ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
__________________________________________
Справа №201/2262/13-ц
Провадження №2/201/1376/2014
РІШЕННЯ

іменем України

20 червня 2014 р.
м.
Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Федоріщева С.С.,

при секретарі
Постоленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«АКТАБАНК» до ОСОБА_1, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ареал» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат та за
зустрічним позовом ОСОБА_1 до
Публічного акціонерного товариства
«АКТАБАНК» про визнання договору
поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«АКТАБАНК» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_1, третя особа -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ареал» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №01-869/Т від 20 лютого 2012 року
та судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що 20 лютого 2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ареал» був
укладений Кредитний договір №01-869/Т,
згідно до якого позивач надав ТОВ
«Ареал» кредит у розмірі 900 000,00 доларів
США, а останній прийняв на себе
зобов'язання повернути грошові кошти,
одержані в рахунок кредиту, сплатити
проценти за користування кредитом у
розмірі 13,5% річних та виконати свої
зобов'язання в повному обсязі. Умовами
кредитного договору встановлено, що
сплата процентів за користування
кредитом здійснюється у валюті кредиту
щомісячно по 10 число місяця включно,
наступного за місяцем, за який було
здійснено нарахування, та остаточно
при повному погашені кредиту. При цьому
у разі прострочення Позичальником
строку сплати процентів, комісій
відповідно до умов Кредитного договору
протягом 10 календарних днів, у перший
робочий день після спливу вказаного
10-денного строку прострочення Банк має
право вважати строк повернення кредиту
таким, що настав, та вимагати від
Позичальника в цей день погасити
кредит в повному обсязі, сплатити
проценти, комісію, пеню, неустойку та
інші платежі, що вказані у Кредитному
договорі, розраховані на цей день (за
фактичний час користуванням кредитом
або його частиною). У випадку
невчасного погашення Позичальником
Кредиту, нарахованих процентів та
комісій, інших платежів відповідно до
умов цього Договору, направити листа
Позичальнику про необхідність
погашення зазначеної заборгованості,
після чого, при непогашенні
заборгованості, Банк вимагатиме
дострокового погашення. В порушення
своїх зобов'язань Боржник не сплачує
відсотки за Кредитним договором
починаючи з липня 2012 року, крім цього
ним було порушено умови Кредитного
договору щодо повернення тіла кредиту
починаючи з липня 2012 року.

У зв'язку з невиконанням Боржником - ТОВ
«Ареал» зобов'язань щодо погашення
заборгованості за Кредитним договором,
01 лютого 2013 року Позивач направив на
адресу Боржника лист-попередження про
необхідність погашення
заборгованості, що виникла за
Кредитним договором, однак
заборгованість погашена не була. Таким
чином 15 лютого 2013 року у Позивача
з'явилось право вимагати від Боржника
погашення кредиту в повному обсязі, а
також нараховані відсотки, комісії та
пеню, а у Боржника виник обов'язок
погасити кредит в повному обсязі,
включаючи нараховані відсотки, комісію
та пеню. Свій обов'язок по погашенню
кредиту в повному обсязі та сплату
інших нарахованих грошових сум
відповідно до Кредитного договору
Боржник перед Банком на день подачі
позовної заяви не виконав. Станом на 13
лютого 2013 року загальна заборгованість
Боржника - ТОВ «Ареал» перед Позивачем
за Кредитним договором становить 932 740,49
доларів США. Станом же на 25 квітня 2014 р.,
ця заборгованість збільшилася та
становить 1 004 986,58 доларів США, що станом
на той час за офіційним курсом НБУ
становить 11 436 747, 28 грн.

З метою забезпечення виконання
Боржником своїх зобов'язань за
Кредитним договором між Позичальником
та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки
№ 01-869/Т/4 від 20 лютого 2012 року,
відповідно до положень якого
Поручитель зобов'язався перед
Позивачем відповідати за належне
виконання Боржником, зобов'язань, що
випливають з Кредитного договору №
01-869/Т від 20 лютого 2012 року. У разі
невиконання Боржником умов основного
зобов'язання в строк, визначений
Кредитним договором, Поручитель
погашає суму заборгованості за
Кредитним договором, нараховані
проценти, комісії, штрафні санкції за
несвоєчасне повернення Боржником
коштів, наданих в межах Кредитного
договору, та інші платежі передбачені
Кредитним договором, а також
відшкодовує Кредитору збитки за
неналежне виконання умов Основного
зобов'язання за першою вимогою
Кредитора протягом 10 календарних днів
з моменту направлення Кредитором за
адресою, зазначеною у реквізитах
Поручителя в Договорі Поруки,
письмової заяви про невиконання
Боржником своїх зобов'язань по
Кредитному договору.

01 лютого 2013 року Позивач направив
Поручителю повідомлення - вимогу, в
якій зазначалось про невиконання
Боржником зобов'язань за Кредитним
Договором та про необхідність
погашення існуючої заборгованості із
зазначенням відповідних рахунків, на
які суми підлягають сплаті. Таким чином
Поручитель повинен був сплатити по
зобов'язанням Боржника за Кредитним
договором протягом 10 днів з моменту
направлення такої вимоги, тобто до 11
лютого 2013року включно. Однак, станом на
18 лютого 2013 року Поручитель не виконав
свої зобов'язання за Договором поруки.
У зв'язку з наведеним, ПАТ «АКТАБАНК» у
лютому 2013 р. просив стягнути з ОСОБА_1
суму заборгованості за Кредитним
договором в еквіваленті курсу гривні
до долара США станом на дату подачі
позову, що складає 7 452 596,51 гривень (932
740,49 доларів США). У квітні 2014 р. Позивач
збільшив свої позовні вимоги та просив
стягнути заборгованість, яка станом на
25 квітня 2014 р. досягла 1 004 986,58 доларів
США, що станом на той час за офіційним
курсом НБУ становило 11 436 747,28 грн.
(а.с.121-122).

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про час та місце
призначення справи до розгляду
повідомлявся належним чином, згідно
письмової заяви позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та просив
розгляд справи провести без його
участі, на підставі документів, наявних
в матеріалах справи. Проти розгляду
справи в заочному порядку також не
заперечував.

Третя особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ареал», у судове
засідання не з'явилося, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлялося
належним чином, про причини неявки суд
не повідомило.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином, натомість його представник
подав до суду письмову заяву, в якій
просив розглянути справу без його
участі, проти задоволення позовних
вимог заперечував та подав зустрічну
позовну заяву, згідно до якої просить
визнати договір поруки №01-869/Т/4,
укладений між Публічним акціонерним
товариством «Актабанк» та ОСОБА_1 « 20»
лютого 2012 року припиненим з 21.01.2013 року
(а.с.214-218).

В обґрунтування позовних вимог за
зустрічним позовом посилаються на те,
що спірним договором поруки не
встановлено строку, після якого порука
припиняється, а умова договору поруки
(пункт 4.2) про його дію до повного
виконання боржником своїх зобов'язань
перед банком за кредитним договором не
є встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК
України, тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми ч.4 ст. 559 ЦК України
про те, що порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Позивач же за
первинним позовом у своїй позовній
заяві стверджує, що з липня місяця 2012
року Боржник не сплачує відсотки за
Кредитним договором та не повертає
тіло кредит. Відповідно до наданого
розрахунку суми боргу за Кредитним
договором №01-869/Т від 20.02.2012 р. станом на
13 лютого 2013 року прострочення оплати
процентів по кредиту відбулось 11.07.2012
р., а самого кредиту - 20 липня 2012 року. 01
лютого 2013 р. Позивач за первинним
позовом можливо й направляв Поручителю
лист від 30 січня 2013 р., вихідний номер 373,
на який він посилається у своїй
позовній заяві, але в матеріалах справи
відсутній додаток до нього, а саме:
розрахунок заборгованості від 28 січня
2013 року за кредитним договором №01-869/Т
від 20.02.2012 р. та відповідне
рекомендоване повідомлення. У
будь-якому випадку, зазначений лист
ОСОБА_1 був направлений лише 01 лютого 2013
року, тобто вже після спливу
встановленого ч. 4 ст.559 ЦК України
шестимісячного строку.

Крім того, в матеріалах справи
міститься додаткова угода №6 до
кредитного договору № 01-869/Т від 20.02.2012
р. Відповідно до п.1 зазначеної угоди,
сторони домовились викласти у
наступній редакції в 3.7. розділу 3
Договору:

«п. 3.7. При порушенні позичальником
строку погашення Кредиту або його
частини відповідно до графіку,
встановленого у п. 1.3, цього Договору,
нарахування процентів здійснюється з
рахунку 40% (сорок відсотків) річних на
суму простроченої заборгованості, з
першого дня порушення строку погашення
Кредиту (його частки) по день, що
передує дню усунення вказаного
порушення. З 01.01.2013 року нарахування
процентів здійснюється з розрахунку 9%
(дев'ять відсотків) річних на суму
простроченої заборгованості. Під
усуненням порушення розуміється
погашення Кредиту або його відповідної
частки та приведення заборгованості за
Кредитом у відповідність до графіку
погашення Кредиту, встановленого п.1.3
цього Договору.

Нарахування процентів за вказаною у
попередньому абзаці ставкою не
звільняє Позичальника від сплати пені,
передбаченої п.9.2 цього договору, іншої
пені, неустойки та інших платежів
передбачених цим Договором».

Таким чином, умова банку стосовно
нарахування процентів з розрахунку 9%
річних на суму простроченої
заборгованості з 01.01.2013 збільшила обсяг
відповідальності поручителя ОСОБА_1
без його згоди на те.

Уживаний законодавцем у ч.1 ст.559 ЦК
України термін «порука»
використовується в розумінні
зобов'язального правовідношення
поруки, з припиненням якого втрачає
чинність договір поруки.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. До припинення поруки
призводять такі зміни умов основного
зобов'язання без згоди поручителя, які
призвели або можуть призвести до
збільшення обсягу відповідальності
останнього.

Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки;
встановлення нових умов щодо порядку
зміни процентної ставки в бік
збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких
беруть участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, договір поруки № 01-869/Т/4,
укладений між Публічним акціонерним
товариством «Актабанк» та ОСОБА_1 20
лютого 2012 року слід визнати припиненим,
з огляду на ту обставину, що ПАТ
«Актабанк» протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явив
вимоги до поручителя та умовами
додаткової угоди №6 від 19 листопада 2013
року стосовно нарахування процентів з
розрахунку 9% річних на суму
простроченої заборгованості з 01.01.2013
збільшив обсяг відповідальності
останнього.

Враховуючи подані письмові заяви
сторін про розгляд заяви без їх участі,
суд вважає за можливе на підставі ст.169
ч.4 ЦПК України здійснити розгляд даної
цивільної справи без участі сторін,
обмежившись дослідженням письмових
доказів, а також без фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
у відповідності до ст.197 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази, суд
встановив наступні обставини та
визначив відповідні до них
правовідносини. Дійсно, 20 лютого2012 року
між Публічним акціонерним товариством
«АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ареал» був
укладений Кредитний договір №01-869/Т
(а.с.7-11), а у подальшому укладались і
додаткові угоди (а.с.12, 13, 14, 15, 16), згідно
до якого позивач надав ТОВ «Ареал»
кредит у розмірі 900 000,00 доларів США, а
останній прийняв на себе зобов'язання
повернути грошові кошти, одержані в
рахунок кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 13,5%
річних та виконати свої зобов'язання в
повному обсязі. Умовами кредитного
договору встановлено, що сплата
процентів за користування кредитом
здійснюється у валюті кредиту
щомісячно по 10 число місяця включно,
наступного за місяцем, за який було
здійснено нарахування, та остаточно
при повному погашені кредиту. При цьому
у разі прострочення Позичальником
строку сплати процентів, комісій
відповідно до умов Кредитного договору
протягом 10 календарних днів, у перший
робочий день після спливу вказаного
10-денного строку прострочення Банк має
право вважати строк повернення кредиту
таким, що настав, та вимагати від
Позичальника в цей день погасити
кредит в повному обсязі, сплатити
проценти, комісію, пеню, неустойку та
інші платежі, що вказані у Кредитному
договорі, розраховані на цей день (за
фактичний час користуванням кредитом
або його частиною).У випадку невчасного
погашення Позичальником Кредиту,
нарахованих процентів та комісій,
інших платежів відповідно до умов
цього Договору, направити листа
Позичальнику про необхідність
погашення зазначеної заборгованості,
після чого, при непогашенні
заборгованості, Банк вимагатиме
дострокового погашення. В порушення
своїх зобов'язань, відповідно до
розрахунку сум боргу (а.с.24-27, 123-128),
Боржник не сплачує відсотки за
Кредитним договором починаючи з липня
2012 року, крім цього ним було порушено
умови Кредитного договору щодо
повернення тіла кредиту починаючи з
липня 2012 року.

