АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9036/2014
Головуючий в 1 інстанції - Батрин О.В.
Доповідач - Шиманський
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Борисової О.В., Заришняк Г.М.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення
Печерського районного суду міста Києва
від 05 червня 2014 року у справі за позовом
Київського національного
університету імені Тараса Шевченка до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у квітні 2014 оку.

Зазначав, що 30.07.2009 року між ним та
відповідачем було укладено договір про
надання освітньої послуги № 2373.
Відповідно до умов даного договору,
позивач бере на себе зобов'язання за
рахунок коштів замовника здійснити
навчання студента ОСОБА_4
нафілософському факультеті, за
спеціальністю філософія,
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» з 01 січня 2011 року по 30 червня
2014 року. Позивач свої обов'язки за даним
договором виконав у повній мірі, проте
відповідач з 01.02.2011 року всупереч
умовам укладеного договору оплату не
здійснив, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 1 623,00 грн. за
період з 01.02.2011 року по 31.05.2011 року.

На підставі викладеного позивач просив
стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму
боргу в розмір 1 623,00 грн., а також
судовий збір.

Рішенням Печерського районного суду
міста Києва від 05 червня 2014 року позов
задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення судом
норм процесуального права, ставиться
питання про скасування даного рішення
та ухваленні нового про відмову у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
учасників процесу, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення у зв'язку з
наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана надати ті
докази, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі
рішення суд виходив із вимог даної
норми закону, зібраних у справі та
наданих сторонами доказів, яким дав
повну, всебічну та об'єктивну оцінку.

Судом вірно встановлено, що 30.07.2009 року
між Київським Національним
університетом імені Тараса Шевченка, в
особі ректора Губерського Л.В., та
ОСОБА_1 було укладено договір про
надання освітньої послуги № 2373,
відповідно до якого виконавець бере на
себе зобов'язання за рахунок коштів
замовника здійснити навчання студента
ОСОБА_4 на філософському факультеті, за
спеціальністю філософія,
освітньо-кваліфікаційним рівнем
«бакалавр» з 01 січня 2011 року по 30 червня
2014 року.

Відповідно до п. 3.1 вищевказаного
договору замовник зобов'язаний
своєчасно вносити плату за отриману
освітню послугу (навчання) в розмірах
та на умовах що встановлені в договорі.

Згідно пункту 7.1 дія договору
припиняється у разі відрахування
студента із університету згідно із
законодавством України.

Наказом Ректора Губерського Л.В. № 2094-33
від 30.07.2009 року ОСОБА_4 була зарахована з
01.09.2009 року студентом першого курсу
заочної форми навчання Київського
Національного університету імені
Тараса Шевченка.

Як вбачається з довідки, наявної в
матеріалах справи, станом на 01.04.2014 року
заборгованість ОСОБА_5 за навчання
студента ОСОБА_4 за договором № 2373 від
30.07.2009 року за період з 1.02.2011 року по
31.05.2011 року становила 1 623,00 грн.

Наказом Ректора Губерського Л.В. №1807.33
від 14.07.2011 року ОСОБА_4 з 01.06.2011 року
відраховано зі складу студентів ІІ
курсу ОКР «Бакалавр» філософського
факультету напряму підготовки
«Філософія» заочної форми навчання за
академічну неуспішність та за
порушення умов договору освітньої
послуги.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і відповідно до умов
договору.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що у
зв'язку з невиконання відповідача
свого обов'язку щодо оплати навчання за
укладеним договором, позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що
ОСОБА_4 не приймала участь у перездачі
зимової сесії, а також навчанні у
міжсесійних та сесійних періодах часу
з 01.02.2011 року по 01.06.2011 року, не можуть
бути прийняті судом до уваги з огляду
на наступне.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням викладено твердження
апеляційної скарги щодо надання
освітніх послуг ОСОБА_4 на період 01.02.2011
року по 01.06.2011 року є необґрунтованим та
таким такими, що не підтверджується
належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом не витребовувалась у позивача
доказова база щодо документального
підтвердження участі ОСОБА_4 у
перездачі зимової сесії, а також роботи
у міжсесійних та сесійних періодах
часу з 01.02.2011 року по 01.06.2011 року, також
не можуть бути прийняті судом до уваги
оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, дане клопотання під час
розгляду справи в суді першої
інстанції позивачем не заявлялось.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А
Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
відхилити.

Рішення Печерського районного суду
міста Києва від 05 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: