Справа № 473/2060/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі: головуючого - судді
Вуїва О.В., при секретарі Заблоцькій
М.М.,

за участю: відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Вознесенську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
(далі - ПАТ "Дельта Банк") до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2014 року ПАТ "Дельта Банк"
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за
кредитним договором в якому вказував,
що 28 серпня 2008 року між ТОВ
"Український промисловий банк" (далі -
ТОВ "Укрпромбанк") та ОСОБА_1 був
укладений кредитний договір
№124-0041010/ФК-08, відповідно до якого банк
надав відповідачці, як позичальнику, на
поточні потреби кредитні кошти в
розмірі 6 000 грн. на строк до 27
серпня 2010 року, а остання зобов'язалася
щомісячно частинами згідно графіку
повертати кредит, а також щомісячно
сплачувати проценти за користування
ним в розмірі 22 % річних від суми
залишку заборгованості та узгоджену
сторонами комісію за надання
банківських послуг.

Наслідками порушення умов договору в
частині своєчасного виконання
зобов'язань позичальником є право
банку вимагати від неї сплату
неустойки та дострокового повернення
кредитних коштів.

30 червня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк",
ПАТ "Дельта Банк" та Національним
банком України було укладено
тристоронній договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань.

Відповідно до договору ПАТ "Дельта
Банк" були передані належні ТОВ
"Укрпромбанк" права вимоги за всіма
укладеними останнім кредитними та
іншими забезпечувальними договорами,
що забезпечують виконання кредитних
зобов'язань, в тому числі й за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_1

Оскільки позичальник умови договору в
частині вчасного повернення кредиту,
сплати процентів за користування ним
ні перед первісним, ні перед наступним
кредитором належним чином не
виконувала, а тому станом на 16 квітня 2014
року виникла заборгованість по
кредитному договору в загальному
розмірі 5 463,76 грн., в тому числі:

- заборгованість по тілу кредиту - 2 937,88
грн.;

- заборгованість по процентам - 2 525,88
грн.

Враховуючи вказані обставини позивач
просив про стягнення з відповідачки
заборгованості за кредитним договором
та всіх сплачених ним судових витрат.

В судове засідання представник
позивача не з'явилася, проте надіслала
на адресу суду письмову заяву про
розгляд справи без її участі, позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала.

Свої заперечення проти позову
обгрунтовувала невиконанням позивачем
свого обов'язку щодо належного
повідомлення її, як позичальника та
боржника, про заміну кредитора в
зобов'язанні, що в свою чергу позбавило
її можливості належним чином
виконувати умови кредитного договору.

Також подала заяву про застосування
наслідків спливу позовної давності,
строки якої було пропущено ПАТ "Дельта
Банк" без поважних причин, а тому
просила відмовити в задоволенні позову
в цілому.

Суд вважав можливим провести розгляд
справи без участі представника
позивача, оскільки останньою подано
відповідну заяву, разом з тим в
матеріалах справи є достатні докази
для вирішення спору.

Заслухавши пояснення відповідачки,
дослідивши матеріали справи в межах
вимог та відповідно до наявних у ній
доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема судом встановлено, що 28 серпня
2008 року ТОВ "Укрпромбанк" уклав в
письмовій формі з ОСОБА_1 кредитний
договір № 124-0041010/ФК-08 в якому сторони
узгодили всі його умови.

З договору та інших письмових доказів,
що містяться в матеріалах справи
вбачається те, що банк зобов'язався
видати, а в подальшому видав
позичальнику на поточні потреби кредит
в розмірі 6 000 грн. на строк до 27 серпня
2010 року.

Зі своєї сторони позичальник
зобов'язалася щомісячно частинами
згідно графіку повертати кредит, а
також щомісячно сплачувати проценти за
користування ним в розмірі 22 %
річних від суми залишку заборгованості
та узгоджену сторонами комісію за
надання банківських послуг.

Наслідками порушення умов договору в
частині своєчасного виконання
зобов'язань позичальником є право
банку вимагати від неї сплату
неустойки та дострокового повернення
кредитних коштів.

30 червня 2010 року між ТОВ "Укрпромбанк",
ПАТ "Дельта Банк" та Національним
банком України було укладено
тристоронній договір про передачу
активів та кредитних зобов'язань.

Відповідно до договору ПАТ "Дельта
Банк" були передані належні ТОВ
"Укрпромбанк" права вимоги за всіма
укладеними останнім кредитними та
іншими забезпечувальними договорами,
що забезпечують виконання кредитних
зобов'язань, в тому числі й за кредитним
договором, укладеним з ОСОБА_1

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення щодо
договору позики, якщо інше не
встановлено законом і не випливає із
суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст.
623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцю позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики
або її чергової частини (прострочення
боржника) він не звільняється від
обов'язку виконання зобов'язання,
зокрема повинен в повному обсязі (в
тому числі достроково) повернути
отримані кошти, сплатити іншу
заборгованість, неустойку,
відшкодувати позикодавцю збитки.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином.

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

З пояснень відповідачки та матеріалів
справи вбачається те, що ОСОБА_1 дійсно
з липня 2010 року не виконувала умови
договору в частині вчасного повернення
кредиту та сплати процентів ні перед
первісним, ні перед наступним
кредитором.

В зв'язку з цим позивачем їй нараховано
заборгованість по кредитному договору,
яка станом на 16 квітня 2014 року
становить 5 463,76 грн., в тому числі:

- заборгованість по тілу кредиту - 2 937,88
грн.;

? заборгованість по процентам - 2
525,88 грн.

Аналізуючи доводи відповідачки щодо
наявності поважних причин, а також вини
кредитора у неналежному виконанні нею
умов кредитного договору, суд виходить
з наступного.

Законом дійсно встановлено обов'язок
нового кредитора повідомити боржника
про заміну сторони в зобов'язанні,
надавши останньому належну інформацію
про свою особу, достатні докази про
виникнення у нього права вимоги, а
також іншу інформацію, необхідну для
виконання боржником взятих на себе
зобов'язань.

В п. 4.8 договору про передачу активів та
кредитних зобов'язань Укрпромбанку на
користь Дельта Банку від 30 червня 2010
року сторони цього договору узгодили
порядок надання боржникам такої
інформації.

Зокрема ТОВ "Укрпромбанк" та ПАТ "Дельта
Банк" були зобов'язані письмово
повідомити боржників про передачу прав
вимоги шляхом направлення їм спільного
повідомлення впродовж п'яти робочих
днів з дати укладення цього договору.

Повідомлення направляються
рекомендованими листами з
повідомленням про вручення або цінними
листами з описом вкладення.

Проте докази виконання позивачем цих
вимог в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 516, ч. 2 ст. 517 ЦК України (на
які посилається відповідачка) якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
новий кредитор несе ризик
несприятливих для нього наслідків, і в
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредитору є
належним виконанням.

Боржник має право не виконувати свого
зобов'язання новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав в зобов'язанні.

Тобто вказані норми не звільняють
боржника від виконання зобов'язання
взагалі, як про це помилково зазначає
ОСОБА_1, а лише надають йому право
виконати обов'язок особі, яка на час
виконання втратила статус кредитора
або притримати виконання до отримання
належної інформації про нового
кредитора та про спосіб виконання.

Разом з тим суд вважає доводи ОСОБА_1 в
цій частині необгрунтованими також
тому, що передача активів та кредитних
зобов'язань одного з найбільших банків,
який зазнав банкрутства - ТОВ
"Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта
Банк" з залученням Національного банку
України мала великий суспільний
резонанс, вказана інформація протягом
тривалого часу широко та системно
висвітлювалася та обговорювалася в
засобах масової інформації, а тому не
могла бути невідома відповідачці.

Останньою також не надано жодних
доказів щодо здійснення нею зі свого
боку будь-яких дій, направлених на
намагання належним чином виконати
зобов'язання.

В той же час за змістом ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить особа.

Наявність вини позичальника, який
одержав кредитні кошти та не довів, що
вжив усіх залежних від нього заходів
щодо належного виконання зобов'язань
за цим договором згідно зі ст. 614 ЦК
України, є підставою для покладення на
нього цивільно-правової
відповідальності за невиконання
взятих на себе зобов'язань (постанова
Верховного Суду України від
14 листопада 2012 року по справі
№6-122цс12).

Проте суд вважає обґрунтованим
посилання відповідачки на пропущення
позивачем позовної давності в зв'язку з
наступним.

Зокрема судом встановлено, що початок
дії кредитного договору від 28 серпня 2008
року обумовлений днем його укладення,
строк його дії обмежений строком
виконання сторонами взятих на себе
зобов'язань. Вказані строки, тобто
строки виконання позичальником
зобов'язань (повернення кредитних
коштів, сплата процентів тощо)
визначені в договорі, а саме з 28 серпня
2008 року по 27 серпня 2010 року.

Проте з липня 2010 року ОСОБА_1 жодних дій
по виконанню договору не здійснює.

Водночас ПАТ "Дельта Банк" лише в травні
2014 року звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідачки кредитної
заборгованості.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки,
її перебіг починається від дня, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права або про особу
порушника (ст. 257 ЦК України, ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

Заміна сторін в зобов'язанні не змінює
порядку обчислення та перебігу
позовної давності (ст. 262 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
за винятком випадків, коли суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, оскільки в цьому разі
порушене право підлягає захисту (ч.ч. 3-5
ст. 267 ЦК України).

При цьому, як неодноразово наголошував
Верховний Суд України, зокрема в своїй
постанові від 06 листопада 2013 року по
справі №6-116цс13 перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу -
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами - ст. 1048 ЦК України), що
підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення
кредитора до суду платежі підлягають
стягненню у межах позовної давності по
кожному із платежів.

Таким чином ПАТ "Дельта Банк" пропущено
позовну давність по вимогам щодо
стягнення заборгованості по кредиту та
процентам, яка по останньому платежу
(згідно графіку) розпочалась 27 серпня
2010 року та відповідно закінчилася 27
серпня 2013 року.

Про застосування позовної давності
заявлено стороною спору.

В матеріалах справи відсутні жодні
докази щодо наявності поважних причин
пропущення позивачем позовної
давності.

Тому відсутні підстави як для
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
"Дельта Банк" заборгованості по
кредиту та процентам, нарахованої в
узгоджений сторонами період виконання
зобов'язання (з 28 серпня 2008 року по 27
серпня 2010 року), так і для стягнення
процентів, безпідставно нарахованих на
таку заборгованість.

В силу ст. 88 ЦПК України також не
підлягають відшкодуванню понесені
позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Миколаївської
області через міськрайонний суд шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя:
О.В. Вуїв