У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової
палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і

кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С., суддів:
Висоцької В.С., Колодійчука
В.М.,Дербенцевої Т.П., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні
справу за скаргою ОСОБА_6 на дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції в м. Херсоні, заінтересована
особа - публічне акціонерне товариство
«Фідобанк» (правонаступник публічного
акціонерного товариства «ПАТ «Ерсте
Банк»), за касаційною скаргою ОСОБА_6 на
ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 25 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до
суду зі скаргою на дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції в м.
Херсоні, заінтересована особа -
публічне акціонерне товариство
«Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»).

Просила:

- визнати поважними причини пропуску
строку на оскарження дій державного
виконавця та поновити його;

- визнати неправомірними дії
державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні щодо передачі
публічному акціонерному товариству
«Ерсте Банк» в рахунок погашення
заборгованості арештованого майна
належного ОСОБА_6, а саме трикімнатної
квартири АДРЕСА_1;

- визнати неправомірним та скасувати
акт державного виконавця від 12
червня 2012 року про передачу вказаного
вище майна в рахунок погашення боргу
стягувачу - публічному акціонерному
товариству «Ерсте Банк»;

- визнати неправомірним та скасувати
постанову державного виконавця від 12
червня 2012 року, за якою публічному
акціонерному товариству «Ерсте Банк» в
рахунок погашення заборгованості
передано вказану трикімнатну квартиру.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що при
проведенні виконавчих дій відділом
Державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні по виконавчому
провадженню, відкритому на підставі
виконавчого листа виданого 20 червня 2011
року Суворовським районним судом м.
Херсона про стягнення з ОСОБА_6 на
користь ПАТ «Ерсте Банк»
заборгованості у розмірі 769 658 грн 73
коп., було порушено вимоги ст. ст. 9,
62 Закону України «Про виконавче
провадження» щодо порядку та підстав
передачі стягувачу реалізованого в
рамках виконавчих дій майна.

Ухвалою Суворовського районного суду
м. Херсона від 07 березня 2014 року
поновлено заявникові строк для подачі
відповідної скарги та скаргу
задоволено.

Визнано неправомірними дії державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні, що полягають у порушенні вимог
ст. ст. 9, 62 Закону України «Про
виконавче провадження» та порядку
передачі публічному акціонерному
товариству «Ерсте Банк» в рахунок
погашення заборгованості арештованого
майна, належного ОСОБА_6, а саме:
квартири АДРЕСА_1.

Визнано неправомірним та скасовано акт
державного виконавця від 12
червня 2012 року про передачу майна
стягувачу в рахунок погашення боргу,
затвердженого 12 червня 2012 року
виконуючим обов'язки начальника
відділу Державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні.

Визнано неправомірною та скасовано
постанову державного виконавця від 12
червня 2012 року, затверджену 12 червня 2012
року виконуючим обов'язки начальника
відділу Державної виконавчої служби
Суворовського районного управління
юстиції у м. Херсоні, в частині передачі
публічному акціонерному товариству
«Ерсте Банк» в рахунок часткового
погашення боргу квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 25 квітня 2014 року ухвалу
суду першої інстанції скасовано та
постановлено у справі нову ухвалу про
залишення скарги без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить
скасувати оскаржуване судове рішення
суду апеляційної інстанції і залишити
в силі ухвалу районного суду,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення
вимог скарги ОСОБА_6, суд першої
інстанції встановив, що на момент
проведення оцінки та примусової
реалізації, арештоване майно не
перебувало в іпотеці, тому прилюдні
торги проводились у порядку
передбаченому ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження».

Районний суд виходив з доведеності
факту порушення вимог чинного
законодавства державним виконавцем, а
саме ч. ч. 5, 6 ст. 62 Закону України «Про
виконавче провадження», при передачі
стягувачу ПАТ «Ерсте Банк»
арештованого майна після других
прилюдних торгів, без проведення
повторної уцінки та третіх прилюдних
торгів.

Разом з тим, суд дійшов до висновку про
обґрунтованість клопотання заявника
щодо необхідності поновлення строків
для подачі відповідної скарги до суду.

Скасовуючи ухвалу суду першої
інстанції і постановляючи у
справі нову ухвалу про залишення
скарги без розгляду з підстав,
передбачених ч. 2 ст. 72 ЦПК України,
апеляційний суд виходив з того, що
відсутні поважні причини пропуску
заявником десятиденного строку,
встановленого ст. 385 ЦПК України на
подачу до суду скарги на дії державного
виконавця.

Такі висновки апеляційного суду є
переконливими.

Судами обох інстанцій встановлено, що
на виконанні відділу Державної
виконавчої служби Суворовського
районного управління юстиції у м.
Херсоні перебував виконавчий лист,
виданий 20 червня 2011 року Суворовським
районним судом м. Херсона про стягнення
з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Ерсте
Банк» заборгованості у розмірі 769 658 грн
73 коп.

В рамках проведення виконавчих дій 16
серпня 2011 року державним виконавцем
складено акт опису й арешту квартири
АДРЕСА_1.

27 жовтня 2011 року ОСОБА_6 вручено копію
звіту про незалежну оцінку майна.

13 грудня 2011 року призначено перші
прилюдні торги, що не відбулись у
зв'язку з відсутністю купівельного
попиту.

30 грудня 2011 року державним виконавцем
проведено уцінку арештованого майна на
5 процентів.

Повторні прилюдні торги призначені на
14 лютого 2012 року також не відбулись у
зв'язку з відсутністю купівельного
попиту.

18 травня 2012 року на адресу виконавчої
служби надійшло повідомлення ПАТ
«Ерсте Банк» про згоду залишити за
собою нереалізоване майно.

Актом про передачу майна в рахунок
погашення заборгованості від 12
червня 2012 року та постановою від 12
червня 2012 року державним виконавцем
передано вказану квартиру ПАТ «Ерсте
Банк».

21 грудня 2012 року у зв'язку з відсутністю
іншого майна на яке може бути звернено
стягнення державним виконавцем
прийнято рішення про завершення
виконавчого провадження та винесено
постанову про повернення виконавчого
документу стягувачу.

При організації примусового виконання
рішення суду державний виконавець
виходив з того, що арештоване майно
перебуває у іпотеці.

Суд першої інстанції при розгляді
скарги виходив з того, що державний
виконавець безпідставно не взяв до
уваги чинне рішення Суворовського
районного суду м. Херсона від 21 лютого
2011 року яким визнано недійсним договір
іпотеки, предметом якого є спірна
квартира. На момент проведення оцінки
та примусової реалізації, арештоване
майно не перебувало у іпотеці, тому, з
врахуванням вимог ч. ч. 5, 6 ст. 62 Закону
України «Про виконавче провадження»,
для передачі майна стягувачу в рахунок
погашення заборгованості необхідно
щоб було проведено дві уцінки майна, а
призначені тричі прилюдні торги не
відбулись, чого зроблено не було.

Апеляційний суд, при скасуванні ухвали
районного суду встановив, що рішенням
Суворовського районного суду м.
Херсона від 31 липня 2013 року в справі за
позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні власністю шляхом
виселення було задоволено позовні
вимоги банку та виселено відповідачів
з вказаної вище АДРЕСА_1.

Зі змісту такого рішення суду
вбачається, що одним з доказів, яким
банк обґрунтовував позовні вимоги був
акт про передачу майна стягувачеві в
рахунок погашення боргу від 12 червня 2012
року. Під час розгляду справи був
присутній представник відповідачів, що
свідчить по їх обізнаність станом на
31 липня 2013 року з оскаржуваними ними
в рамках даного спору виконавчими
документами. Зазначена обставина
залишилася поза увагою суду першої
інстанції, який помилково визнав
поважними причини пропуску строку на
оскарження дій державного виконавця та
поновив такий строк з врахуванням того,
що ОСОБА_6 звернулася до суду зі скаргою
на дії державного виконавця лише у
січні 2014 року.

Колегія суддів апеляційного суду
прийшла до обґрунтованих висновків про
відсутність поважних причин пропуску
строку, встановленого Законом для
подання скарги і з цих підстав,
відповідно до вимог ч. 2 ст. 72 ЦПК
України залишила скаргу ОСОБА_6 без
розгляду.

Доводи касаційної скарги про порушення
апеляційним судом норм процесуального
права не підтверджені матеріалами
цивільної справи, тому колегія суддів
вважає за необхідне відхилити
касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської
області від 25 квітня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:В.С.
Висоцька Т.П. Дербенцева В.М.
Колодійчук І.М. Фаловська