Справа № 589/2668/14-ц р.
Провадження № 2/589/659/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2014 р. Шосткинський
міськрайонний суд Сумської області у
складі:

головуючого судді СІнгур В.О., секретар
- Бойко М.В. розглянувши в відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя
особа Шосткинський МВ Управління
Державної міграційної служби України
в Сумській області про усунення
перешкод в користуванні власністю,
виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом
до відповідачів про усунення перешкод
у користуванні житлом, виселення та
вселення.

Позов обґрунтувано тим, що позивач є
власником квартири АДРЕСА_1.
Відповідач ОСОБА_3 та відповідач
ОСОБА_2 чинять перешкоди їй як власнику
квартири, а саме відповідачі замінили
замки в квартирі та позбавили її
можливості вільно користуватися
квартирою. На пропозицію дозволити їй
користуватися житловим приміщення
відповідачі не реагують. Позивач не
може потрапити до квартири та
проживати в ній. Просить зобов'язати
відповідачів не чинити їй перешкод у
користуванні квартирою та виселити їх
з житлового приміщення, яке на праві
власності належить позивачу.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала та просила їх
задовольнити.

Відповідачі позов не визнали, вважають,
що позивачу жодних перешкод в
користуванні житлом як власнику не
чиняться.

Вислухавши пояснення сторін, свыдка,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
виходячи з наступного.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1,
згідно свідоцтва про право власності
від 26.12.2013 року, виданого
реєстраційною службою Шосткинського
міськрайонного управління юстиції
Сумської області. За даною адресою
позивач зареєстрований з 08.07.1988 року
(ас 8-10).

Свідок ОСОБА_4, суду пояснила, що вона
знає позивача та відповідачів.
Стосунки позивача не склались із
відповідачем який доводиться їй сином.
Ці стосунки погіршилось коли її син,
відповідач по справі. одружився. З
цього моменту він свою матір, позивача
по справі. буквально виселив з
квартири.

В судове засідання позивач також
надала суду письмові докази. Так згідно
довідки від 22.07.2014 року виданої
головою міської ради О.Г. Ген ОСОБА_1
проживає з 2007 року в АДРЕСА_2. За цією
адресою мешкала її мати за якою вона
здійснювала догляд. Згідно постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 14.03.2014 року на виконанні в відділі
ДВС знаходиться виконавче провадження
про стягнення заборгованості з ОСОБА_1
боргу в сумі 555,17 грн. на користь
Шостка-Тепло.

Згідно акту обстеження квартири
АДРЕСА_1 мало місце заміна замка на
вхідних дверях. Згідно повідомлення
УМВС України в Сумській області
Шосткинського МВ відносно відповідача
ОСОБА_3 відкрито кримінальне
провадження по ч.1 ст. 125 КК України.
Згідно до цієї інформації позивач
ОСОБА_1 суду пояснила, що 14.07.2014 року
отримавши в судовому засіданні ключ
від відповідача ОСОБА_2 вона вирушила
до своєї квартири, але її син
відповідач по справі, ОСОБА_3 грубо
застосовуючи до неї фізичну силу не
впустив її до квартири власником якої
вона є, що підтверджується свідоцтвом
про право власності ( а.с8). З цього
приводу вона звернулась до
правоохоронних органів з відповідною
заявою. Також в суді позивач пояснила,
що до неї була застосована фізична
сила, на її адресу висловлювались
погрози які вона сприймає як реальні.
Дані погрози перш за все спрямовані
проти неї з метою не допустити її до
квартири.

Враховуючи вище викладене та
проаналізувавши надані суду сторонами
докази суд прийшов до висновку, що
позивач не може потрапити до квартири
та проживати в ній оскільки їй чиняться
перешкоди.

Відповідно до статті 150 ЖК України
громадяни, які мають у приватній
власності будинок (частину будинку),
квартиру, користуються ним (нею) для
особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
розсуд: продавати, дарувати,
заповідати, здавати в оренду,
обмінювати, закладати, укладати інші не
заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК
України власникові належать право
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 321 ЦК України
передбачено, що право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 383 ЦК
України власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном.

Суд прийшовши до висновку, що права
позивача порушуються відповідачами,
які змінили замки у вхідних дверях і
позивач не має доступу до квартири, що
до позивача застосовується фізичне
насильство. Відповідно до ст.157 ЖК
України членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу. Виселення
провадиться у судовому порядку без
надання іншого жилого приміщення.

За ч.1 ст. 116 ЖК України якщо наймач,
члени його сім'ї або інші особи, які
проживають разом з ним, систематично
руйнують чи псують жиле приміщення, або
використовують його не за
призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання з ними
в одній квартирі чи в одному будинку, а
заходи запобігання і громадського
впливу виявились безрезультатними,
виселення винних на вимогу наймодавця
або інших заінтересованих осіб
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

В процесі розгляду справи встановлено,
що власник квартири за адресою АДРЕСА_1
позивач ОСОБА_1 на даний час позбавлена
можливості належним чином
користуватись своїм майном.

З пояснень позивача ОСОБА_1
відповідачі впродовж тривалого часу
особливо її син ОСОБА_3 влаштовує
сварки, скандали, які часто приводять
до бійок. Вона з цього приводу
зверталась до правоохоронних органів,
але їй повідомляли, що з цього питання
слід звертатись до суду оскільки це є
цивільно-правові відносини. Як
пояснила позивач вона намагалась
врегулювати цей спір позасудовим
порядком направивши повідомлення з
вимогою виселитися з квартири. Однак як
встановлено судом за період 2013 року
впродовж якого позивач намагалася
вирішити питання щодо врегулювання
спору обстановка не покращилась.

15.07.2014 року позивач знову звернулась до
правоохоронних органів із заявами щодо
неправомірної поведінки відповідача
ОСОБА_3 щодо вчинення ним відносно неї
фізичного насильства при намаганні
потрапити до квартири. Дана сварка з
застосуванням фізичного насильства
закінчилась порушенням кримінального
провадження відносно відповідача за ч.1
ст. 125 КК України

Позивач зверталася до відповідача з
вимогою добровільно покинути займане
житло. Однак відповідачі продовжують
проживати у належній позивачці
квартирі, відмовляються добровільно
звільнити його.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 11.05.2005 року власник на
свій розсуд володіє, користується і
розпоряджається належним йому майном.

На підставі наведеного суд вважає, що
вимоги позивача, як власника квартири
про виселення відповідача у зв'язку з
неможливістю спільного проживання є
підставою для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК
України з відповідачів на користь
позивача підлягають стягненню витрати
по сплаті судового збору в розмірі 121,80
грн. (з кожного).

Керуючись ст. ст. 116, 157 , 150 ЖК ст. 317, 383,
391 ЦК України, статей 15, 60, 88, 212 -215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні
квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення.

ОСОБА_1 вселити в квартиру АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з квартири
АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_3 з реєстрації
за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_1 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 121,80 грн. (з кожного).

Рішення суду може бути оскаржене до
Апеляційного суду Сумської області
через Шосткинський міськрайонний суд
Сумської області протягом десяти днів
з дня його проголошення. Особи які
брали участь у справі, але не були
присутні в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку на апеляційне
оскарження. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського
міськрайонного суду

Сумської області
В.О.Сінгур