Номер провадження: 22-ц/785/3977/14
Головуючий у першій інстанції Галич
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Троїцької Л.Л., Фальчука В.П.

при секретарі: Швець В.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 26 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди завданої ушкодженням здоров'я
внаслідок злочину, -

В С Т А Н О
В И Л А:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
Біляївського районного суду Одеської
області з позовом до ОСОБА_2 про
стягнення матеріальних збитків,
завданих ушкодженням здоров"я
внаслідок злочину в розмірі 3585,26
гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000
гривень., мотивуючи це тим, що 31.01.2013
року ОСОБА_2, перебуваючи у стані
алкогольного сп`яніння, в кімнаті
будинку АДРЕСА_1 під час сварки,
штовхнула її у спину, внаслідок чого
вона оступилася і втративши рівновагу,
впала на підлогу та отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому середньої третини правої
великогомілкової кістки зі зміщенням
уламків, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 130 від
05.04.2013 року викликають тривалий розлад
здоров"я та відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
По факту спричинення тілесних
ушкоджень середньої тяжкості була
порушена кримінальна справа. Вироком
Біляївського районного суду Одеської
області від 16.05.2014 року ОСОБА_2 визнано
винною у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 128 КК України і
призначено покарання у вигляді одного
року обмеження волі зі звільненням від
відбування покарання з іспитовим
строком на 1 рік. Внаслідок завданих
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 тривалий час
лікувалася та витратила на ліки 3 585,26
грн. Відповідач коштів на лікування
позивача не надавала. Всі ці обставини
спричинили пригнічений стан у позивача
та завдали моральну шкоду, яку вона
оцінює у 10 000 гривень.

Рішенням Біляївського районного суду
Одеської області від 26.02.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено
частково та стягнуто з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 матеріальні збитки
завдані ушкодженням здоров`я внаслідок
злочину у розмірі 3585,26 гривень та
моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду
Одеської області з апеляційною
скаргою, в якій просять рішення
Біляївського районного суду Одеської
області від 26 лютого 2014 року скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити
позивачу у задоволенні вимог,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при ухваленні рішення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги та заперечень на
неї, перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість рішення
в межах позовної заяви та доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню на таких
підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених в суді першої
інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення
суду першої інстанції і ухвалення
нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для
справи;

2) недоведеність обставин, що
мають значення для справи, які суд
вважав встановленими;

3) невідповідність висновків
суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права, а також
розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні рішення судді, якому було
заявлено відвід на підставі
обставин, що викликали сумнів у
неупередженості судді, і заяву про
його відвід визнано судом апеляційної
інстанції обґрунтованою; ухвалення
чи підписання постанови не тим суддею,
який розглядав справу.

Норми матеріального права
вважаються порушеними або
неправильно застосованими, якщо
застосовано закон, який не
поширюється на ці правовідносини, або
не застосовано закон, який підлягав
застосуванню.

Порушення норм
процесуального права можуть бути
підставою для скасування або зміни
рішення, якщо це порушення призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд, виконавши
всі вимоги цивільного судочинства,
вирішив справу згідно із Законом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з`ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог або
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені у
судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про стягнення матеріальної
шкоди та частково задовольняючи вимоги
про стягнення моральної шкоди ,
завданих злочином, суд першої
інстанції виходив з того, що 31.01.2013 року
ОСОБА_2, перебуваючи у стані
алкогольного сп`яніння, в кімнаті
будинку АДРЕСА_1 під час сварки,
штовхнула її у спину, внаслідок чого
вона оступилася і втративши рівновагу,
впала на підлогу та отримала тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому середньої третини правої
великогомілкової кістки зі зміщенням
уламків, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 130 від
05.04.2013 року викликають тривалий розлад
здоров`я та відносяться до тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості.
вироком Біляївського районного суду
Одеської області від 16.05.2014 року ОСОБА_2
визнано винною у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 128 КК України і
призначено покарання у вигляді одного
року обмеження волі зі звільненням від
відбування покарання з іспитовим
строком на 1 рік. (а. с. 5). В наслідок
отриманих ушкоджень ОСОБА_3 тривалий
час лікувалася та відновлювала
здоров`я. При цьому позивач купувала
ліки, робила медичні процедури,
витративши грошові кошти в сумі 3585,26
грн. (а. с. 6-8).

Як вбачається з матеріалів справи
вина відповідача у скоєнні злочину
відносно позивача встановлена вироком
суду. При призначенні покарання судом
враховано визнання ОСОБА_2 вину у
скоєному злочині, особу підсудної,
ступінь тяжкості злочину, інші
пом`якшуючи вину обставини, внаслідок
чого суд звільнив ОСОБА_2 від
відбування покарання із встановленням
для неї іспитового строку на один рік.

