У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

3 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Олійник А.С.,
Дербенцевої Т.П.
Карпенко С.О.,

провівши попередній розгляд цивільної
справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про
виключення майна з акта опису й арешту
майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на
ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 11 березня 2014 року, ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 15 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з указаним позовом, просила зняти
арешт із квартири АДРЕСА_1; виключити
вказану квартиру з акта опису та арешту
майна від 1 листопада 2002 року; скасувати
постанову державного виконавця № 13946/1
від 6 грудня 2001 року про накладення
арешту на належне їй майно у вигляді
частини цієї квартири.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26
березня 2012 року набрало законної сили
рішення Барвінківського районного
суду Харківської області від 15 березня
2012 року, відповідно до якого
встановлено факт її спільного
проживання із ОСОБА_5 із 1999 року до 2004
року.

Крім того, рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 1 липня 2013
року визнано дійсним договір від 30
жовтня 1999 року, відповідно до якого
вона та ОСОБА_5 визначили своїм
сумісним майном ј частину квартири
АДРЕСА_1. Під час розгляду вказаної
справи судом було встановлено, що
вартість спірної квартири збільшилась
внаслідок її трудових та грошових
затрат, а також те, що укладений між нею
та ОСОБА_5 договір від 30 жовтня 1999 року є
дійсним.

У березні 2014 року ОСОБА_5 надав їй
постанову державного виконавця № 13946/1
від 6 грудня 2001 року про арешт майна та
акт опису та арешту майна від 1
листопада 2002 року, відповідно до яких
на квартиру АДРЕСА_1, власником частини
якої є вона, накладено арешт.

Оскільки вказана квартира є її єдиним
житлом, то оспорювані постанова
державного виконавця та акт опису та
арешту майна унеможливлюють вирішення
питання про реєстрацію за нею право
власності на частину квартири.

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 11 березня 2014 року,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 15 квітня 2014 року, відмовлено у
відкритті провадження у справі
відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить
скасувати ухвали судів першої та
апеляційної інстанцій, посилаючись на
порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Статтею 332 ЦПК України визначено, що суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Згідно із ст. 335 ЦПК України суд
касаційної інстанції не може
встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні суду чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Відмовляючи у відкритті провадження у
справі, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився й
апеляційний суд, обґрунтовано виходив
із того, що рішенням Київського
районного суду м. Харкова від 5 грудня
2013 року, яке набрало законної сили,
вирішено спір про той самий предмет і з
тих самих підстав.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не
заслуговують на увагу, оскільки
спростовуються матеріалами справи.

З огляду на викладене, касаційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала
Київського районного суду м. Харкова
від 11 березня 2014 року та ухвала
апеляційного суду Харківської області
від 15 квітня 2014 року - залишенню без
змін.

Керуючись ст.ст. 332, 335, 336 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 11 березня 2014 року та ухвалу
апеляційного суду Харківської області
від 15 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
А.С.
Олійник

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко