АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/2219/14
інстанції Кузьменко А.Д.
Доповідач: Ігнатенко П.Я.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 23 дня колегія
суддів судової палати з розгляду
цивільних справ апеляційного суду
Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця
М.П.Суддів:Воронцової Л.П. Ігнатенко
П.Я.При секретарі:Калюжному
О.О.розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_5 на рішення
Чаплинського районного суду
Херсонської області від 06 травня 2014
року за позовом ОСОБА_5 до державного
підприємства «Дослідне господарство
інституту тваринництва степових
районів ім. М.Ф.Іванова «Асканія-Нова»
про стягнення компенсації втрати
грошового доходу через порушення
строків виплати заробітної плати,
індексації та одноразової допомоги у
зв'язку з виходом на пенсію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до
суду із вказаним вище позовом,
посилаючись на те, що перебував із
відповідачем у трудових відносинах з
2002 року по 01.06.2010 року працював головним
економістом. Відповідач несвоєчасно
виплачував заробітну плату, не
проводив індексацію заробітної плати,
частково виплачував її із затримкою,в
зв'язку з чим позивач просив стягнути
на свою користь індексацію зарплати в
сумі 24301,85 грн., компенсацію втрати
частини доходу через порушення строків
виплати індексації - 6277,33 грн.;
компенсацію витрати частини доходу
через порушення строків виплати
зарплати 13194,26 грн., просить стягнути
вихідну допомогу в трикратному розмірі
середньої зарплати, згідно ст. 44 КЗпП
України в сумі 7833,30 грн.; донарахувати
за невикористані 116 днів відпустки -
9427,32 грн.; нарахувати за 40 днів
відпустки неврахованих у розрахунку
відповідача - 4525,20 грн.; премію до ювілею
- за середніми виплатами за 2008-1010 р.р. на
заохочення, скоригованими відносно
терміну роботи в господарстві в сумі
49770,00 грн.; виплати згідно ст.ст. 116,117
КЗпП України у розмірі середньої
зарплати по день фактичного розрахунку
- 117499,50 грн.; відшкодування моральної
шкоди у розмірі 40% від всіх нарахувань -
93131,50 грн., а всього просить стягнути на
свою користь 325960,26 грн.

Рішенням Чаплинського районного
суду Херсонської області від 06 травня
2014 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного підприємства
«Дослідне господарство інституту
тваринництва степових районів ім.
М.Ф.Іванова «Асканія-Нова» -
Національного наукового
селекційно-генетичного центру з
вівчарства» на користь ОСОБА_5 12754,32 грн.
в рахунок не донарахованої індексації
заробітної плати за період з 17 травня
2006 року по 02 червня 2010 року та 13194,26 грн.
в рахунок втрати частини грошового
доходу у зв'язку з порушенням строків
виплати заробітної плати, а всього 25948,58
грн. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та просить скасувати рішення суду і
ухвалити нове про задоволення позовних
вимог повністю.

Письмові заперечення на
апеляційну скаргу до апеляційного суду
не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення в межах визначених
ст.303 ЦПК України, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу законів про працю України (далі
- КЗпП України) заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку власник або
уповноважений ним орган виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року (далі - Закон України
«Про оплату праці»), який є спеціальним
нормативно-правовим актом, що регулює
правовідносини у сфері оплати праці,
міститься аналогічне визначення
поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про
оплату праці» основна заробітна плата -
це винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій. Інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Згідно з положеннями частини шостої
статті 95 Кодексу, статей 33, 34 Закону
заходами державного регулювання
оплати праці є індексація заробітної
плати та компенсація працівникам
втрати частини заробітної плати у
зв'язку з порушенням строків її
виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України
«Про оплату праці» в період між
переглядом розміру мінімальної
заробітної плати індивідуальна
заробітна плата підлягає індексації
згідно з чинним законодавством.
Індексація грошових доходів населення
- це встановлений законами та іншими
нормативно-правовими актами України
механізм підвищення грошових доходів
населення, що дає можливість частково
або повністю відшкодовувати
подорожчання споживчих товарів і
послуг.

Положенням статті 34 Закону України
«Про оплату праці» передбачено
компенсацію працівникам втрати
частини заробітної плати у зв'язку із
порушенням строків її виплати, що
провадиться відповідно до індексу
зростання цін на споживчі товари і
тарифів на послуги у порядку,
встановленому чинним законодавством.
Згідно зі статтями 1, 2 Закону України
«Про компенсацію громадянам втрати
частини доходів у зв'язку з порушенням
строків їх виплати» від 19 жовтня 2000
року та Порядком проведення
компенсації громадянам втрати частини
грошових доходів у зв'язку з порушенням
термінів їх виплати, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 лютого 2001 року № 159, підприємства,
установи і організації всіх форм
власності та господарювання
здійснюють компенсацію громадянам
втрати частини доходів у випадку
порушення встановлених строків їх
виплати, у тому числі з вини власника
або уповноваженого ним органу (особи), а
саме у разі затримки на один і більше
календарних місяців виплати
нарахованих громадянам грошових
доходів: пенсії, соціальних виплат,
стипендії, заробітної плати (грошового
забезпечення) тощо.

Отже, кошти, які підлягають нарахуванню
в порядку індексації заробітної плати
та компенсації працівникам частини
заробітної плати у зв'язку з порушенням
строків її виплати, мають
компенсаторний характер. Як складові
належної працівникові заробітної
плати ці кошти спрямовані на
забезпечення реальної заробітної
плати з метою підтримання достатнього
життєвого рівня громадян та
купівельної спроможності заробітної
плати у зв'язку з інфляційними
процесами та зростанням споживчих цін
на товари та послуги.

Із роз'яснень, викладених у п. 22
постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику застосування
судами законодавства про оплату праці»
вбачається, що у справах, пов'язаних із
вирішенням спорів про індексацію
заробітної плати або компенсацію
працівникам втрати її частини у зв'язку
із затримкою її виплати, суди мають
враховувати, що: індексація заробітної
плати провадиться згідно зі ст. 33
Закону в період між переглядами
Верховною Радою України розміру
мінімальної заробітної плати і
здійснюється відповідно до Закону «Про
індексацію грошових доходів
населення» і тих положень Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 липня 2003 р. N 1078 (з внесеними
змінами та доповненнями), підвищення
грошових доходів громадян у зв'язку з
індексацією здійснюється з першого
числа місяця, що настає за місяцем, в
якому офіційно опубліковано індекс
споживчих цін. Індексація грошових
доходів населення проводиться у разі,
коли величина індексу споживчих цін
перевищила поріг індексації, який
встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 надано
роз'яснення, що строки звернення
працівника до суду за вирішенням
трудового спору як складова механізму
реалізації права на судовий захист є
однією з гарантій забезпечення прав і
свобод учасників.

Згідно з частиною другою статті 233
Кодексу у разі порушення законодавства
про оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що з 07.07.2002 року по 01.06.2010
року ОСОБА_5 перебував із відповідачем
у трудових відносинах та працював
головним економістом, звільнений на
підставі ст. 38 КЗпП України в зв'язку з
виходом на пенсію, що підтверджується
копією наказів та трудової книжки
(а.с.10-12).

Також судом правильно встановлено, що
відповідач неналежним чином виконував
вимоги закону щодо нарахування та
виплати індексації заробітної плати та
компенсації в зв'язку з несвоєчасною
виплатою заробітної плати, в зв'язку з
чим стягнув на користь позивача 12754,32
грн. в рахунок не донарахованої
індексації заробітної плати за період
з 17.05.2006 року по 02.06.2010 року та 13194,26 грн. в
рахунок втрати частини грошового
доходу у зв'язку з порушенням строків
виплати заробітної плати. При цьому
судом правильно взято до уваги, що
згідно довідки про розрахунок
індексації за період з 17.05.2006 р. по 02.06.2010
р., за вказаний період підприємством
нараховано позивачу 20903,42 грн., з яких
8149,10 грн. виплачено при розрахунку при
звільненні, що підтверджується
бухгалтерською довідкою (а.с.13) та
сторонами не оспорюється.

Разом з тим, судом безпідставно не
взято до уваги доводи ОСОБА_5 та вимоги
Закону України «Про індексацію
грошових доходів населення», який
набрав чинності з 01.01.2003 року.

Згідно розрахунку нарахованої та
виплаченої заробітної плати позивачу,
впродовж 2005 та 2006 років підприємством
повністю нараховано та виплачено
індексацію (а.с.14-15). В зв'язку з чим
підлягає донарахуванню індексація
заробітної плати за період 2003 - 2004 р.р.,
яка не нараховувалась в зв'язку з
арештом рахунків та відсутністю коштів
на підприємстві, хоча вказані
обставини не звільняють від виконання
вимог закону щодо індексації
заробітку.

Таким чином, підлягають задоволенню
позовні вимоги в частині донарахування
індексації зарплати за 2003 рік в сумі
260,65 грн. та за 2004 рік в сумі 427,83 грн. на
загальну суму 688,48 грн.

Враховуючи, що індексація зарплати
входить до її складу, підлягають
частковому задоволенню позовні вимог
щодо відшкодування компенсації втрати
частини грошового доходу у зв'язку з
порушенням строків виплати заробітної
плати у вигляді індексації в сумі 3685,55
грн. за період з 01.01.2003 по 02.06.2010 р.р. ,
тобто до звільнення з роботи, після
чого компенсація за несвоєчасну
виплату платежів, що входять до складу
заробітної плати, виплачується в
порядку, передбаченому ст. 117 КЗпП
України.

