Справа № 473/2864/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2014 р. Вознесенський
міськрайонний суд Миколаївської
області в складі головуючої -судді
Старжинської О.Є. , при секретарі
судового засідання -Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вознесенську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення неустойки (пені) за
прострочення сплати аліментів на
неповнолітню дитину

В С Т А Н О В И В:

19.06.2012 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
відповідача ОСОБА_2 про стягнення
неустойки (пені) за прострочення сплати
аліментів на неповнолітню дитину в
сумі 35168,30 грн. за період з 01.06.2012 року по
01.05.2014 року

В обґрунтування своїх вимог
позивачка зазначала, що рішенням
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 02.12.2010 року з
відповідача на її користь стягнуто
аліменти в розмірі 13 частини всіх
видів його заробітку (доходу) на
утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 починаючи з
28.09.2010 року і до досягнення ними
повноліття.

Посилаючись на те, що в результаті не
виконання відповідачем обов'язку по
сплаті аліментів станом на 01.05.2014 року
утворилася заборгованість по
аліментам в сумі 9468,29 грн. за період з
01.06.2012 року по 01.05.2014 року, позивачка
просила позов задовольнити і стягнути
з відповідача на її користь неустойку
в розмірі 1 % від суми несплачених
аліментів, за кожен день прострочення,
що складає 35168,30 грн.

В судове засідання позивач не
з'явився, в заяві просить справу
розглянути за її відсутності.

Відповідач та представник
відповідача в судовому засіданні
позов визнали частково, просять
зменшити розмір пені з урахуванням
матеріального стану.

Вислухавши пояснення
відповідача, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позовна заява підлягає
задоволенню частково.

Так, з матеріалів справи
вбачається, що за виконавчим листом №
2-2766/2010, виданим Васильківським
міськрайонним судом Київської області
02 грудня 2010 року ОСОБА_2 зобов'язаний
сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти
на утримання доньки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 13 частини всіх
видів його заробітку (доходу) починаючи
з 28.09.2010 року і до досягнення ними
повноліття.

До 20.03.2012року вказаний виконавчий
лист знаходився на виконанні за місцем
служби відповідача у Вознесенській
виправній установі. З квітня 2012року по
квітень 2013року відповідач ОСОБА_2
перебував на обліку у центрі занятості
населення, де отримував допомогу по
безробіттю в середньому 880 грн.
щомісячно, аліменти з вказаного доходу
не утримувалися через неповідомлення
відповідачем державного виконавця про
вказане джерело доходу. З 19.03.2014 року
відповідач ОСОБА_2 призваний по
мобілізації та проходить військову
службу у Вознесенському ОРВК
Миколаївської області, але виконавчий
лист за цим місцем служби також на
виконанні не перебуває по причині
неповідомлення державного виконавця
про місце служби.

За розрахунком державного виконавця
станом на 01.05.2014 року ОСОБА_2 за спірний
період (з травня 2012 року по квітень
/включно/ 2013 року) нарахована
заборгованість:

станом на 25.05.2012 року - 1011,45 грн.,

травень 2012 року - 109,74 грн.,

червень 2012 року - 340,20 грн.,

липень-вересень 2012 року - 343,20 грн. за
кожен місяць,

жовтень - листопад 2012 року - 348,30
грн. за кожен місяць,

грудень 2012 року - 359,10 грн.

січень-листопад 2013 року - 363 грн. за
кожен місяць,

грудень 2013 року - квітень 2014 року -
385,80 грн. за кожен місяць,

Відповідно до частини 1 статті 196 СК
України при виникненні заборгованості
з вини особи, яка зобов'язана
сплачувати аліменти за рішенням суду,
одержувач аліментів має право на
стягнення неустойки (пені) у розмірі
одного відсотка від суми несплачених
аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений
судом з урахуванням матеріального та
сімейного стану платника аліментів.

При цьому, відповідно до ст. 60 ЦПК
України обов'язок доказування того, що
несплата аліментів була наслідком
наявності поважних причин, покладено
на платника аліментів, а суд, за
аналогією з цивільним законодавством,
повинен виходити із презумпції вини
особи, яка прострочила виконання
зобов'язання.

Отже, за змістом статті 196 СК України
суд повинен встановити факт
заборгованості за аліментами й
наявність чи відсутність вини особи,
яка зобов'язана сплачувати аліменти за
рішенням суду, в її виникненні та
залежно від цього вирішити питання
щодо права одержувача аліментів на
стягнення неустойки.

Будь-яких доказів тому, що відповідач
приймав спроби для працевлаштування чи
наявності поважних причин, через які
він не міг сплачувати аліменти,
відповідач не надав.

За такого, є підстави вважати, що саме з
вини ОСОБА_2, який ухиляється від
виконання батьківського обов'язку по
утриманню своїх дітей до їх повноліття,
виникла заборгованість зі сплати
аліментів, а, відповідно, він повинен
нести цивільно-правову
відповідальність за це, сплативши
ОСОБА_1 пеню.

Пеня за прострочення сплати аліментів
починає нараховуватись з наступного
місяця за місяцем, у якому виникла
заборгованість з вини платника
аліментів.

Враховуючи, що аліменти призначаються
та повинні сплачуватись щомісячно,
розмір неустойки (пені) необхідно
нараховувати на щомісячну
заборгованість, починаючи з дня її
виникнення по день добровільного
погашення боргу або на день стягнення в
межах заявлених вимог. Загальний
розмір пені за прострочення сплати
аліментів є сумою пені, нарахованої за
кожен місяць періоду, у якому було
допущено прострочення сплати
аліментів.

Згідно розрахунку сума пені на
заборгованість по аліментам станом на
01.05.2014 року складає 35168,30 грн.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, суд
виходить з загальних засад цивільного
законодавства про справедливість,
розумність та добросовісність, і не
допуску таких ситуацій, коли
прогресуючий розмір неустойки
призводитиме до того, що
аліментнозобов'язані особи не здатні
будуть погасити заборгованість
взагалі, оскільки практично усі їх
кошти будуть іти на погашення пені.

За такого і відповідно до ч. 2 ст. 196 СК
України, суд вважає, що з урахуванням
матеріального положення боржника, а
також співрозмірності збитків розміру
нарахованої пені - розмір неустойки
можливо зменшити до 15 000 гривень, які і
слід стягнути на користь позивача.

З урахуванням наведеного, на
підставі ст. 81, 88 ЦПК України, з
відповідача на користь держави
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 243 гривні 60 копійок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

Стягнути з ОСОБА_2 ідент. номер
НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 неустойку за
прострочення сплати аліментів в сумі
15000 (п'ятнадцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на
користь держави (банк ГУ ДКУ в
Миколаївській області, код банку 38037770,
МФО 826013, р/р 0113) в сумі 243,6 грн.
(двісті сорок три грн. шістдесят коп.).

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Миколаївської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення суду.

Суддя:
О.Є. Старжинська