Справа № 1519/9246/2012
№пр.2зз/521/17/14
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2014 року суддя
Малиновського районного суду м. Одеси
Буран О.М., при секретарі Янкул Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву представника ОСОБА_1 -
ОСОБА_2. про скасування заходів
забезпечення позову, накладеного по
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, АТЗТ «Будгаз-2» про визнання
договорів позики дійсними, стягнення в
солідарному порядку боргу за
договорами позики, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Малиновського
районного суду м.Одеси знаходиться
цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4, АТЗТ «Будгаз-2» про визнання
договорів позики дійсними, стягнення в
солідарному порядку боргу за
договорами позики.

Ухвалою Суворовського районного
суду м.Одеси від 15.06.2011 року у межах
забезпечення позовних вимог, було
накладено арешт на все нерухоме майно,
що належить ОСОБА_4, в тому числі на
квартиру АДРЕСА_1.

До суду звернувся представник
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та просить скасувати
ухвалу Суворовського районного суду
м.Одеси від 15.06.2011 року в частині
накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1,
обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.06.2008
року між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний
ощадний банк України» було укладено
договір про іпотечний кредит №2379-н,
згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у
розмірі 1 000 000 грн. на придбання
квартири АДРЕСА_1. 26.06.2008 року між ОСОБА_1
та ПАТ «Державний ощадний банк
України» було укладено нотаріально
посвідчений іпотечний договір, згідно
якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку
вказану квартиру. На теперішній час, у
зв*язку зі скрутним матеріальним
становищем, ОСОБА_1 має заборгованість
перед ПАТ «Державний ощадний банк
України» за кредитним договором №2379-н
від 25.06.2008 року. Узв*язку з досягненням
між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний
банк України» згоди щодо добровільної
реалізації квартири АДРЕСА_1,
представник заявника просить
задовольнити заяву та зняти арешт зі
спірної квартири.

У судовому засіданні
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 обставини,
викладені у заяві підтримав, просив
заяву задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 -
ОСОБА_5 проти задоволення заяви
заперечувала, вважає вимоги, викладені
у заяві необгрунтованими та
безпідставними.

Суд, заслухавши думку сторін,
оцінивши наявні докази у їх сукупності,
вважає, що у задоволенні заяви
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про
часткове скасування заходів
забезпечення позову, накладені ухвалою
Суворовського районного суду м.Одеси
від 15.06.2011 року, слід відмовити з
наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.154 ЦПК України неявка
сторін не перешкоджає розгляду питання
скасування заходів забезпечення
позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України,
забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов
забезпечується накладенням арешту на
майно або грошові кошти, що належать
відповідачеві та знаходяться у нього
або інших осіб.

Згідно ч.1чт.182, 331, 334 ЦК України, а
також ч.1 ст.3 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їхз обтяжень», державна
реєстрація прав є обов*язковою, права
на нерухоме майно виникають з моменту
державної реєстрації.

Проте ОСОБА_1не зареєструвала
свої права на спірну квартиру АДРЕСА_1
на протязі шости років, внаслідок
цього, згідно ст. 2 ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їхз обтяжень» лише
зареєстровані права мають юридичну
силу перед іншими (третіми) особами.
Таким чином, вказана квартира є
власністю відповідача ОСОБА_4

Крім того, предметом позову, що
знаходиться в провадженні судді
Малиновського районного суду м.Одеси
Бурана О.М. є договори позики від 11.03.2008
року та від 10.03.2008 року, укладені між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на загальну суму
основного боргу у розмірі 2 200 000,00 грн., а
також станом на 14.06.2011 року індекс
інфляції за весь час прострочення
виплат з урахуванням 3% річних від
простроченої суми, що становить 155 710,56
грн.

Ухвалою Суворовського районного
суду м.Одеси від 15.06.2011 року у межах
забезпечення позовних вимог ОСОБА_3 по
вказаній справі, було накладено арешт
на все нерухоме майно, що належить
ОСОБА_4, а саме: нежитлові будівлі та
споруди, загальною площею 3134,7 кв.м,
розташовані за адресою: АДРЕСА_3, які
належать АТЗТ «Будгаз-2», керівником
якого на той момент був ОСОБА_4;
квартиру АДРЕСА_1; квартиру АДРЕСА_2;
підвальне приміщення, загальною площею
75,1 кв.м, розташоване за адресою:
АДРЕСА_4.

Ухвалою Малиновського районного
суду м.Одеси від 17.10.2013 року за заявою
представника ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» було скасувано та виключено з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна арешт,
накладений на нежитлове приміщення
підвалу, розташоване за адресою:
АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_4, тому що
вищевказане приміщення є предметом
іпотечного договору, укладеного 21.12.2007
року між АТ "Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_4 в якості забезпечення виконання
ним зобов'язань за Кредитним договором
№01015-2707-679 від 20.12.2007 року, відповідно до
ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку».

З матеріалів справи вбачається, що
згідно відповіді КП «ОМБТІ та РОН» від
15.06.2011 року за вих.№265610.63 за ОСОБА_4 на
праві власності зареєстровано лише ?
частина квартири АДРЕСА_2.

Згідно договору купівлі продажу
нерухомого майна від 13.12.2009 року, ТОВ
«Комплекс Агромакс» придбало у АТЗТ
«Будгаз-2» 33/50 частини нежилих будівель,
загальною площею 2 055,3 кв.м, розташовані
за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно рішення Господарського
суду Одеської області від 23.03.2009 року
(справа №10/5-09-165) на користь ВАТ «БГ
Банк» з АТЗТ «Будгаз-2» було стягнуто
суму заборгованості за кредитом у
розмірі 900 00,00 грн, заборгованість за
відсотками - 16 406,77 грн.; пеню по кредиту -
96 103,02 грн.; пеню по відсоткам - 1 441,65 грн,;
3% річних - 12 918,93 грн.; судові витрати - 10
384,00 грн.

Враховуючи вище викладене, а
також співмірность розміру позовних
вимог з ринковою вартістю об*єктів
нерухомого майна, на які накладено
обтяження, суд вважає, що зняття арешту
з нерухомого майна, а саме: квартири
АДРЕСА_1, зробить неможливим виконання
рішення по справі, у разі його
ухвалення рішення із задоволенням
позову, що призведе до суттєвих
порушень прав та інтересів позивача.

Згідно ч.6 ст.154 ЦПК України заходи
забезпечення позову скасовуються, якщо
у задоволені позову відмовлено,
провадження у справі закрито або заяву
залишено без розгляду.

Виходячи з цих вимог закону та обставин
справи, суд не вбачає підстав для
скасування заходів забезпечення
позову.

На підставі вище викладеного,
керуючись ч.ч.4-6 ст.154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника
ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про скасування заходів
забезпечення позову, накладених
ухвалою Суворовського районного суду
м.Одеси від 15.06.2011 року в частині
накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1
по цивільній справі за позовом ОСОБА_3
до ОСОБА_4, АТЗТ «Будгаз-2» про визнання
договорів позики дійсними, стягнення в
солідарному порядку боргу за
договорами позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5-денний
строк з дня проголошення ухвали
апеляційної скарги.

Суддя:
О.М. Буран