АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/586/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 19, 20, 45 Мельник І. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
Магда Л. Ф. РІШЕННЯ
24 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоМагди Л. Ф.суддівМіщенка С.
В. , Сіренка Ю. В. при
секретаріАнкудінові О.І.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Черкаси апеляційну
скаргу представника Черкаської
міської ради - Стойка А.Ю. на рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 25 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Черкаської міської ради, виконавчого
комітету Черкаської міської ради,
треті особи: Черкаське міське
управління земельних ресурсів,
Комунальне підприємство «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Державне
підприємство «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», про визнання
угод купівлі-продажу недійсними,
скасування державних актів та
встановлення межі земельних ділянок,
за позовом ОСОБА_9, в інтересах якого
діє ОСОБА_10, до ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, що належить на праві
власності та встановлення межі між
суміжними земельними ділянками,
вивчивши матеріали справи,
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 12 лютого 2007 р. звернулася до суду
з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Черкаської
міської ради, треті особи: Черкаське
міське управління земельних ресурсів,
Комунальне підприємство «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Державне
підприємство «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», про визнання
рішення частково недійсним, угод
купівлі-продажу недійсними, скасування
державних актів та встановлення межі
земельних ділянок.

В позовній заяві вказувала, що на
підставі договору дарування від 5
червня 1986 р. їй на праві приватної
власності належить 1/2 частина
житлового будинку з відповідною
частиною надвірних споруд,
розташованих на земельній ділянці
розміром 402 кв. м за адресою: АДРЕСА_2.

Вказана земельна ділянка згідно з
рішенням виконкому Черкаської міської
ради № 523 від 29 серпня 1983 р. закріплена в
постійне користування за даним
будинковолодінням, на даний час - не
приватизована.

У вересні 2006 року позивачка зверталася
до виконавчого комітету Черкаської
міської ради щодо приватизації частини
земельної ділянки по АДРЕСА_2.

В приватизації земельної ділянки їй
було відмовлено, так як сусідська
земельна ділянка, що знаходиться по
АДРЕСА_1 на той час вже була
приватизована і був виданий державний
акт на право приватної власності на
ім'я ОСОБА_11. Державний акт був виданий
на підставі технічної документації,
складеної з грубими порушеннями
(помилки співробітників ДП «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою»).

З'ясувалося, що межа сусідньої
земельної ділянки проходить не
відповідно до технічної документації,
а через належні позивачці нерухомі
будівлі: цегляний гараж та сарай.

Отримавши земельну ділянку у приватну
власність, ОСОБА_11 продала її ОСОБА_12,
який в свою чергу, на підставі договору
дарування передав цю земельну ділянку
відповідачу по справі - ОСОБА_9

Позивачка вказувала також, що
власником вказаної земельної ділянки
являється ОСОБА_9, який проживає в
АДРЕСА_1 пустує. Вона ж, постійно
проживає в АДРЕСА_2 і не може
приватизувати невелику частину землі.

Тому позивачка просила суд визнати
недійсним пункт 37 рішення Черкаської
міської Ради № 714 від 18 серпня 1998 р. в
частині передачі у приватну власність
ОСОБА_11 земельної ділянки розміром 591,0
кв.м., яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1; визнати недійсною угоду
купівлі-продажу земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 від 6 лютого 2000 р. між
ОСОБА_11 та ОСОБА_13; визнати недійсною
угоду дарування земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 від 17 серпня 2004 р. між
ОСОБА_8 та ОСОБА_9; скасувати державний
акт серії ЯГ № 532718 на право приватної
власності на земельну ділянку за
адресою: АДРЕСА_1, виданий на ім'я
ОСОБА_9; встановити межу між суміжними
земельними ділянками по АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2.

