У х в а л а

іменем україни

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Ступак О.В.,
Дем'яносова М.В., Дьоміної О.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
Відділу державної виконавчої служби
Южноукраїнського міського управління
юстиції, ОСОБА_5, третя особа - служба у
справах дітей Южноукраїнської міської
ради Миколаївської області, про
визнання дій незаконними та скасування
постанови, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 13 травня 2014
року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з указаним позовом, обґрунтовуючи
свої вимоги тим, що на примусовому
виконанні у Відділі державної
виконавчої служби Южноукраїнського
міського управління юстиції (далі -
ВДВС Южноукраїнського МУЮ) знаходиться
виконавчий лист № 2-61, виданий 19 березня
2010 року Южноукраїнським міським судом
Миколаївської області, про стягнення з
неї на користь ОСОБА_5 63 200 грн боргу. На
підставі постанови державного
виконавця ВДВС Южноукраїнського МУЮ
від 25 грудня 2013 року та акта
передачі нереалізованого майна від 25
грудня 2013 року стягувачу у рахунок
погашення боргу передано Ѕ частки
належної їй квартири АДРЕСА_1, у якій
також проживає сім'я її сина разом із
малолітнім онуком. Посилаючись на те,
що постанова та акт державного
виконавця про передачу майна стягувачу
є підставою для подальшого оформлення
права власності на майно, а тому є
правочином, який на порушення вимог
чинного законодавства, вчинений без
попереднього дозволу органу опіки та
піклування, тому просила їх визнати
недійсними.

Рішенням Южноукраїнського міського
суду Миколаївської області від 26
березня 2014 року позов задоволено.
Визнано незаконними дії ВДВС
Южноукраїнського МУЮ щодо звернення
стягнення на нерухоме майно без
дозволу органу опіки та піклування.
Скасовано постанову та акт державного
виконавця ВДВС Южноукраїнського МУЮ
від 25 грудня 2013 року про
передачу нереалізованого майна
стягувачу. Вирішено питання про
розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду
Миколаївської області від 13 травня
2014 року рішення суду першої
інстанції скасовано, в задоволенні
позову відмовлено. Вирішено питання
про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, залишити в силі рішення суду
першої інстанції, обґрунтовуючи свою
вимогу порушенням судом норм
процесуального права та неправильним
застосуванням норм матеріального
права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в
касаційному порядку суд перевіряє в
межах касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або (та) вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши
доводи касаційної скарги, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції про задоволення позову й
ухвалюючи нове рішення про відмову в
задоволенні позову, апеляційний суд,
дослідивши докази у справі і надавши їм
належну оцінку в силу вимог
ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, а
також, врахувавши обставини справи,
обґрунтовано виходив з недоведеності
та безпідставності зазначених
позовних вимог.

При цьому на підставі досліджених
матеріалів справи та
ВП № 20747593 суд дійшов правильного
висновку про те, що дії державного
виконавця відповідали вимогам чинного
законодавства, а прав та законних
інтересів позивача не порушено.

Крім того, суд дійшов обґрунтованого
висновку про те, що малолітній онук
позивача самостійного права на належну
позивачу частку квартири не має, тому
для передачі її державним виконавцем
стягувачу згода органу опіки та
піклування не вимагається.

Розглядаючи спір, який виник між
сторонами у справі, суд правильно
визначився з характером спірних
правовідносин та нормами
матеріального права, які підлягають
застосуванню, повно та всебічно
дослідив наявні у справі докази,
правильно встановив обставини справи,
в результаті чого ухвалив законне й
обґрунтоване рішення, яке відповідає
вимогам матеріального та
процесуального права, підстави для
його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи
висновків суду не спростовують,
зводяться до переоцінки доказів, отже,
рішення ухвалено з додержанням норм
процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду
Миколаївської області від 13 травня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

О.О. Дьоміна