У зв'язку з невиконанням Боржником - ТОВ
«Ареал» зобов'язань щодо погашення
заборгованості за Кредитним договором,
01 лютого 2013 року Позивач направив на
адресу Боржника лист-попередження
(а.с.22-23) про необхідність погашення
заборгованості, що виникла за
Кредитним договором, однак
заборгованість погашена не була. Таким
чином 15 лютого 2013 року у Позивача
з'явилось право вимагати від Боржника
погашення кредиту в повному обсязі, а
також нараховані відсотки, комісії та
пеню, а у Боржника виник обов'язок
погасити кредит в повному обсязі,
включаючи нараховані відсотки, комісію
та пеню. Свій обов'язок по погашенню
кредиту в повному обсязі та сплату
інших нарахованих грошових сум
відповідно до Кредитного договору
Боржник перед Банком на день подачі
позовної заяви не виконав. Станом на 13
лютого 2013 року загальна заборгованість
Боржника - ТОВ «Ареал» перед Позивачем
за Кредитним договором становить 932 740,49
доларів США (а.с.27).

З метою забезпечення виконання
Боржником своїх зобов'язань за
Кредитним договором між Позичальником
та ОСОБА_1 було укладено Договір поруки
№ 01-869/Т/4 від 20 лютого 2012 року (а.с.17),
відповідно до положень якого
Поручитель зобов'язався перед
Позивачем відповідати за належне
виконання Боржником, зобов'язань, що
випливають з Кредитного договору №
01-869/Т від 20 лютого 2012 року. У разі
невиконання Боржником умов основного
зобов'язання в строк, визначений
Кредитним договором, Поручитель
погашає суму заборгованості за
Кредитним договором, нараховані
проценти, комісії, штрафні санкції за
несвоєчасне повернення Боржником
коштів, наданих в межах Кредитного
договору, та інші платежі передбачені
Кредитним договором, а також
відшкодовує Кредитору збитки за
неналежне виконання умов Основного
зобов'язання за першою вимогою
Кредитора протягом 10 календарних днів
з моменту направлення Кредитором за
адресою, зазначеною у реквізитах
Поручителя в Договорі Поруки,
письмової заяви про невиконання
Боржником своїх зобов'язань по
Кредитному договору.

01 лютого 2013 року Позивач направив
Поручителю повідомлення - вимогу
(а.с.20-21), в якій зазначалось про
невиконання Боржником зобов'язань за
Кредитним Договором та про
необхідність погашення існуючої
заборгованості із зазначенням
відповідних рахунків, на які суми
підлягають сплаті. Таким чином
Поручитель повинен був сплатити по
зобов'язанням Боржника за Кредитним
договором протягом 10 днів з моменту
направлення такої вимоги, тобто до 11
лютого 2013року включно. Однак, станом на
18 лютого 2013 року Поручитель не виконав
свої зобов'язання за Договором поруки.
У зв'язку з наведеним, ПАТ «АКТАБАНК»
просить стягнути з ОСОБА_1 суму
заборгованості за Кредитним договором
в еквіваленті курсу гривні до долара
США станом на дату подачі позову (лютий
2013 р.), що складає 7 452 596,51 гривень (932 740,49
доларів США), а саме:

- 782 146,00 доларів США -
заборгованість за кредитом, в тому
числі прострочена заборгованість за
кредитом - 74 998,00 доларів США;

- 68 924,30 доларів США -
заборгованість за відсотками станом на
13 лютого 2013 року, в тому числі
прострочена заборгованість за
відсотками - 65 623,70 доларів США;

- 3 610,17 доларів США - пеня за
прострочення строків повернення
кредиту;

- 3 062,02 доларів США - пеня за
прострочення строків повернення
відсотків.

У квітні 2014 р. Позивач збільшив свої
позовні вимоги та просив стягнути
заборгованість, яка станом на 25 квітня
2014 р. досягла 1 004 986, 58 доларів США, що
станом на той час за офіційним курсом
НБУ становило 11 436 747, 28 грн.

Правовідносини, що виникли між
сторонами, законодавчо врегульовані
наступним чином:

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК
України, договір укладений сторонами,
має умови, які повинні виконуватися.
відповідач зі свого боку погодився з
такими умовами договору, підписавши
договір поруки особисто.

У відповідності до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України,
не допускається одностороння відмова
від зобов'язань, крім того зобов'язання
повинні виконуватись належним чином і
у встановлений термін, відповідно до
умов договору та вимог чинного
законодавства.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України встановлено,
що у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-якого з них окремо.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Положення частин 1 та 2 ст. 554 Цивільного
кодексу України передбачають, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що
боржник вважається таким, що
прострочив термін, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або чинним
законодавством.

Частинами 1, 2 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а також те, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 1046 ЦК України,
за договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що
розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором. У разі
відсутності іншої домовленості сторін,
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
відсотків, належних йому.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк
зобов'язується надати грошові кошти
позичальникові у розмірі та на умовах,
встановлених договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені у
судовому засіданні докази по справі у
їх сукупності та співставленні між
собою з увагою на їх належність та
допустимість, застосовуючи до
обставин, які вони доводять та до
спірних правовідносин наведені
законодавчі норми, суд виходить з
наступного:

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами
є будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

У відповідності до положень статті 212
ЦПК України суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір, а саме доказування не
може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку, з аналізу наданих
доказів, суд дійшов висновку про те, що
позовні вимоги за зустрічним позовом
необґрунтовані та не відповідають
матеріалів справи, наданими доказами
не підтверджується. Так, наданими
доказами доведено, що Позивач
своєчасно, - 01 лютого 2013 року, направив
Поручителю повідомлення - вимогу
(а.с.20-21), в якій зазначалось про
невиконання Боржником зобов'язань за
Кредитним Договором та про
необхідність погашення існуючої
заборгованості із зазначенням
відповідних рахунків, на які суми
підлягають сплаті. Таким чином
Поручитель повинен був сплатити по
зобов'язанням Боржника за Кредитним
договором протягом 10 днів з моменту
направлення такої вимоги, тобто до 11
лютого 2013року включно. Однак, станом на
18 лютого 2013 року Поручитель не виконав
свої зобов'язання за Договором поруки.
У зв'язку з наведеним, ПАТ «АКТАБАНК» й
звернувся до суду з даним позовом до
ОСОБА_1 і просить стягнути суму
заборгованості за Кредитним договором.

Твердження ж Позивача за зустрічним
позовом про те, що умовами додаткової
угоди №6 до кредитного договору № 01-869/Т
від 20.02.2012 р. було збільшено обсяг
відповідальності поручителя ОСОБА_1
без його згоди на це, не відповідає
дійсності, оскільки зазначеною
додатковою угодою встановлено
процентну ставку з розрахунку 9% річних
на суму простроченої заборгованості, в
той час як за умовами кредитного
договору № 01-869/Т від 20.02.2012 р. у його п.1.1.
розмір процентної ставки було
встановлено у розмірі 13,5% річних. Тобто,
обсяг відповідальності поручителя
ОСОБА_1 не тільки не збільшився, а й
навпаки, зменшився. В той же час,
обов'язкове надання згоди поручителя
на зміну умов кредитного договору в бік
зменшення обсягу його
відповідальності за таким договором,
не вимагається.

З огляду на викладене, зустрічний позов
задоволенню не підлягає.

В той же час, з аналізу наданих доказів
у їх співставленні між собою та
зазначеними вище законодавчими
нормами, суд дійшов висновку про те, що
позичальником в особі ТОВ «Ареал»
порушені зобов'язання за кредитним
договором №01-869/Т від 20 лютого 2012 року,
сума заборгованості не погашена.
Поручитель в свою чергу відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що й
боржник, встановлених вищезазначеним
кредитним договором, додатковими
угодами між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ
«Ареал», а також договором поруки,
включаючи повернення кредиту, сплату
нарахованих процентів за користування
кредитом, комісій, неустойки (пені,
штрафів) та відшкодування збитків,
пов'язаних з порушенням виконання
зобов'язань.

Згідно роз'яснень, викладених в листі
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 41/0/4/12 від 16 січня 2012 року у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники
(стаття 554 ЦК України); поручителі
несуть самостійну відповідальність
перед кредитором за порушення
зобов'язань боржником, оскільки вони
перебувають у самостійних договірних
відносинах, банк має право вимагати
виконання обов'язку в повному обсязі як
від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо, тобто і лише від
поручителя, які відповідають перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник.

У той же час, слід враховувати, що ст.553
Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку та відповідає за
порушення зобов'язання боржником.
Згідно ст.554 ЦК України, «у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя».

Таким чином Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

За змістом п.1.2 договору поруки
поручитель і позичальник несуть
солідарну відповідальність перед
банком у повному обсязі зобов'язань
позичальника за кредитним договором,
включаючи повернення кредиту, сплату
нарахованих процентів за користування
кредитом, комісій, неустойки (пені,
штрафів) та відшкодування збитків,
пов'язаних з порушенням виконання
зобов'язань

Частиною 1 ст.543 Цивільного кодексу
України встановлено, «у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-якого з них окремо».

Таким чином, при солідарному обов'язку
кредиторові надається право на свій
розсуд вимагати виконання зобов'язання
в повному обсязі або частково від усіх
боржників разом або від кожного окремо.
Пред'явивши вимогу до одного із
солідарних боржників, який не
задовольнив цю вимогу, кредитор має
право пред'явити вимогу до іншого
солідарного боржника. У випадку
наявності рішення господарського суду
про стягнення заборгованості за
кредитним договором із боржника -
юридичної особи не є перешкодою для
пред'явлення окремого позову до
поручителя - фізичної особи, тобто
законом передбачено право позивача
звернутися до суду до кожного з
боржників окремо, крім того в даному
випадку предметом спору є різні
самостійні договірні відносини: між
кредитором та боржником - за кредитним
договором; між кредитором та
поручителем - за договором поруки. Таке
застосування норми статті 543 ЦК України
випливає також і з практики Верховного
Суду України та Вищого
спеціалізованого суду України.

Так, згідно п.24 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 №5 «Про практику
застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із
кредитних правовідносин»,
пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову.

Отже, виходячи із змісту зазначених
вище норм, пред'явлення позову до
солідарних боржників є правом, а не
обов'язком кредитору, і кредитор має
право пред'явити позов до кожного із
боржників окремо.

Тому, користуючись правом, наданим,
зокрема, ч.1 ст.543 Цивільного кодексу
України ПАТ «АКТАБАНК» має право
пред'явити саме до ОСОБА_1 свої позовні
вимоги щодо погашення заборгованості
за кредитним договором.

Також слід зазначити, що в матеріалах
справи відсутня будь-яка інформація
щодо наявності судових рішень про
стягнення заборгованості за кредитним
договором №01-869/Т від 20 лютого 2012 року з
основного боржника.

