих доказів в спростування
цього позивачем суду не надано.

Як пояснив судовому засіданні
представник позивача, із вказаного
часу позивачка сплачує витрати за
послуги з водопостачання відповідно до
показань лічильника.

Як вбачається з наданих позивачем
Акту виконаних робіт №29/10 10г-214 від
19.03.2010 року МКВП «Дніпроводоканал»
було здійснено обмеження послуг
водовідведення за адресою проживання
позивача в зв»язку з заборгованістю за
послуги з водопостачання станом на
01.03.2010 року в сумі 2262,38 грн. Також,
повідомленням відповідача від 13.03.2013
року позивачка повідомлялася про
відключення її квартири від
каналізації з 18.03.2013 по 20.03.2013 року
системою типу «Спрут» в зв»язку з
наявністю заборгованості станом на
01.03.2013 року по сплаті послуг за
водопостачання у розмірі 5264,20 грн.
Вказані дії відповідача позивач вважає
незаконними.

Разом з цим, згідно до ст.3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін, при
цьому кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
письмових доказів, речових доказів,
зокрема звуко- і відеозаписів,
висновків експертів.

У відповідності до змісту ст.ст.11,
15 ЦК України цивільні права та
обов»язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Кожна особа має право на
судовий захист. Захист цивільних прав -
це передбачені законом способи охорони
цивільних прав у разі їх порушення чи
реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб»активних
цивільних прав розуміються закріплені
законом матеріально-правові заходи
примусового характеру, за допомогою
яких проводиться поновлення (визнання)
порушених (оспорюваних) прав та вплив
на правопорушника. Загальний перелік
таких способів захисту цивільних прав
та інтересів дається в ст.16 ЦК України .

За змістом зазначеної норми
цивільного права, способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов»язку в
натурі; зміна правовідношення;
припинення правовідношення;
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди:
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди; визнання незаконними рішення,
дій чи бездіяльності органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Отже, зазначеною нормою права
передбачено як спосіб захисту
порушеного права визнання незаконними
дій лише органів державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових осіб і
службових осіб. Визнання незаконними
дій інших органів, підприємств, установ
законом не передбачено.

В позові та доповненнях до нього,
які суд розглядає з урахуванням ст.11
ЦПК України, позивач просить визнати
незаконними дії МКВП
«Дніпроводоканал» та його посадових
осіб, а саме - щодо відмови в листопаді
2006 року в реєстрації та постановці на
облік лічильника холодної та гарячої
води; відмови у взятті на облік
лічильника холодної води після
складання акту про встановлення
лічильника у відповідності до
технічних умов та за відсутністю труби
гарячої води; щодо вимоги про стягнення
подвійної оплати за використання води
та каналізації; дій по неприйняттю
копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та
продовження здійснення нарахувань за
користування послугами з урахуванням
померлої; дій начальника дільниці
абонентської служби відповідача по
забороні контролерам абонентської
плати виконувати свої посадові
обов»язки; щодо відмови начальника
ділянки прийняти надані довідки про
перебування ОСОБА_5 на військовій
службі України і на навчанні та
здійснення з урахуванням нього
нарахування за спожиту воду та
користування каналізацією; щодо
незаконного повторного встановлення в
каналізаційній трубі засобу «Крот»;
дій начальника абонентської дільниці
щодо неодноразових погроз припинення
подачі води у випадку звернення до
суду; зобов»язання зареєструвати
лічильник холодної води, а розрахунок з
споживання вважати вірним той, який
вона щомісячно сплачувала та відмічала
в квитанціях.

Разом з цим, заявлені вказані
позовні вимоги у судовому порядку не
відповідають способам захисту прав,
передбаченим ст.16 ЦК України
(постанова Верховного Суду України від
10.10.2012 року №6-110 цс 12).

Невірно обраний спосіб захисту
порушеного права є підставою для
відмови в задоволенні пред»явлених
особою вимог, а тому позовні вимоги
позивача не підлягають задоволенню.

Крім того, в судовому засіданні
представник відповідача заявила
клопотання про застосування строку
позовної давності до позовних вимог
позивача.

Відповідно до ст.257 ЦК України позовна
давність встановлюється у три роки та
положеннями ч.4 ст.267 ЦК України
передбачено, що сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною справі, є підставою
для відмови у позові.

Як вбачається із позову з доповненнями
та пояснень в судовому засіданні
представника позивача, про порушення
прав, з приводу поновлення яких вона
звернулася до суду у даній справі,
позивачці було відомо в 2006-2011 роках, а
саме - про визнання незаконною відмови
відповідача в листопаді 2006 року в
реєстрації та постановці на облік
лічильника холодної та гарячої води;
визнати незаконною відмову у взятті на
облік лічильника холодної води після
складання акту про встановлення
лічильника у відповідності до
технічних умов та за відсутністю труби
гарячої води, про що було відомо в 2007
році; визнання незаконними вимоги про
стягнення подвійної оплати за
використання води та каналізації в
червні 2007 року; визнання незаконними
дії про неприйняття копії свідоцтва
про смерть ОСОБА_3 в 2008 році та
продовження здійснення нарахувань за
користування послугами з урахуванням
померлої; визнання незаконними дій
начальника дільниці абонентської
служби відповідача по забороні
контролерам абонентської плати
виконувати свої посадові обов»язки (в
2007 році); визнання незаконними відмову
начальника ділянки в прийняти довідки
про перебування ОСОБА_5 на військовій
службі України та здійснення з
урахуванням нього нарахування за
спожиту воду та користування
каналізацією; визнати незаконним
встановлення в каналізаційній трубі
засобу «Крот» відповідно до акту від
19.03.2010 року.

З позовними вимогами та доповненням до
них позивач звернулася до суду лише
16.12.2013 року та 12.06.2014 року відповідно,
заяви про поновлення строку звернення
до суду не надавала.

З наведених підстав суд вважає, що
позовні вимоги позивача не підлягають
задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,
суд -

В И Р І
Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні
позовних вимог до Комунального
підприємства «Дніпроводоканал»
Дніпропетровської міської ради про
визнання незаконною відмову у
постановці на облік та реєстрації
лічильника, визнання незаконною вимоги
про сплату подвійної плати за
використання води та каналізації,
визнання незаконною відмови у
прийняття копії свідоцтва про смерть
та довідки, визнання незаконними дій,
визнання незаконним встановлення
засобу в каналізаційній трубі,
зобов»язання виконати певні дії.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Дніпропетровської області через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-ти денний строк
з дня проголошення рішення.

Суддя
Т.О. Кудрявцева