Разом з тим, незважаючи на звільнення
від відбування покарання, ОСОБА_2 не
відшкодувала позивачеві будь-яку суму
у якості компенсації витрат понесених
потерпілою на лікування та відновлення
здоров`я.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України
кожна сторона зобов`язана довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно виписки з медичної карти
амбулаторного хворого ОСОБА_3
вбачається, що вона знаходилася на
лікуванні з 01.02.2013 року до 28.03.2013 року в
Комунальному закладі «Біляївська
центральна районна лікарня» Одеської
області (а. с. 8).

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що 16.04.2013 року ОСОБА_3 видано
направлення КЗ «Біляївська центральна
районна лікарня» на консультацію до
ангіохірурга з метою вибору тактики
подальшого лікування з діагнозом
діабетична антипатія судин ніг у
тяжкій формі, трофічна язва правої
п'яти, ампутаційні культі 3-5 пальців
правої стопи. Зростаючий перелом
кістки після МОС платиною АО (а. с. 29).

Позивачем надані копії фіскальних
чеків різних аптечних установ про
придбання нею ліків, перев`язних
матеріалів, гумових виробів (жгути).

При цьому за період знаходження у
лікарні позивачем були оплачені ліки
та перев`язні матеріали відповідно до
чеків на суму 192 грн. 90 коп. від 20.02.2013
року, на суму 536 грн. 20 коп. від 21.02.2013
року, на суму 77 грн. 75 коп. від 22.02.2013
року, на суму 339 грн. 70 коп. від 24.02.2013
року, 122 грн. 15 коп. від 26.02.2013 року, а
всього на загальну суму 1268 грн. 70 коп.

У реабілітаційний період після виписки
позивачем придбані ліки відповідно до
чеків від 17.04.2013 року на суму 78,24 грн.;
від 17.04.2013 року на суму 279,06 грн. ; від
23.04.2013 року на суму 166 грн.; від 26.04.2013
року на суму 350,70 грн.; від 11.05.2013 року на
суму 46,60 грн.; від 27.05.2013 року на суму 56,30
грн., а всього на загальну суму 976,9 грн.

Отже, вказані витрати позивачем
здійснені для відновлення здоров`я
внаслідок ушкодження спричиненого їй
відповідачем внаслідок протиправних
дій 31.01.2013 року, внаслідок чого
позивачем витрачено 2245 грн. 60 коп., які
підлягають відшкодуванню
відповідачем.

Крім того, позивачем у червні - липні 2013
року придбані ліки за чеком від 20.06.2013
року на суму 120 грн.; від 21.06.2013 року на
суму 619,90 грн.; від 25.06.2013 року на суму 111
грн.; від 28.06.2013 року на суму 134,50 грн.; від
28.06.2013 року на суму 224,36 грн.; від 01.07.2013
року на суму 37,40 грн., від 01.07.2013 року на
суму 84,70 грн.; від 01.07.2013 року на суму 07
грн. 80 коп., а всього на загальну суму 1339
грн. 66 коп.

Згідно відповіді Комунального закладу
«Біляївська центральна районна
лікарня» Одеської області від 26.06.2014
року № 632 на ухвалу судді апеляційного
суду від 16.06.2014 року про витребування
інформації відповідно до клопотання
позивача, вбачається, що ОСОБА_3
знаходилася на лікуванні в КЗ
«Біляївська ЦРЛ» з 31.01.2013 року по 28.03.2013
року з діагнозом: закритий перелом
середньої третини велико-гомілкової
кістки зі зміщенням уламків. Цукровий
діабет I тип, лабільна течія в стадії
декомпенсаціями. Для лікування в
період знаходження в КЗ «Біляївська
ЦРЛ» призначалися препарати:
антибіотики цефтріоксон, цефаксон,
левофоксацин, протизапальні препарати
діклоберл, судинні препарати елізін +
фізрозчин, реосорбілакт, знеболювальні
ангін, димедрол, кетанов, інсуліно
терапія, хумадар Б, хумадар Р. Придбання
ОСОБА_3 в червні, липні 2013 року
кровозамінників, плазмо замінників та
джовчоргінних препаратів не є
наслідком закритого перелому
середньої третини велико-гомілкової
кістки зі зміщенням уламків.

При таких обставинах не можуть бути
стягнені з відповідача у якості
збитків витрати позивача, які не
пов`язані із відновленням здоров`я
внаслідок ушкодження спричиненого їй
відповідачем внаслідок протиправних
дій 31.01.2013 року, а саме витрати на
придбання позивачем ліків у
червні-липні 2013 року на загальну суму
1339 грн. 66 коп.