Таким чином, відповідач не виконує свої
зобов'язання за договором належним
чином, тому, станом на дату звернення до
суду Позивача за первинним позовом
(лютий 2013 року) загальна сума
заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним
акціонерним товариством «АКТАБАНК»
складала 7 452 596,51 гривень, що становило
932 740,49 доларів США за курсом НБУ на той
час. Станом на 25 квітня 2014 р.
заборгованість досягла 1 004 986, 58 доларів
США, що за офіційним курсом НБУ на той
час становило 11 436 747, 28 грн.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача за первинним позовом є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Водночас, згідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України з приводу
вирішення спорів про стягнення боргу в
іноземній валюті, що містяться у п.14
його Постанови №14 від 18.12.2009 р. «Про
судове рішення у цивільній справі», у
разі пред'явлення позову про стягнення
грошової суми в іноземній валюті, суду
слід у мотивувальній частині рішення
навести розрахунки з переведенням
іноземної валюти в українську за
курсом, встановленим Національним
банком України на день ухвалення
рішення.

Станом на день ухвалення цього рішення,
курс доларів США до гривні, згідно до
даних, що містяться на офіційному сайті
Національного Банку України, складає 1
185,4613 грн. за 100 доларів США (а.с.226).

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про те, що з ОСОБА_1 має бути
стягнено на користь Публічного
акціонерного товариства «АКТАБАНК»
заборгованість за кредитним договором
№01-869/Т від 20 лютого 2012 року у розмірі 11
913 727 (одинадцять мільйонів дев'ятсот
тринадцять тисяч сімсот двадцять сім)
грн., що за офіційним курсом
Національного Банку України станом на
20.06.2014 р. дорівнює 1 004 986, 58 доларів США та
складається з заборгованості за
кредитом; простроченої заборгованості
за кредитом; заборгованості за
відсотками, в тому числі простроченої
заборгованості за відсотками; пені за
прострочення строків повернення
кредиту; пені за прострочення строків
повернення відсотків.

Визначаючись в питанні розподілу
судових витрат, суд вважає, що на
підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати по
сплаті судового збору у сумі 3 441,00
гривень, що підтверджується квитанцією
(а.с.1).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 169, 197, 209, 212-215 ЦПК
ст.ст. 212, 509, 525, 526, 530, 543, 549, 554, 610, 612, 625, 629,
1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1, третя
особа - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ареал» про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та судових витрат -
задовольнити.

1.1 Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС
України в Дніпропетровській області 26
липня 2006 року, ІПН НОМЕР_1,
зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства «АКТАБАНК» ()
заборгованості за кредитним договором
№01-869/Т від 20 лютого 2012 року у розмірі 11
913 727 (одинадцять мільйонів дев'ятсот
тринадцять тисяч сімсот двадцять сім)
грн., що за офіційним курсом
Національного Банку України станом на
20.06.2014 р. дорівнює 1 004 986, 58 доларів США та
складається з заборгованості за
кредитом; простроченої заборгованості
за кредитом; заборгованості за
відсотками, в тому числі простроченої
заборгованості за відсотками; пені за
прострочення строків повернення
кредиту; пені за прострочення строків
повернення відсотків.

1.2. Стягнути з ОСОБА_1 (паспорт
серії НОМЕР_2, виданий Жовтневим РВ ДМУ
УМВС України в Дніпропетровській
області 26 липня 2006 року, ІПН НОМЕР_1,
зареєстрований за адресою: 49000, АДРЕСА_1)
на користь Публічного акціонерного
товариства «АКТАБАНК» ()
витрати, пов'язані з поданням позовної
заяви, а саме судовий збір у сумі 3 441,00
гривень (три тисячі чотириста сорок
одна гривня).

2. В задоволенні зустрічного
позову ОСОБА_1 до Публічного
акціонерного товариства «АКТАБАНК»
про визнання договору поруки
припиненим - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня його
проголошення (отримання його копії)
через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя
С.С. Федоріщев