Справа № 291/541/14-ц
Ружинський районний суд
Житомирської області
Ружинський районний суд
Житомирської області у складі :
головуючого - судді Нейло
представника позивачки ОСОБА_1,
відповідачів та третіх осіб - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт Ружині справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4,
Зарудинецької сільської ради, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про
визнання рішення виконкому
Зарудинецької сільської ради №18 від
01.06.2006 р. незаконним, скасування
свідоцтва про право на власність та
визнання права власності на будинок в
Позивачка звернулася до суду з
позовом, в якому зазначає, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_8.
Після смерті матері позивачка прийняла
спадщину відпо-відно до вимог ст.549 ЦК
УРСР та 24 березня 1983 року в нотаріуса
оформила на себе право на спадщину до
складу якої входив житловий будинок
Позивачка посилається на те, що при
оформленні земельної ділянки біля
вказаного будин-ку в квітні місяці 2010
року від Зарудинецької сільської ради
вона дізналася , що рішенням ви-конкому
Зарудинецької сільської ради № 18 від
01.06.2006 р. « Про визнання права власності
на жилий будинок» на підставі п.10 ст.,30
Закону України « Про місцеве
самоврядування в Україні» визнано
ОСОБА_4 власником житлового будинку,
який знаходиться в АДРЕСА_2.
Вказує, що зазначене рішення є
незаконне, так як спірний житловий
будинок був збудова-ний в 1978 році
батьком позивачки - ОСОБА_9, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті батька,
ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, головою та єдиним
членом колгоспного двору стала мати
позивачки - ОСОБА_8, що підтверд-жується
витягом з погосподарської книги
Зарудинецької сільської ради №1 за
1980-1982р.р. (особовий рахунок НОМЕР_1) від
04.02.13р. №53.
Позивачка посилається на те, що
після смерті матері, ОСОБА_8, брат
позивачки - ОСОБА_10 про прийняття
спадщини не заявляв, за оформ-ленням
спадщини не звертався, так як у
свідоцтві про право на спадщину,
виданого позивачці державним
нотаріусом 24.03.1983р. на старий,
дерев'яновалькований житловий будинок
жит-ловою площею 27 кв.м. відсутні
відомості про інших спадкоємців, які
прийняли спадщину чи поділ спадщини
між спадкоємцями, а тому, лише
позивачка прийняла спадщину, яка
належала її матері, ОСОБА_8, до складу
якої входить і спірний житловий
Як зазначає позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_3.
її брат, ОСОБА_10 помер.Згідно
повідомлення Ружинської державної
нотаріальної контори від 25.01.2010р.
№17/17/01-14, спа-дкова справа відносно
ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. не
заводи-лась та заява на прийняття
спадщини не подавалася. Крім того, на
день смерті брата, відпові-дачка не
перебувала з ним в зареєстрованому
шлюбі, а тому відповідно до положень
ст.ст 529, 530 ЦК УРСР не мала право на
спадкування. В порушення вказаних норм,
та в порушення пра-ва позивачки на
спадкування спірного житлового
будинку, Зарудинецька сільська рада
Ружин-ського району Житомирської
обл.,перевищивши свої повноваження,
рішенням виконкому №18 від 01.06.2006р.
визнала ОСОБА_4 власником житлового
будинку АДРЕСА_2, яка не являлася ні
забудовником вказаного бу-динку, ні
такою особою, що має право на
успадкування.

Позивачка стверджує, що оскаржуване
рішення Зарудинецької сільської ради
винесено без нормативно-правового
обґрунтування та суперечить вимогам
чинного законодавства, оскільки
відповідно до п.8.1 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме
майно, у редакції наказу міністерства
юстиції України №49/5 від 19.05.05 р. орга-ни
місцевого самоврядування, до яких в
силу приписів ст.. 140 Конституції
України і статті 5 Закону України «Про
місцеве самоврядування» віднесено і
виконавчий комітет, мають право
оформляти право власності на об'єкти
нерухомого майна, а не визнавати.

Позивачка просить суд поновити
строк позовної давності звернення до
суду з позовом про визнання незаконним
та скасування рішення виконавчого
комітету Зарудинецької сільської ради
№18 від 01.06.2006 р. « Про визнання права
власності на жилий будинок» в частині
ви-знання гр..ОСОБА_4 власником жилого
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2,
скасування свідоцтва про пра-во
власності на будинок АДРЕСА_2, видане на
ім'я ОСОБА_4 13.04.2010 р.та визнання за
ОСОБА_3, право власності в порядку
спадкування за законом на житловий
будинок АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_8,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати
незаконним та скасувати рішення
виконав-чого комітету Зарудинецької
сільської ради №18 від 01.06.2006 р. « Про
визнання права влас-ності на жилий
будинок» в частині визнання ОСОБА_4
власником жилого будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_2, скасувати
свідоцтво про право власності на
будинок АДРЕСА_2 видане на ім'я ОСОБА_4
13.04.2010 року, визнати за ОСОБА_3, право
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок АДРЕСА_2,
який належав ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1, загальною пло-щею 81,9 кв.м,
житловою площею 55,3 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами.

Представники позивачки позовні
вимоги підтримали з підстав викладених
в позовній заяві.

Представник відповідачів і третіх
осіб позовні вимоги не визнав повністю,
та просив відмовити в задоволенні
позовних вимог посилаючись на строки
давності. Вказавши, що на момент смерті
матері позивачки, остання знала про те,
що новий будинок побудований і в ньому
залишились проживати її брат зі своєю
співмешканкою та дітьми. Після смерті
брата позивачки, вона знала про те, що в
будинку залишилась проживати його
співмешканка - ОСОБА_4 з дітьми. Але ні в
1990 році, а ні пізніше позивачка не
зверталася з позовом про визнання
права власності на новий житловий
будинок, а також не зверталась з
позовними вимогами про встановлення
юридичного факту належності її
покійній матері житлового будинку.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
свідків, дослідивши матеріали справи,
оцінивши до-кази в їх сукупності,
прийшов до висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки,
ОСОБА_8, що стверджується свідоцтвом
про смерть серії НОМЕР_2, виданим 15.01.1983
року Зарудинецькою сільською радою
Ружин-ського району Житомирської
області.

Як вбачається з свідоцтва про право
на спадщину, 24 березня 1983 року після
смерті своєї матері - ОСОБА_8, позивачка
оформила на себе спадщину - будинок та
гос-подарські будівлі, які знаходилися
за адресою: АДРЕСА_1 та отримала
свідоцтво на право на спадщину №221, яке
бу-ло зареєстроване в погосподарській
книзі №1 Зарудинецької сільської ради.

Як встановлено судом і не
заперечується сторонами батьки
позивачки, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, постійно
проживали та були прописані в будинку
по АДРЕСА_1, що підтверджується
записами в господарських книгах с.
Зарудинці, оглянутими в су-довому
засіданні. Згідно записів у
погосподарських книгах господарство
батьків позивачки мало статус
колгоспного двору, а головою
колгоспного двору був батько
позивачки, ОСОБА_4.

В 1975 році батько позивачки, ОСОБА_4,
на закріпленій за його колгоспним
двором зе-мельній ділянці, де вже
знаходився жилий будинок, розпочав
будівництво ще одного жилого будинку і
отримав дозвільні документи на це
будівництво.

Дані обставини підтверджуються
рішенням №179 виконкому Ружинської
районної ради народних депутатів від
29.05.1976р. «Про надання дозволу на
проведення будівництва
індиві-дуальних житлових будинків» ,
Актом техніка техбюро від 15.06.1976р.
згідно з яким проведе-но розбивку під
будівництво житлового будинку і
господарських будівель, свідоцтвом на
забудову садиби в сільських населених
пунктах Української PCP.

Як вбачається зі свідоцтва про
смерть серії НОМЕР_3 виданого 23.11.1978
року Зару-динецькою сільською радою
Ружинського району Житомирської
області батько позивачки ОСОБА_4 помер
ІНФОРМАЦІЯ_2. в с.Зарудинці Ружинського
району Житомирської області.

Зі свідоцтва про смерть серії
НОМЕР_4, виданого Зарудинецькою
сільською радою

06.09.1990 року вбачається, що син ОСОБА_4, а
брат позивачки - ОСОБА_10 помер
ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідки ОСОБА_11., ОСОБА_12., які є
відповідно рідною сестрою і братом
пози-вачки, в судовому засіданні
ствердили, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_4 та
дітьми проживали з дозволу ОСОБА_8 в
будинку, який по-чав будувати ОСОБА_9
біля старого будинку, в якому проживав
зі своєю сі-

м'єю. Однак згадані свідки не могли
однозначно і послідовно зазначити коли
був закінчений будівництвом будинок,
який почав будувати ОСОБА_4, з чийого
дозволу ОСОБА_10 з ОСОБА_4 та дітьми
почали жити в згаданому будинку ( з
доз-волу батька чи з дозволу матері), з
якого конкретно часу, хоч свідок
ОСОБА_11. ствер-дила в суді, що ОСОБА_10
разом з сім'ю почав жити в спірному
будинку з з дозволу матері.

Свідок ОСОБА_13 в суді підтвердив, що
ОСОБА_10 разом з ОСОБА_4 та дітьми
проживав в будинку, який почав будувати
ОСОБА_9, але з якого конкретно часу
свідок не міг вказати, пояснивши, що
ОСОБА_9 помер в період будівництва
вказаного будинку.

З оглянутої в судовому засіданні
погосподарської книги №1 по
Зарудинецькій сільській раді за 1977, 1978,
1979 роки вбачається, що в господарстві
під особистим номером НОМЕР_5 у

1977, 1978, 1979 роках проживав ОСОБА_9 разом з
дружиною ОСОБА_8 та сином ОСОБА_12 у
будинку 1918 року забудови.

З оглянутої в судовому засіданні
погосподарської книги №1 по
Зарудинецькій сільській раді за 1977, 1978,
1979 роки вбачається, що в господарстві
під особистим номером НОМЕР_6 у

1977, 1978, 1979 роках проживала ОСОБА_4 разом
з чоловіком ОСОБА_10, сином ОСОБА_14 і
дочкою ОСОБА_15, однак будь які записи в
графі «будівлі, що знаходяться в
особистій власності господарства»
відсутні.

З оглянутої в судовому засіданні
погосподарської книги №1 по
Зарудинецькій сільській раді за 1980, 1981,
1982 роки видно, що в господарстві під
особистим номером НОМЕР_5 у 1980, 1981,1982
роках проживала ОСОБА_4 разом з
чоловіком ОСОБА_10, сином ОСОБА_14 і
дочкою ОСОБА_15, однак в графі «будівлі,
що знаходяться в особистій власності
господарства» наявний запис, що
будинок 1978 року збудування, хоч в
погосподарській книзі №1 по
Заруди-нецькій сільській раді за 1977,1978,
1979 роки записи щодо будинку відсутні.

Погосподарські книги є особливою
формою статистичного обліку, що
здійснюється в Україні (УРСР) із 1979
року. До 1990 року в сільських радах
велися по господарські книги, де
записувалися будинки, які належали
колгоспним дворам.

На виконання постанови Ради
Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 у
1985-1988 роках сільськими, селищними,
районними радами народних депутатів
ухвалювалося рішення щодо оформлення
права власності та реєстрації будинків
у бюро технічної інвентаризації за
даними погосподарських книг сільських,
селищних рад із додатками списків
громадян, яким ці будин-ки належали,
тобто записи у погосподарських книгах
визнавались в якості актів органів
влади (публічний актів), що
підтверджують право приватної
власності.

Разом з тим, записи в оглянутих в
судовому засіданні погосподарських
книгах по Заруди-нецькій сільській
раді за 1977-1990 роки стосовно господарств
ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_4 неповні,
неконкретні, непослідовні, логічно не
взаємоузгоджені, не підтверджені
іншими об'єктивними даними, зокрема
документами, а тому суд розцінює
критично і не визнає належними
доказами.

Суд також критично розцінює
показання свідків ОСОБА_11., ОСОБА_12,
ОСОБА_13, оскільки вони неконкретні,
непослідовні, логічно не
взаємоузгоджені, не підтверд-жені
іншими об'єктивними даними.

Позивачка не надала суду інших
належних доказів її права власності в
порядку спадкуван-ня за законом на
спірний житловий будинок.

Посилання позивачки на відомості
технічного паспорта , який
виготовлений в березні 2010 р. на спірний
житловий будинок на замовлення
відповідача, який є доказом того, що
будинок в 1978 році повністю був
збудований - ОСОБА_9 і був повністю
придат-ним для проживання не
підтверджується іншими об'єктивними
даними.

Таким чином, суд вважає необхідним
відмовити в задоволенні позову в
частині визнання за ОСОБА_3 право
власності в порядку спадкування за
законом на житловий будинок АДРЕСА_2 ,
який належав ОСОБА_8, яка померла
ІНФОРМАЦІЯ_1., загальною пло-щею 81,9 кв.м,
житловою площею 55,3 кв.м. з
господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до ст. ст.328, 331, 386, 392 ЦК
України 2003 р. право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів, і вважається набутим
правомірно, якщо неправомірність
набуття права власності не встановлена
судом, а право власності на но-ву річ
набувається особою, яка створила річ,
якщо інше не встановлене договором або
зако-ном, право власності ж на
новостворене майно виникає з моменту
завершення будівництва та після
державної реєстрації. Власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою.

Відповідач ОСОБА_4 не надала суду
доказів , що вона будувала спірний
бу-динок, отримала права на нього на
підставі правочину чи має безумовне
право на спадкування.

В порушення вказаних норм, та в
порушення мого права на спадкування
спірного житло-вого будинку
Зарудинецька сільська рада
Ружинського району Житомирської
області, пере-вищивши свої
повноваження, рішенням виконкому №18
від 01.06.2006 р. визнала власником ОСОБА_4
житлового будинку АДРЕСА_2.

Оскаржуване рішення Зарудинецької
сільської ради винесено без
нормативно-правового обґрунтування на
підставі заяви ОСОБА_4 про визнання за
нею права власності на будинок АДРЕСА_2
району та суперечить вимо-гам чинного
законодавства, оскільки відповідно до
п.8.1 Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, у редакції наказу
міністерства юстиції України №49/5 від
19.05.05 р. органи місцевого
самоврядування, до яких відповідно до
ст.140 Конституції України і статті 5
Закону України «Про місцеве
самоврядування» віднесено і
ви-конавчий комітет, мають право
оформляти право власності на об'єкти
нерухомого майна, а не визнавати.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України
правовий акт органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, який не відповідає
зако-нові і порушує права власника, за
позовом власника майна визнається
судом незаконним та скасовується.

В ході судового розгляду
представником відповідача подано
заяву про застосування позо-вної
давності та відмову в задоволені мого
позову у зв'язку з порушенням строків
позовної да-вності.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України,
якщо суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Оскільки ОСОБА_3 неодноразово
зверталася до суду з позовами про
захист свого права на вказаний вище
спірний будинок, єдиним можливим
способом захисти її право на спірний
спадко-вий будинок є заявлення нової
позовної заяви в тому обсязі позовних
вимог, які б в вирішили спір по суті,
всебічно і повно з'ясувавши обставини
справи, а тому суд визнає поважними
причини пропущення позовної давності
та вважає, що порушене право підлягає
захисту.

Керуючись ст.ст. 5,10,21,328,386,393 ЦК
України, ст.ст.549,563 ЦК УРСР (1963) р., ст.ст.
209, 212,213,215 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги задовольнити
частково.

Визнати поважними причини пропуску
позовної давності та поновити строк
позовної давності звернення ОСОБА_3 до
суду з позовом про визнання неза-конним
та скасування рішення виконавчого
комітету Зарудинецької сільської ради
№18 від 01.06.2006 р. « Про визнання права
власності на жилий будинок» в частині
визнання гр.ОСОБА_4 власником жилого
будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2,
скасування свідоцтва про право
власності на бу-динок АДРЕСА_2 видане
на ім'я ОСОБА_4 13.04.2010 р. та визнання за
ОСОБА_3, право власності в порядку
спадкування за законом на житловий
будинок АДРЕСА_2, який належав ОСОБА_8,
яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати незаконним рішення
виконавчого комітету Зарудинецької
сільської ради №18 від 01.06.2006 р. « Про
визнання права власності на жилий
будинок» в частині визнання гр. ОСОБА_4
власником жилого будинку, який
знаходиться в АДРЕСА_2.

Визнати незаконним свідоцтво про
право власності на будинок АДРЕСА_2
видане виконкомом Зарудинецької
сільської ради Ружинсь-кого району
Житомирської області на ім'я ОСОБА_4
13.04.2010 р..

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення, а особою, яка не була
присутня в судовому засіданні під час
проголошення судового рішення -
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В. М. Нейло.