Тому рішення районного суду в частині
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальних збитків, завданих
ушкодженням здоров`я внаслідок злочину
підлягає зміні шляхом зменшення суми
стягнення з 3585 грн. 26 коп. до 2245 грн. 60
коп. (3585,26-1339,66).

Крім того, позивачем заявлялися до
відповідача вимоги про стягнення
моральної шкоди в сумі 10000 грн.

Встановивши, що вироком суду, який
набрав законної сили, відповідача
визнано винною у скоєнні злочину
відносно позивача, і останній
спричинені закритий перелом середньої
третини правої великогомілкової
кістки зі зміщенням уламків, що
викликають тривалий розлад здоров`я і
відносяться до тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про наявність правових підстав для
відшкодування завданої ОСОБА_3
моральної шкоди.

При цьому, виходячи з засад розумності,
виваженості і справедливості, надавши
оцінку зібраним у справі доказам, які
свідчать про характер, обсяг і
тривалість страждань, яких зазнала
позивач у справі у зв'язку із
протиправною поведінкою відповідача
щодо неї, завдання шкоди її здоров`ю та
тривалості часу для його відновлення
та організації життя, суд першої
інстанції вважав, що розмір моральної
шкоди на користь позивача слід
визначити у розмірі 5000 грн.

Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Моральна шкода
полягає: 1) у фізичному болю та
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я; 2) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна; 4) у принижені
честі, гідності, а також ділової
репутації фізичної або юридичної
особи.

Ст.1167 ЦК України передбачає, що
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Судова колегія погоджується з
висновками районного суду про
наявність підстав для стягнення
моральної шкоди та вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом в
сумі 5000 грн. відповідає встановленим у
справі обставинам, є розумним,
виваженим і справедливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що
суд не врахував матеріальне становище
відповідача, яка виховує малолітніх
дітей, є неспроможним, оскільки дані
обставини самі по собі не підставою для
звільнення від відшкодування
моральної шкоди, завданої здоров`ю
злочином, а має оцінюватися в
сукупності з всіма встановленими
обставинами. Районним судом, який
вимоги позивача про стягнення
моральної шкоди в сумі 10000 грн.
задовольнив частково в сумі 5000 грн.
враховано, що шкоду здоров`ю завдано
хворій на діабет людині, що утруднило
видужання від ушкодження у вигляді
перелому середньої третини правої
великогомілкової кістки зі зміщенням
уламків та загострило основну хворобу
позивача - цукровий діабет. Також
враховано, що відповідач будучи
звільненою судом від відбуття
покарання з наданням іспитового
строку, не здійснила жодної спроби
відшкодувати позивачу шкоду, завдану
її протиправними діями.

При таких обставинах висновок суду
щодо остаточної суми моральної шкоди в
сумі 5000 грн., яка підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача є
справедливим, виваженим та розумним, а
наведені в апеляційній скарзі доводи,
які спрямовані апелянтом на відмову у
задоволенні вимог про стягнення
моральної шкоди, висновок районного
суду не спростовують та не
відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо
тривалого розладу здоров`я позивача
лише у зв`язку із наявністю у неї
захворювання на цукровий діабет, не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки
дані доводи не підтверджені належними
доказами (судово-медична експертиза,
висновок спеціаліста щодо причини
тривалого розладу здоров`я у зв`язку з
діабетом).

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем надані копії фіскальних
чеків про придбання ліків та
матеріалів в аптечних закладах та що
вони викликають сумнів у достовірності
не приймаються до уваги, оскільки при
придбанні ліків та матеріалів
покупцеві дійсно видаються у
роздрукованому вигляді чеки в тому
вигляді, як вони представлені
позивачем. Що стосується сумніву у
достовірності фіскальних чеків, то
такі доводи апелянта засновані на
припущеннях і не підтверджені
належними доказами.

Таким чином, судова колегія доходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню,
рішення суду першої інстанції в
частині стягнення з з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 матеріальних збитків
завданих ушкодженням здоров`я
внаслідок злочину в сумі 3585 грн. 26 коп. -
зміні шляхом зменшення суми стягнення
з 3585 грн. 26 коп. до 2245 грн.. 60 коп. В
іншій частині рішення слід залишити
без змін.

На підставі викладеного і
керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317 ЦПК
України, судова колегія -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду
Одеської області від 26 лютого 2014 року в
частині стягнення з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_3 матеріальних збитків завданих
ушкодженням здоров`я внаслідок злочину
в сумі 3585 грн. 26 коп. - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
матеріальні збитки завдані
ушкодженням здоров`я внаслідок злочину
в сумі 2245 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення, проте може бути
оскаржена у касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
законної сили рішенням суду.

Головуючий
О.М. Таварткіладзе

Судді:
Л.Л. Троїцька

В.П. Фальчук