Окрім того, встановивши, що
підприємством не проведено повний
розрахунок з працівником, суд першої
інстанції не врахував вимоги ст. 117 КЗпП
України та відмовив у задоволенні
позовних вимог щодо відшкодування
середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 20 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
24.12.1999 року №13 «Про практику
застосування судами законодавства про
оплату праці» установивши при розгляді
справи про стягнення заробітної плати
із затримкою розрахунку при
звільненні, що працівникові не бути
виплачені належні йому від
підприємства, установи, організації
суми в день звільнення, коли ж він у цей
день не був на роботі - наступного дня
після пред'явлення ним роботодавцеві
вимог про розрахунок, суд на підставі
ст. 117 КЗпП України стягує на користь
працівника середній заробіток за весь
період затримки розрахунку, а при не
проведенні його до розгляду справи - по
день постановлення рішення , якщо
роботодавець не доведе відсутності в
цьому своєї вини.

Таким чином, на користь позивача
підлягає відшкодуванню середній
заробіток з 02.06.2010 року по день
ухвалення даного рішення, тобто за1041
робочий день.

Згідно довідки №190 від 21.07.2014
року за два останні місяці ОСОБА_5 була
нарахована заробітна по 884,00 грн., на
загальну суму 1768 грн. У квітні 2010 року
встановлено 17 робочих днів, у травні 2010
р. - 21 робочий день, а отже середньоденна
заробітна плата складає 46,53 грн.,
відповідно до вимог Постанови КМУ №100
від 08.02.1995 року.

Враховуючи викладене, підлягає до
стягнення 46,53 грн. Х 1041 робочий день =
48437,73 грн. - середній заробіток за весь
період затримки розрахунку.

Окрім того, судом першої
інстанції не враховано заподіяну
позивачу моральну шкоду, внаслідок
несвоєчасного нарахування і виплати
заробітної плати, а також
несвоєчасного повного розрахунку при
звільненні. З урахуванням характеру
правопорушення, його тривалості,
ступеня порушення прав позивача,
глибини його страждань, позбавлення
можливості реалізації здібностей та
враховуючи вимоги розумності і
справедливості, судова колегія дійшла
висновку про необхідність часткового
задоволення цих позовних вимог та
стягнути на користь позивача
відшкодування моральної шкоди в сумі
1000 грн.

В іншій частині суд першої
інстанції правильно вирішив спірні
правовідносини та дійшов висновку про
відмову у задоволенні позовних вимог
щодо трикратного розміру вихідної
допомоги і донарахування за
невикористані дні відпустки, як
позбавлені правового обґрунтування. а
також вимог щодо стягнення премії до
ювілею позивача, вирахованої за
середніми виплатами за 2008-2010 р.р. в сумі
49770 грн., як безпідставні. При цьому
посилання на виплату премії іншим
працівникам не є доказом щодо права на
преміювання позивача.

В цій частині доводи апеляційної
скарги висновки суду не спростовують
та позбавлені правового обґрунтування.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду -
скасуванню в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, а також не
донарахованої індексації заробітної
плати за 2003 - 2004 р.р. і відшкодування
компенсації втрати частини грошового
доходу у зв'язку з порушенням строків
виплати індексації та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з Державного
підприємства«Дослідне господарство
інституту тваринництва степових
районів ім. М.Ф.Іванова «Асканія-Нова» -
Національного наукового
селекційно-генетичного центру з
вівчарства» на користь ОСОБА_5:
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі48437,73
грн., донараховану індексацію
заробітної плати за 2003 - 2004 р.р. в сумі
688,48 грн.; відшкодування компенсації
втрати частини грошового доходу у
зв'язку з порушенням строків виплати
індексації 3685,55 грн., відшкодування
моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК
України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5,-
задовольнити частково.

Рішення Чаплинського районного суду
Херсонської області від 06 травня 2014
року, - скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди,
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні, а також не
донарахованої індексації заробітної
плати за 2003 - 2004 р.р. і відшкодування
компенсації втрати частини грошового
доходу у зв'язку з порушенням строків
виплати індексації та ухвалити в цій
частині нове рішення.

Стягнути з Державного
підприємства«Дослідне господарство
інституту тваринництва степових
районів ім. М.Ф.Іванова «Асканія-Нова» -
Національного наукового
селекційно-генетичного центру з
вівчарства» на користь ОСОБА_5:
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільненні в сумі 48437,73
грн., донараховану індексацію
заробітної плати за 2003 - 2004 р.р. в сумі
688,48 грн.; відшкодування компенсації
втрати частини грошового доходу у
зв'язку з порушенням строків виплати
індексації 3685,55 грн., відшкодування
моральної шкоди в сумі 1000 грн.

В решті рішення суду залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: