АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5814/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Черновськой Г. В. Доповідач -
Калиновський А.Б.Категорія 24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Нікуліній Г.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 13 травня
2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
стягнення грошових коштів,
відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк»
про стягнення грошових коштів, та
відшкодування моральної шкоди.

Посилався на те, що є користувачем
послуги web-інтерфейс LIQPAY, що надається
ПАТ КБ «Приватбанк» з переказу
грошових коштів на підставі укладеної
між сторонами угоди. 15 лютого 2014 року
позивач в мережі Інтернет через
платіжну систему liqpay.com здійснив
операцію на суму 1000,00 доларів США для
чого дав дистанційне розпорядження
банку виконати зазначену операцію.
Дану суму грошових коштів 18 лютого 2014
року було списано з карткового рахунку
позивача відкритого в АТ
СбербанкРосії. На протязі 10 днів
проплата ПАТ КБ «Приватбанк» не була
здійснена, на що співробітник
останнього пояснив ОСОБА_2, що
відбулось це через те, що банк, з картки
якого був здійснений платіж, не надав
підтвердження операції секьюріті
департаменту відповідача на протязі
п'яти днів, тому дана операція була
відхилена, а через два дні грошові
кошти будуть повернуті позивачу. Така
відповідь відповідача, на думку
позивача, не відповідає дійсності,
оскільки з АТ Сбербанк Росії ОСОБА_2
отримав лист щодо надання ними всієї
необхідної інформації та відповідей на
запити ПАТ КБ «Приватбанк». 28 лютого 2014
року на рахунок позивача були
повернуті грошові кошти у сумі 8 850,00
грн., що за курсом НБУ станом на цей день
складало 769,57 доларів США. У зв'язку з
зазначеним позивач просив суд стягнути
на його користь з відповідача суму 248,00
доларів США, що еквівалентно 2 743,00 грн., 5
000,00 грн. моральної шкоди, а також
витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 13 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права позивач просить
рішення суду скасувати і ухвалити нове
про задоволення його вимог.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні
позову суд виходив з того, що його
вимоги є безпідставні та
необґрунтовані.

З такими висновками суду погодитись не
можна.

Частиною 3 ст. 1068 передбачено, що банк
зобов'язаний за розпорядженням
клієнтавидати або перераховувати з
його рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документа, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження. У разі
надходження розрахункового документа
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу банк
зобов'язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Відповідно до Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" банк, що обслуговує платника,
та банк, що обслуговує отримувача,
несуть перед платником та отримувачем
відповідальність, пов'язану з
проведенням переказу, відповідно до
цього Закону та умов укладених між ними
договорів.

Банки зобов'язані виконувати доручення
клієнтів, що містяться в документах на
переказ, відповідно до реквізитів цих
документів та з урахуванням положень,
встановлених пунктом 22.6 ст. 22 цього
Закону.

У разі відмови з будь-яких причин у
прийнятті розрахункового документа
банк маєповернути його ініціатору не
пізніше наступного операційного дня
банку із зазначенням причини
повернення.

Судом встановлено, ОСОБА_2 є
користувачем послуги web-інтерфейс Іiqpay,
що надається ПАТ КБ «Приватбанк» з
переказу грошових коштів,
скориставшись якою 15 лютого 2014 року в
мережі Інтернет через платіжну систему
Liqpay.com здійснив платіж на суму 1000,00
доларів США.

Як видно з листів ПАТ "Сбербанк Росії"
від 12.05.2014 року та від 20.06.2014 року 15.02.2014
року від ПАТ КБ «Приватбанк» з поштової
скриньки о 19:27 надійшов
запит (security check) щодо легітимності
проведення клієнтом операції з кодом
авторизації 103500, що була проведена
15.02.2014 о 18:50:24. У security check було зазначено
прохання надати відповідь ПАТ КБ
«Приватбанк» протягом 48 годин з
моменту отримання запиту. Окрім того, у
запиті від ПАТ КБ «Приватбанк» вказано,
що у разі якщо ПАТ "Сбербанк Росії" не
надасть відповідь протягом 48 годин,
платіж буде враховуватись ПАТ КБ
«Приватбанк» легітимним та
підтвердженим.

Після підтвердження клієнтом
легітимності проведення зазначеної
вище операції 17.02.2014 о 17:03 АТ «СБЕРБАНК
РОСІЇ» надіслав до ПАТ КБ «Приватбанк»
(поштова скринька )
підтвердження легітимності операції з
кодом авторизації 103500.

На сервері архівування зовнішньої
пошти за 17 та 18 лютого 2014 року
повідомлення про помилку доставки
вказаного листа від сервера
ПриватБанка відсутнє, що підтверджує
успішність доставки.

18.02.2014 року з карткового рахунку
позивача НОМЕР_1 була списана сума 8850,00
гривень, що у валюті рахунку становила
1009,12 дол. США, за послугу торговцю, яку
сплачував клієнт.

03.03.14 на рахунок позивача НОМЕР_1
відповідачем була повернута сума 8850,00
грн, що становило 769,57 доллара США.

Повертаючи грошові кошти на картку
позивача, відповідач у листі від 25.03.2014
року посилався на те, що повернення
коштів мало місце у зв'язку з тим, що ПАТ
"Сбербанк Росії" не надав відповідь на
запит про проведення операції (а.с. 7).

Проте дані обставини спростовуються як
вищезазначеними листами ПАТ "Сбербанк
Росії" так і запереченнями відповідача,
згідно яких грошові кошти з картки
позивача у ПАТ "Сбербанк Росії" були
перераховані на транзитний рахунок у
ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі 8850,00 грн. (а.с.
22).

Крім того, використання банками security
check в своїй роботі не регламентується
операційними правилами, про що
свідчить і зміст термінового запиту
авторизації перевірки безпеки, за яким
в разі не отримання впродовж 48 годин
від дати передачі факсу банк буде
розглядати вказану транзакцію
законною та легітимною (а.с. 44).

Вирішуючи спір, суд зазначені
обставини справи та вимоги закону не
врахував, не звернув уваги на строки
повернення відповідачем грошових
коштів позивачу та помилково дійшов
висновку про безпідставність позовних
вимог останнього.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Заперечуючи проти позовних вимог
ОСОБА_2, відповідач доказів на
обгрунтування своїх заперечень суду не
надав, і, таким чином, відповідно до ст.
11 ЦПК України, розпорядився своїми
правами щодо предмету спору на власний
розсуд.

Враховуючи викладене, а також те, що з
вини відповідача не було проведено
переказу грошових коштів в мережі
інтернет через платіжну систему Liqpay.com,
грошові кошти повернуті позивачу з
порушенням встановлених законом
строків, у меншому розмірі внаслідок
коливання курсу валют, рішення суду в
частині позовних вимог про стягнення
грошових коштів підлягає скасуванню з
ухваленням в цій частині нового
рішення про стягнення з відповідача на
користь позивача спричинених збитків у
розмірі 2743,00 грн.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2
про відшкодування моральної шкоди, то в
цій частині рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права.

Підстав для його скасування немає,
оскільки Законом України «Про захист
прав споживачів» не передбачено
відшкодування моральної шкоди за
даними правовідносинами.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ КБ
«ПриватБанк» на користь ОСОБА_2
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314ЦПК України,
колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровськавід 13 травня 2014
року скасувати в частині відмови
ОСОБА_2 у стягненні грошових коштів у
розмірі 2 743,00 грн.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2
грошові кошти у розмірі 2 743,00 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 243,60 грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: