Провадження №2/748/542/14
Єдиний унікальний № 748/1847/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року
м.
Чернігів

Чернігівський районний суд
Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.,

при секретарі Тетусь Я.В.,

за участю:

прокурора Курило Я.М.,

представника відповідача Головного
управління Держземагентства в
Чернігівській області - Будлянського
В.М., представника відповідачів ОСОБА_3
та ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5,
представника третьої особи
Іванівської сільської ради - Дерев'янко
О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Чернігові
цивільну справу за позовом заступника
прокурора Чернігівської області до
Головного управління Держземагентства
у Чернігівській області, ОСОБА_3,
ОСОБА_7, третя особа на стороні
позивача, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, - Іванівська
сільська рада Чернігівського району та
області, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Чернігівське
районне управління юстиції в
Чернігівській області, про визнання
недійсним наказів та свідоцтва про
право власності, визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки, скасування рішень про
державну реєстрацію права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року заступник прокурора
Чернігівської області звернувся до
суду з позовом, у якому зазначив, що за
рішенням Іванівської сільської ради
було розроблено проект землеустрою
щодо зміни меж с.Количівка, а також були
затверджені зміни до генерального
плану с.Количівка та детальний план
території перспективного розвитку
с.Количівка. Проте, наказом Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області від 15.01.2014 року
ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у власність, яка
розташована на території Іванівської
сільської ради Чернігівського району
орієнтовною площею 2 га для ведення
особистого селянського господарства.
На підставі цього наказу було
розроблено проект землеустрою, який
був затверджений наказом Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області від 19.02.2014 року. В
подальшому 03.03.2014 року було
зареєстровано право власності ОСОБА_3
на цю земельну ділянку. Однак, згідно
зміненого генерального плану
с.Количівка, ця земельна ділянка
відноситься до території житлової
садибної та блокованої забудови
с.Количівка та підлягає включенню в
межі зазначеного населеного пункту.
Таким чином при передачі у власність
земельної ділянки ОСОБА_3 не було
враховано, що її місце розташування не
відповідає вимогам містобудівної
документації. Також проект землеустрою
не погоджувався з Іванівською
сільською радою як суміжним
землекористувачем. Тому заступник
прокурора просить визнати недійсними
зазначені накази та свідоцтво про
право власності, а також скасувати
рішення про державну реєстрацію права
власності на цю земельну ділянку.

До початку розгляду справи по суті
прокурор збільшила позовні вимоги та
просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу вищезазначеної
земельної ділянки укладений між ОСОБА_3
та ОСОБА_7 04.06.2014 року та скасувати
рішення про державну реєстрацію права
власності, оскільки цей договір є
похідним.

В судовому засіданні прокурор
підтримала позовні вимоги посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві та додала, що на даний час проект
землеустрою щодо зміни меж села
Количівка затверджений Чернігівською
районною радою.

Представник третьої особи Іванівської
сільської ради в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити. Додав, що питання
розширення меж села Количівка
вирішувалося з 2009 року, представникам
Головного управління Держземагентства
в Чернігівській області було відомо
про проект землеустрою щодо зміни меж
села Количівка. Також на місці, де
знаходиться земельна ділянка ОСОБА_3,
генеральним планом с.Количівка
запланована забудова ділянок розміром
по 0.10 га і у сільській раді вже є черга
жителів села на отримання цих
земельних ділянок.

Представник Головного управління
Держземагентства у Чернігівській
області проти позову заперечив та
зазначив, що на час видачі оспорюваних
наказів, земельна ділянка ОСОБА_3
перебувала у державній власності і
повноваження розпорядження цією
землею належали Головному управлінню
Держземагентства у Чернігівській
області. На той час проект землеустрою
щодо розширення меж с.Количівка не був
затверджений Чернігівською районною
радою, а тому межі села не були
розширені і ця земельна ділянка
знаходилася за межами села. Жодних
підстав відмовляти ОСОБА_3 у наданні їй
у власність цієї земельної ділянки не
було.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 в судовому засіданні проти
позову заперечила та зазначила, що
земельна ділянка ОСОБА_3 отримана
законно, а в подальшому вона її продала
на що мала повне право. Підстави
недійсності договору купівлі-продажу
відсутні.

Третя особа Чернігівське районне
управління юстиції у Чернігівській
області надало заяву про розгляд
справи без їх участі.

Заслухавши сторони, свідка та
дослідивши докази у справі суд
приходить до висновку про
обгрунтованість позовних вимог з
наступних підстав.

Згідно з рішенням Іванівської
сільської ради від 13.04.2009 року було
вирішено замовити землевпорядні
роботи по розробці проекту землеустрою
щодо зміни межі населеного пункту
с.Количівка.

Рішенням Іванівської сільської ради
від 14.12.2012 року до цього рішення були
внесені зміни яким визначено
збільшення площі села Количівка
орієнтовно на 119 га.

27.02.2013 року рішенням Іванівської
сільської ради вирішено внести зміни
до генерального плану с.Количівка та
розробити детальний план території
перспективного розвитку с.Количівка.

Цього ж дня рішенням Іванівської
сільської ради погоджено проект
землеустрою щодо встановлення (зміни)
межі с.Количівка, виготовлений ПП
"Аксіома".

Рішенням Іванівської сільської ради
від 18.11.2013 року були затверджені зміни
до генерального плану с.Количівка та
детальний план території
перспективного розвитку с.Количівка на
91,162 га.

В подальшому рішенням Чернігівської
районної ради від 25.04.2014 року було
затверджено проект землеустрою щодо
встановлення (зміни) межі с.Количівка.

В цей же час, 09.12.2014 року ОСОБА_3
звернулася до начальника Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області з заявою про
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства орієнтовною
площею 2 га із земель запасу на
території Іванівської сільської ради.

Наказом Головного управління
Держземагентства у Чернігівській
області від 15.01.2014 року такий дозвіл
ОСОБА_3 було надано.

Як вбачається з акту №106 перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 14.05.2014 року, в
подальшому наказом Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області від 19.02.2014 року
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки було затверджено та
надано ОСОБА_3 у власність земельну
ділянку площею 2 га ріллі для ведення
особистого селянського господарства. В
цьому ж акті зазначається, що цю
земельну ділянку надано за рахунок
земель, які згідно Генерального плану
с.Количівка та детального плану
території перспективного розвитку
с.Количівка відносяться до території
житлової садибної та блокованої
забудови с.Количівка та підлягають
включенню в межі населеного пункта.

В подальшому ОСОБА_3 отримала свідоцтво
про право власності на зазначену
земельну ділянку від 07.03.2014 року та
зареєструвала його в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.7 ст.118 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як видно з викладеного, на час видачі
наказу Головного управління
Держземагентства у Чернігівській
області від 15.01.2014 року про надання
дозволу ОСОБА_3 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства, зміни до
генерального плану с.Количівка та
детальний план території
перспективного розвитку с.Количівка
вже були затверджені рішенням
Іванівської сільської ради від 23.11.2013
року. До того ж на цей час Іванівською
сільською радою вже було погоджено
проект землеустрою щодо встановлення
(зміни) межі с.Количівка, який
відповідно до ст.25 Закону України "Про
землеустрій" також є одним із видів
документації із землеустрою. І хоча на
той час цей проект ще не був
затверджений рішенням Чернігівської
районної ради, що відповідно до ст.174
Земельного кодексу України є рішенням
про зімну меж села, ці документи
повинні були враховуватися Головним
управлінням Держземагентства в
Чернігівській області.

Відповідно до ст.71 "Про місцеве
самоврядування в Україні"
територіальні громади, органи та
посадові особи місцевого
самоврядування самостійно реалізують
надані їм повноваження. Органи
виконавчої влади, їх посадові особи не
мають права втручатися в законну
діяльність органів та посадових осіб
місцевого самоврядування, а також
вирішувати питання, віднесені
Конституцією України, цим та іншими
законами до повноважень органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування, крім випадків
виконання делегованих їм радами
повноважень, та в інших випадках,
передбачених законом.

Тобто в даному випадку, Головне
управління Держземагентства в
Чернігівській області, будучи
державним органом, фактично втрутилося
в законну діяльність органів місцевого
самоврядування Іванівської сільської
ради та Чернігівської районної ради до
виключної компетенції яких
відноситься вирішення питання про
зміну меж села Количівка. Оскаржувані
накази Головне управління
Держземагентства в Чернігівській
області суперечать змінам до
генерального плану с.Количівка та
детальному плану території
перспективного розвитку с.Количівка,
які були розроблені та затверджені до
цих наказів, що позбавляє Іванівську
сільську раду в повному обсязі
реалізувати свої права щодо отримання
в комунальну власність земельної
ділянки, яка була передана у власність
ОСОБА_3

До того ж проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства ОСОБА_3 всупереч вимог
ст.33 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст.198
Земельного кодексу України, ст.50 Закону
України "Про землеустрій" не був
погоджений з Іванівською сільською
радою, що також призвело до
неможливості реалізувати нею свої
повноваження у сфері регулювання
земельних відносин.

Таким чином суд приходить до висновку
про надання ОСОБА_3 земельної ділянки з
порушенням вимог ст.118 Земельного
кодексу України, що тягне за собою
визнання недійсними оскаржуваних
наказів та свідоцтва про право
власності на зазначену земельну
ділянку, а також скасування рішення про
державну реєстрацію.

Відповідно до приписів ст.210
Земельного кодексу України угоди,
укладені із порушенням встановленого
законом порядку купівлі-продажу
визнаються недійсними за рішенням
суду.

Частиною першою статті 215 ЦК України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені,
зокрема, частиною першою статті 203 ЦК
України, зокрема зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Статтею 216 ЦК України передбачено
загальні наслідки недійсності
правочину - недійсний правочин не
створює юридичних наслідків, крім тих,
що пов'язані з його недійсністю, а
згідно зі статтею 236 ЦК України
правочин є недійсним з моменту його
вчинення та не породжує тих юридичних
наслідків, задля яких укладався, у тому
числі не породжує переходу права
власності до набувача.

Виходячи зі змісту частини першої
статті 216 ЦК України, наслідком
недійсності правочину є застосування
двосторонньої реституції незалежно
від добросовісності сторін правочину.

Так, як зазначав прокурор, відповідачка
набула право власності на земельну
ділянку незаконно, адже та була надана
їй у власність з порушенням положень
ст.ст. 118, 198 Земельного кодексу України,
ст.33 Закону України "Про місцеве
самоврядування" та ст.50 Закону України
"Про землеустрій".

Фактично звернення прокурора до суду
спрямоване на задоволення суспільної
потреби у відновленні законності при
вирішенні суспільнозначимого питання
про безоплатну передачу земельної
ділянки з державної власності у
приватну та повернення до території
населеного пункту територіальної
громади землі, яка вибула з її
користування і розпорядження
незаконно.

Вирішуючи питання про справедливу
рівновагу між інтересами суспільства і
конкретної особи Європейський суд з
прав людини у своєму рішенні у справі
"Трегубенко проти України" від 2
листопада 2004 року категорично
ствердив, що "правильне застосування
законодавства незаперечно становить
"суспільний інтерес" (п. 54 рішення).

Таким чином, враховуючи те, що вимога
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу спірної земельної
ділянки, який укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_7, є похідною від вимоги про
визнання недійсним наказу Головного
управління Держземагенства області
від 19.02.2014 року, на підставі якого
ОСОБА_3 отримала у власність земельну
ділянку, то доповнені позовні вимоги
прокурора підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Судові витрати підлягають стягненню з
відповідачів на користь держави у
рівних частках.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
118, 173. 174, 198, 210 Земельного кодексу
України, ст.ст. 203, 215, 216, 236 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 33, 71 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст.ст. 25, 50 Закону України "Про
землеустрій", ст.ст. 3, 4, 10, 60, 209, 212-215, 218
ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов заступника прокурора
Чернігівської області до Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області, ОСОБА_3, ОСОБА_7,
третя особа на стороні позивача, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, - Іванівська сільська рада
Чернігівського району та області,
третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Чернігівське районне
управління юстиції в Чернігівській
області, про визнання недійсним
наказів та свідоцтва про право
власності, визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки,
скасування рішень про державну
реєстрацію права власності -
задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним наказ Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області від 15.01.2014 року №
ЧН/:04:000/00002117, яким ОСОБА_3 надано
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки у власність, яка розташована на
території Іванівської сільської ради
Чернігівського району орієнтовною
площею 2 га для ведення особистого
селянського господарства.

Визнати недійсним наказ Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області від 19.02.2014 року №
ЧН/:04:000/00002417, яким затверджено
проект землеустрою та надано ОСОБА_3 у
власність земельну ділянку площею 2 га
ріллі (кадастровий номер :04:000:5547)
для ведення особистого селянського
господарства на території Іванівської
сільської ради Чернігівського району.

Визнати недійсним свідоцтво про право
власності №18725914, видане 07.03.2014 року
реєстраційною службою Чернігівського
районного управління юстиції на ім'я
ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 2 га
для ведення особистого селянського
господарства із земель
сільськогосподарського призначення
державної власності, розташовану на
території Іванівської сільської ради
Чернігівського району.

Скасувати рішення про державну
реєстрацію права власності ОСОБА_3 на
земельну ділянку площею 2 га
(кадастровий номер :04:000:5547) для
ведення особистого селянського
господарства на території Іванівської
сільської ради Чернігівського району,
прийняте 07.03.2014 року реєстраційною
службою Чернігівського районного
управління юстиції.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 2 га (кадастровий номер
:04:000:5547) від 04.06.2014 року №1510,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_7,
посвідчений приватним нотаріусом
Чернігівського районного
нотаріального округу ОСОБА_8

Скасувати рішення про державну
реєстрацію права власності ОСОБА_7 на
земельну ділянку площею 2 га
(кадастровий номер :04:000:5547)
прийняте 04.06.2014 року реєстраційною
службою Чернігівського районного
управління юстиції, індексний номер
13554919.

Стягнути з Головного управління
Держземагентства в Чернігівській
області на користь держави 81
(вісімдесят одну) грн. 20 коп. судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 81
(вісімдесят одну) грн. 20 коп. судового
збору.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 81
(вісімдесят одну) грн. 20 коп. судового
збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Чернігівської області через
Чернігівський районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
В.О. Кухта