Ухвалою Соснівського районного суду
від 29 квітня 2010 р. провадження у справі
в частині вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Черкаської міської ради про
визнання недійсним п. 37 рішення
Черкаської міської ради від 18 серпня 1998
р. щодо передачі у приватну власність
ОСОБА_11 земельної ділянки по АДРЕСА_1,
розміром 591 кв.м та щодо визнання
частково недійсним державного акту на
право приватної власності на вказану
земельну ділянку, виданого на ім'я
ОСОБА_9 закрито і роз'яснено позивачці
про те, що вирішення зазначених вимог
віднесене до адміністративного
судочинства.

Ухвала суду набрала чинності,
сторонами у справі не оскаржувала ся.

ОСОБА_9 13 травня 2010 р. також звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення
перешкод в користуванні земельною
ділянкою, встановлення межі між
суміжними земельними ділянками та
стягнення моральної шкоди.

В позовній заяві вказував, що на
підставі договорів дарування від 17
серпня 2004 р., посвідчених Першою
Черкаською державною нотаріальною
конторою, реєстрові № 1-2637 та № 1-2639,
йому на праві приватної власності
належить житловий будинок з надвірними
спорудами та земельна ділянка площею 591
кв.м. по АДРЕСА_1. На підставі чого йому
був виданий Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку ЯГ № 532718 від 4 квітня 2006 р.
ОСОБА_7 є суміжним землекористувачем.

ОСОБА_9 вважає, що ОСОБА_7 самовільно
захопила частину його земельної
ділянки площею 12 кв. м, що
підтверджується висновком судової
будівельно-технічної експертизи №
89/90-БТ від 24 квітня 2009 р.

Тому просив суд відновити його право
приватної власності на земельну
ділянку площею 591 кв.м, що належить йому
на праві приватної власності;
зобов'язати відповідачку ОСОБА_7 не
чинити йому перешкод в користуванні
земельною ділянкою площею 591 кв.м.;
зобов'язати ОСОБА_7 повернути йому 12
кв.м земельної ділянки, якими вона
незаконно заволоділа; встановити межу
між суміжними земельними ділянками по
АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2; зобов'язати ОСОБА_7
знести з його земельної ділянки
надвірні споруди сарай та прибудову до
автогаража, які побудовані без
відповідного дозволу.

25 листопада 2013 р. ОСОБА_7 звернулася до
суду із заявою про збільшення позовних
вимог до Черкаської міської ради,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якій знову просила
визнати п. 37 рішення Черкаської міської
ради № 714 від 18 серпня 1998 р. в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_11
земельної ділянки, розміром 591 кв. м, яка
знаходить в м. Черкаси по АДРЕСА_1,
недійсним та скасувати його.

Ухвалою Соснівського районного суду м.
Черкаси від 10 грудня 2013 року цивільну
справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Черкаської міської ради,
виконавчого комітету Черкаської
міської ради, треті особи: Черкаське
міське управління земельних ресурсів,
Комунальне підприємство «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Державне
підприємство «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», про визнання
угод купівлі-продажу недійсними,
скасування державних актів та
встановлення межі земельних ділянок та
цивільну справу за позовом ОСОБА_9, в
інтересах якого діє ОСОБА_10, до ОСОБА_7
про усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою, що належить на
праві власності та встановлення межі
між суміжними земельними ділянками
об'єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 20 грудня 2013 р. до
участі у справі в якості
співвідповідача було залучено
виконавчий комітет Черкаської міської
ради.

Під час судового засідання представник
ОСОБА_9 - за довіреністю ОСОБА_10
відмовився від позовних вимог в
частині стягнення моральної шкоди і
ухвалою суду від 20 грудня 2013 р. справа в
цій частині вимог була закрита
провадженням.

Рішенням Соснівського районного суду
м. Черкаси від 25 грудня 2013 року позов
ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Черкаської
міської ради, виконавчого комітету
Черкаської міської ради, тертя особа:
Черкаське міське управління земельних
ресурсів, КП «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації», ДП «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» про визнання
угод купівлі-продажу недійсними,
скасування державних актів та
встановлення межі земельних ділянок
задоволено частково.

Визнано пункт 37 рішення виконавчого
комітету Черкаської міської Ради № 714
від 18 серпня 1998 р. в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_14 земельної
ділянки розміром 591,0 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 -
недійсним та скасовано його.

Визнано недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
26 лютого 2000 р., згідно якого ОСОБА_11
продала земельну ділянку площею 591,0 кв.
м, що розташована по АДРЕСА_1
громадянину ОСОБА_8

Визнано недійсним договір дарування
від 17 серпня 2004 р., посвідчений Першою
Черкаською державною нотаріальною
конторою, реєстровий № 1-2639, згідно з
яким ОСОБА_8 подарував ОСОБА_9 земельну
ділянку площею 591кв.м по АДРЕСА_1.

Скасовано Державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку ЯГ № 532718 від 4 квітня 2006 р.,
виданий на ім'я ОСОБА_9 на земельну
ділянку, площею 591 кв.м., по АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_7.в іншій
частині відмовлено.

Відмовлено і в задоволенні позову
ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про усунення перешкод
у користуванні земельною ділянкою, що
належить на праві власності, та
встановлення межі між суміжними
земельними ділянками.

Не погоджуючись з рішенням суду
представник Черкаської міської ради -
Стойко А.Ю. подав апеляційну скаргу в
якій просить про його скасування та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позову ОСОБА_7 в повному
обсязі, посилаючись на те, що рішення
суду ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
судом неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи, а наявним в
матеріалах справи доказам судом не
надано відповідної належної оцінки.

Зокрема, в апеляційній скарзі
зазначається, що суд розглянув позов
ОСОБА_7 в частині визнання п. 37 рішення
Черкаської міськради від 18 серпня 1998 р.
недійсним, незважаючи на те, що ухвалою
Соснівського районного суду від 29
квітня 2010 р., що набрала чинності,
справа в цій частині вимог була закрита
провадженням і відповідно до вимог ст.
206 ЦПК України повторне звернення до
суду з приводу спору між тими самими
сторонами, про той самий предмет і з тих
самих підстав не допускається.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта,
який підтримав апеляційну скаргу,
заперечення проти доводів апеляційної
скарги ОСОБА_7 та її адвоката,
представника ОСОБА_9 - ОСОБА_10, який
підтримав позицію апелянта,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів приходить до висновку
про те, що апеляційна скарга підлягає
до часткового задоволення, а рішення
суду підлягає зміні і в частині
визнання пункту 37 рішення виконавчого
комітету Черкаської міської Ради № 714
від 18 серпня 1998 р. недійсним, визнання
недійсними договорів купівлі-продажу
земельної ділянки від 26 лютого 2000 р. та
дарування від 17 серпня 2004 р. та
скасування Державного акту на право
приватної власності на земельну
ділянку ЯГ № 532718 від 4 квітня 2006 р.,
виданого на ім'я ОСОБА_9 повинно бути
скасовано виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України
рішення суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши
вимоги цивільного судочинства, вирішив
справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на
основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються як
на підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Однак рішення суду зазначеним вимогам
закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЗК України
земельна ділянка - це частина земної
поверхні з установленими межами,
певним місцем розташування, з
визначеними щодо неї правами.

Згідно із ч. ч. 1-4 ст. 79-1 цього Кодексу
формування земельної ділянки полягає у
визначенні земельної ділянки як
об'єкта цивільних прав. Формування
земельної ділянки передбачає
визначення її площі, меж та внесення
інформації про неї до Державного
земельного кадастру.

Формування земельних ділянок
здійснюється: у порядку відведення
земельних ділянок із земель державної
та комунальної власності; шляхом
поділу чи об'єднання раніше
сформованих земельних ділянок; шляхом
визначення меж земельних ділянок
державної чи комунальної власності за
проектами землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів.

Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Ч. 9 вказаної статті встановлено, що
земельна ділянка може бути об'єктом
цивільних прав виключно з моменту її
формування (крім випадків суборенди,
сервітуту щодо частини земельних
ділянок) та державної реєстрації права
власності на неї.

Ч. 1 ст. 81 ЗК визначено, що громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі, зокрема,
приватизації земельних ділянок, що
були раніше надані їм у користування.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 120 ЗК у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Отже, вирішуючи земельний спір сторін,
суд повинен був встановити якими
земельними ділянками користуються чи
мають або мали у власності як
позивачка, так і відповідачі, та на якій
правовій підставі.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_7 є власником на підставі
договору дарування від 5 червня 1986 р. ?
частини будинку АДРЕСА_2, яка
розташована на земельній ділянці,
розміром 402 кв. м.

На час розгляду справи в суді було
встановлено, зокрема висновками
судових будівельно-технічних
експертиз, що у її фактичному
користуванні перебуває земельна
ділянка, розміром 415 кв. м, що на 13 кв. м
більше.

Доказів про те за рахунок чого її
земельна ділянка збільшилася у
розмірах на 13 кв. м, що для міста Черкаси
із щільною забудовою є значним
збільшенням, та доказів про узаконення
вказаних лишків в установленому
законом порядку позивачка суду не
надала.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Однак суд, ухвалюючи рішення на користь
ОСОБА_7 на вказані обставини уваги не
звернув і не мотивував в рішенні чому
прийшов до висновку про законність
користування позивачкою земельною
ділянкою у розмірах, яка їй не
передавалась за договором дарування та
не наділялась компетентними органами.

Зважаючи на те, що земельна ділянка
позивачки фактично не була сформована,
зокрема не узаконена у розмірах
фактичного користування, вона не може
вважатися об'єктом цивільних прав, а
рішення суду, ухвалене на захист права
землекористування позивачки є
необгрунтованим.

Ухвалюючи рішення про визнання п. 37
рішення виконкому Черкаської міської
ради № 714 від 18 серпня 1998 р. в частині
передачі у приватну власність ОСОБА_11,
суміжного на той час землекористувача
по АДРЕСА_1, земельної ділянки, площею 591
кв., суд виходив з того, що цим рішенням
були порушені права землекористування
позивачки, оскільки межа вказаної
земельної ділянки частково проходить
під гаражем та сараєм, які їй належать,
та які побудовані з дотриманням
встановлених вимог і не є самочинними.

При цьому суд послався на висновки
судової будівельно-технічної
експертизи від 14 серпня 2012 р.,
світлокопія якого, ніким в
установленому законом порядку не
посвідчена, є в матеріалах справи.

Із світлокопії цього висновку
експертизи видно, що вона проводилася у
іншій справі, яка розглядалася в
порядку адміністративного
судочинства, і провадженням у якій на
сьогоднішній день закрито.

Разом з тим, в матеріалах справи, що
розглядається, міститься висновок
судової будівельно-технічної
експертизи від 24 квітня 2009 р., яка була
проведена у встановленому законом
порядку за ухвалою суду, і в якому
експерт прийшов до висновку про те, що
межа між домоволодіннями по АДРЕСА_2
проходить частково через будівлі
гаражу та сараю, що належать позивачці,
внаслідок їх перебудови без
відповідного узаконення.

Так, попередньому власнику частини
будинку по АДРЕСА_2 - батьку позивачки, у
1983 р. було надано дозвіл на будівництво
гаражу, розміром 3 м х 5 м, тоді як на час
проведення експертизи був
встановлений його розмір 3,9 м х 6,95 м.

Суд, вказав у рішенні, що критично
відноситься до висновку експертизи від
24 квітня 2009 р., а приймає до уваги
висновки експертизи, що проводилася у
іншій справі, що не узгоджується з
вимогами ст. ст. 58, 59 ЦПК України про
належність та допустимість доказів.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України
якщо висновок експерта буде визнано
неповним або неясним, судом може бути
призначена додаткова експертиза, яка
доручається тому самому або іншому
експерту (експертам).

Якщо висновок експерта буде визнано
необґрунтованим або таким, що
суперечить іншим матеріалам справи або
викликає сумніви в його правильності,
судом може бути призначена повторна
експертиза, яка доручається іншому
експертові (експертам).

Судом в ході розгляду справи вказані
вимоги закону не виконані.

Крім того, суд прийняв до розгляду
заяву ОСОБА_7 про збільшення позовних
вимог від 25 листопада 2013 р., в якій вона
просила про визнання п. 37 рішення
Черкаської міської ради № 714 від 18
серпня 1998 р. в частині передачі у
приватну власність ОСОБА_11, суміжного
на той час землекористувача по АДРЕСА_1,
земельної ділянки, площею 591 кв.,
незважаючи на те, що ухвалою
Соснівського районного суду від 29
квітня 2010 р. провадження у справі в
частині вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Черкаської міської ради про визнання
недійсним п. 37 рішення Черкаської
міської ради від 18 серпня 1998 р. щодо
передачі у приватну власність ОСОБА_11
земельної ділянки по АДРЕСА_1, розміром
591 кв. м та щодо визнання частково
недійсним державного акту на право
приватної власності на вказану
земельну ділянку, виданого на ім'я
ОСОБА_9 було закрито, і вважав цю заяву
заявою про зміну підстав позову.

Між тим, з таким висновком суду
погодитися не можна.

З вказаної заяви ОСОБА_7 про збільшення
позовних вимог видно, що вона
посилається на ті ж самі підстави та ст.
152 ЗК України для задоволення її позову
в цій частині вимог, що і в позовній
заяві при зверненні до суду. Додаткове
посилання в цій заяві на ст. 21 ЦК
України не є зміною підстав позову,
оскільки дана норма закону Глави 3 ЦК
України визначає право та способи
захисту цивільних прав та інтересів
громадян, а не підстави для визнання
недійсним рішення органу місцевого
самоврядування.

Крім того, згідно із вимогами ч. 2 ст. 31
ЦПК України письмову заяву про зміну
предмету або підстави позову позивач
має право подати до початку розгляду
судом справи по суті. Однак заява була
подана ОСОБА_7 після 6 років розгляду
справи судом.

З матеріалів справи також вбачається,
що як у первісному позові від 12 лютого
2007 р., так і в заяві про збільшення
позовних вимог від 25 листопада 2013 р.
ОСОБА_7 вказувала відповідачем у
зазначеній частині вимог саме
Черкаську міську раду і саме п. 37
рішення Черкаської міської ради № 714
від 18 вересня 1998 р. просила визнати
недійсним.

Судом, також, як описовій, так і в
мотивувальній частині рішення вказано,
що визнанню недійсним підлягає п. 37
рішення Черкаської міської ради № 714
від 18 вересня 1998 р., і тільки в
резолютивній частині рішення вказано
про визнання недійсним п. 37 рішення
виконкому Черкаської міської ради від
18 серпня 1998 р.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
рішення суду в частині визнання
недійсним п. 37 рішення виконкому
Черкаської міської ради від 18 серпня 1998
р. щодо передачі у приватну власність
ОСОБА_11 земельної ділянки по АДРЕСА_1,
розміром 591 кв. м, не може залишатися без
змін, повинно бути скасовано, а справа в
зазначеній частині вимог позивачки
закрита провадженням, зважаючи на те,
що вказана вище ухвала суду від 29
квітня 2010 р. про закриття провадження у
справі набрала чинності і ніким не
скасована, а відповідно до вимог ч. 3 ст.
206 ЦПК України у разі закриття
провадження у справі повторне
звернення до суду з приводу спору між
тими самими сторонами, про той самий
предмет і з тих самих підстав не
допускається.

Визнаючи недійсними договори
купівлі-продажу земельної ділянки по
АДРЕСА_1 від 6 лютого 2000 р., що укладений
між ОСОБА_11 та ОСОБА_13, договір
дарування вказаної земельної ділянки
від 17 серпня 2004 р., укладений між ОСОБА_8
та ОСОБА_9 та скасовуючи державний акт
серії ЯГ № 532718 на право приватної
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, виданий на ім'я ОСОБА_9, суд
виходив з того, що вони вчинені на
підставі недійсного рішення
Черкаської міської ради та не
відповідають вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК
України.

В чому полягає невідповідність
вказаних правочинів вимогам закону на
момент їх вчинення в рішенні суду не
зазначено.

Крім того, застосування судом вимог ст.
ст. 203, 215 ЦК України до договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладеного 6 лютого 2000 р., тобто до
набрання чинності Цивільним Кодексом
України (2003 р.) безпідставне.

Зважаючи на те, що справа в частині
вимог позивачки про визнання недійсним
п. 37 рішення Черкаської міської Ради №
714 від 18 серпня 1998 р. про передачу у
приватну власність ОСОБА_11 земельної
ділянки розміром 591,0 кв. м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
провадженням закрита, а інших підстав
для визнання недійсними вказаних
правочинів у позові не наведено,
колегія суддів знаходить, що рішення
суду в частині вимог ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Черкаської міської ради, треті
особи: Черкаське міське управління
земельних ресурсів, Комунальне
підприємство «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Державне
підприємство «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», про визнання
угод купівлі-продажу недійсними,
скасування державного акту на право
власності на землю необхідно скасувати
і в задоволенні позову в цій частині
вимог позивачки відмовити.

З ОСОБА_7 на користь Черкаської міської
ради відповідно до вимог ст. 88 ЦПК
України підлягають стягненню судові
витрати.

В іншій частині рішення суду сторонами
у справі не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України
підставами для скасування рішення суду
першої інстанції і ухвалення нового
рішення або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України,
колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника
Черкаської міської ради - Стойка А.Ю.
задовольнити частково, рішення
Соснівського районного суду м. Черкаси
від 25 грудня 2013 року по справі за
позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Черкаської міської ради, виконавчого
комітету Черкаської міської ради,
треті особи: Черкаське міське
управління земельних ресурсів,
Комунальне підприємство «Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Державне
підприємство «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», про визнання
угод купівлі-продажу недійсними,
скасування державних актів та
встановлення межі земельних ділянок,
за позовом ОСОБА_9, в інтересах якого
діє ОСОБА_10, до ОСОБА_7 про усунення
перешкод у користуванні земельною
ділянкою, що належить на праві
власності та встановлення межі між
суміжними земельними ділянками
змінити.

Скасувати рішення суду в частині
визнання недійсним та скасування
пункту 37 рішення виконавчого комітету
Черкаської міської Ради № 714 від 18
серпня 1998 р. про передачу у приватну
власність ОСОБА_14 земельної ділянки
розміром 591,0 кв. м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 і провадження по
справі частині позовних вимог ОСОБА_7
до Черкаської міської ради про
визнання недійсним п. 37 рішення від 18
серпня 1998 р. закрити.

Скасувати рішення суду в частині
визнання недійсними договорів:
купівлі-продажу земельної ділянки,
площею 591,0 кв. м, від 26 лютого 2000 р., що
розташована по АДРЕСА_1, який був
укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_8;
дарування земельної ділянки, площею
591кв.м, від 17 серпня 2004 р., що знаходиться
по АДРЕСА_1, який був укладений між
ОСОБА_8 та ОСОБА_9, та скасування
Державного акту на право приватної
власності на земельну ділянку ЯГ № 532718
від 4 квітня 2006 р., виданого на ім'я
ОСОБА_9 на земельну ділянку площею 591
кв.м. по АДРЕСА_1.

В задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, Черкаської міської ради, треті
особи: Черкаське міське управління
земельних ресурсів, Комунальне
підприємство «Черкаське обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації», Державне
підприємство «Черкаський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», про визнання
договорів купівлі-продажу та дарування
недійсними, скасування Державного акту
на право приватної власності на
земельну ділянку ЯГ № 532718 від 4 квітня
2006 р., виданого на ім'я ОСОБА_9 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь
Черкаської міської ради 487 (чотириста
вісімдесят сім) 20 коп. понесених по
справі судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Рішення набирає чинності з моменту
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :