АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 21 березня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» до ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 21.03.2014 року
позов ПАТ «Всеукраїнський акціонерний
банк» до ОСОБА_3, третя особа без
самостійних вимог щодо предмета спору
ОСОБА_2 звернення стягнення на предмет
іпотеки задоволено.

В рахунок погашення
заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» за
кредитним договором №516 від 04.09.2006 року,
укладеним між ВАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» та ОСОБА_2 у розмірі 7
649 339 грн. 33 коп., звернуто стягнення на
предмет іпотеки за договором іпотеки
від 18.09.2006 року, укладеним між ВАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» та
ОСОБА_3 і посвідченим приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, а саме на
нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1,
шляхом проведення прилюдних торгів з
початковою ціною предмета іпотеки на
рівні, не нижчому за звичайні ціни на
цей вид майна, на підставі оцінки,
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності / незалежним експертом на
стадії оцінки майна під час проведення
виконавчих дій. Стягнуто з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» у відшкодування
судових витрат по оплаті судового
збору 114 грн. 70 коп.

Третя особа без самостійних вимог
ОСОБА_2 вважаючи, що рішення
постановлене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду не відповідають
обставинам справи, в апеляційній
скарзі просить його скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволені позову.

В обґрунтування своїх вимог
посилається на те‚ що зобов'язання за
договором іпотеки є припиненим у
зв'язку з припиненням основного
зобов'язання за договором кредиту, що
пов'язане з неможливістю його
виконання, оскільки позивачем без
поважної причини було пропущено строк
пред'явлення до виконання виданого
09.04.2012 року виконавчого листа на
виконання рішення Голосіївського
районного суду м. Києва від 23.02.2012 року
про стягнення з ОСОБА_2 боргу за
договором кредиту. В порушення ст. 35
Закону України «Про іпотеку» позивачем
не була направлена відповідачу
письмова вимога про усунення порушення
забезпеченого іпотекою зобов'язання.
Вважає, що право вимоги до відповідача
як майнового поручителя у позивача
виникло 13.05.2010 року, а тому 13.05.2013 року
спив встановлений законом строк
позовної давності.

Представник ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» в судовому засіданні
просив апеляційну скаргу відхилити,
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

В судове засідання суду апеляційної
інстанції ОСОБА_2 повторно не
з′?явився, належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, його
представник направив на адресу суду
клопотання про відкладення розгляду
справи, яке обґрунтовував своєю
зайнятістю у іншому судовому процесі,
належних доказів чому не надав.
Відповідач ОСОБА_3, будучи належними
чином повідомленою про час та місце
розгляду справи, в судове засідання не
з'явилася, причин своєї неявки суду не
повідомила. Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів прийшла до висновку про
можливість слухання справи у
відсутність відповідача та третьої
особи за правилами ст. 305 ч.2 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді,
вислухавши пояснення представника ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах, визначених ст. 303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК
України апеляційний суд відхиляє
апеляційну скаргу і залишає рішення
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті і
справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції,
04.09.2006 року між ВАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк», правонаступником
якого є ПАТ «Всеукраїнський
акціонерний банк» та ОСОБА_2 укладено
кредитний договір № 516, згідно умов
якого банк надав позичальнику грошові
кошти у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання у розмірі 1 000 000
доларів США зі сплатою 13,25 % річних за
користуванням кредитом з кінцевим
строком повернення 04.09.2026 року. Для
обліку виданих кредитів банк відкрив
позичальнику позичковий рахунок №
9784/840 (а.с. 12-16).

Згідно п. 3.3.3., 3.3.4. кредитного
договору позичальник зобов'язався
забезпечити повернення кредиту та
сплачувати банку проценти за
користування ним в строки та на умовах ,
що визначені цим договором.

У разі несвоєчасного погашення
кредиту, сплати процентів, визначених
цим договором, позичальник сплачує
кредитодавцю пеню в розмірі подвійної
процентної ставки, визначеної в п.1.1.3.
цього договору, за кожен день
прострочення виконання, за
реквізитами, зазначеними
кредитодавцем. (пункт 4.2. кредитного
договору)

Пунктом 3.2.3 кредитного договору
передбачено право банку у разі
несвоєчасного погашення кредиту та/або
процентів вимагати дострокового
погашення кредиту в повному обсязі,
сплати процентів за його користування
та сплати відповідних штрафних
санкцій.

Додатковими угодами №1 від 04.09.2006
року та №2 від 18.09.2006 року до кредитного
договору № 516 сторонами було погоджено
суму надання кредитодавцем
позичальнику траншу кредиту, порядок
та суму його повернення (а.с. 17-18).

На забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором №516 від 04.09.2006
року 18.09.2006 року між ВАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» та
ОСОБА_3 було укладено іпотечний
договір, посвідчений приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстрований в реєстрі за № 1482
(а.с.6-11).

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.5. іпотечного
договору на забезпечення виконання в
повному обсязі зобов'язань ОСОБА_2 за
кредитним договором №516 від 04.09.2006 року,
іпотекодавець передає в іпотеку
іпотекодержателю належну йому на праві
власності квартиру АДРЕСА_1. Сторони
оцінили вищезазначену квартиру в 1 021 312
грн.

Пунктом 8.1. іпотечного договору
передбачено, що у випадку невиконання
або неналежного виконання
позичальником зобов'язання по
кредитному договору в цілому або в тій
чи іншій його частині та/або
невиконання або неналежного виконання
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
цим договором, в цілому або в тій чи
іншій його частині, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання зобов'язання, а в разі його
невиконання - звернути стягнення на
предмет іпотеки.

ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за
кредитним договором №516 від 04.09.2006 року
не виконував, у зв`язку з чим, згідно
розрахунку заборгованості, станом на
17.06.2013 року утворилася загальна
заборгованість по кредиту в сумі 7 649 339,
33 грн., з яких: заборгованість за
кредитом - 7 052 017, 15 грн.; заборгованість
по сплаті процентів - 335 956, 30 грн.;
неустойка - 261 365, 88 грн.

Вказана сума заборгованості
встановлена заочним рішенням
Голосіївського районного суду м. Києва
від 23.02.2012 року, залишеним без змін
ухвалою колегії суддів Апеляційного
суду м. Києва від 12.09.2012 року, згідно
якого з ОСОБА_2 на користь ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк»
стягнуто заборгованість за кредитним
договором в сумі 7 649 339 грн. 33 коп. (а.с.
22-29).

Тому не можуть бути прийняті до уваги
доводи апеляційної скарги про слив
строку позовної давності при
визначенні суми заборгованості за
кредитним договором, оскільки така
сума встановлена іншим судовим
рішенням, яке набрало законної сили і
зазначена обставина відповідно до
положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України
доказуванню не підлягає.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основними зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Оскільки з матеріалів справи
вбачається, що ОСОБА_2 істотно порушив
умови кредитного договору, не виконав
свої зобов`язання за договором, суд
першої інстанції правомірно звернув
стягнення на предмет іпотеки - квартиру
АДРЕСА_1.

Резолютивна частина рішення суду
відповідає вимогам ст. 39 Закону України
«Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги про
припинення іпотеки у зв'язку з
припиненням основного зобов'язання не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 598 ч. 1 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Підстави припинення зобов'язання
передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК
України, зокрема за статтею 599 цього
Кодексу зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 17 закону України «Про іпотеку»
визначено перелік підстав припинення
іпотеки, зокрема однією з них є
припинення основного зобов′?язання.

Пропуск стягувачем строку
пред′?явлення до виконання
виконавчого листа на виконання рішення
про стягнення з боржника
заборгованості за кредитним договором
не свідчить про припинення основного
зобов′?язання, а, відтак, і іпотеки.

Відхиляються колегією суддів і доводи
апеляційної скарги про невиконання
позивачем вимог Закону України «Про
іпотеку» щодо ненаправлення
іпотекодавцю письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання.
Відповідно до роз'яснень, викладених в
п. 37 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ від
30.03.2012 року №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин» невиконання
вимог ч.1 ст. 35 Закону України "Про
іпотеку" про надіслання іпотекодавцю
та боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Доводи апеляційної скарги про пропуск
позивачем строку позовної давності за
позовом про звернення стягнення на
предмет іпотеки були предметом
перевірки суду першої інстанції, який
дав їм належну правову оцінку.

Перевіривши рішення в межах,
визначених ст. 303 ЦПК України, колегія
суддів приходить до висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду і не дають підстав
вважати, що при вирішенні справи мало
місце неправильне застосування судом
матеріального права чи порушення
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Колегія суддів не знаходить підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В
А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 21 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справпротягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий- суддя:

Судді:

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
МІСТА КИЄВА

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді
Росік Т.В.

суддів:
Прокопчук Н.О.‚ Мазурик О.Ф.

при секретарі
Обухівському О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне
рішення Печерського районного суду м.
Києва від 21 березня 2014 року в справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський
акціонерний банк» до ОСОБА_3, третя
особа без самостійних вимог щодо
предмета спору ОСОБА_2 про звернення
стягнення на предмет іпотеки,

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Печерського районного
суду м. Києва від 21 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справпротягом двадцяти днів, шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий- суддя:

Судді:

Справа № 757/17037/13-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6248/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Пилаєва М.К.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Росік Т.В.