Провадження № 2/638/179/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2014 р. Дзержинський районний
суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді:
Гайдук Л. П.

за участю секретаря
Литвиненко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дзержинського
районного суду м.Харкова цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до КЗОЗ
«Центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф», КЗОЗ «Обласна
клінічна лікарня - центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф, 3-ті особи: Департамент
охорони здоров*я Харківської обласної
державної адміністрації, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незаконним
відмови у прийнятті на роботу за
переводом ,поновлення на
роботі,стягнення заробітної плати за
період вимушеного прогулу

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та
з уточненими позовними вимогами до
КЗОЗ «Центр екстреної медичної
допомоги та медицини катастроф», КЗОЗ
«Обласна клінічна лікарня - центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф, 3-ті особи:
Департамент охорони здоров*я
Харківської обласної державної
адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
визнання незаконним відмови у
прийнятті на роботу за переводом
,поновлення на роботі,стягнення
заробітної плати за період вимушеного
прогулу. Свої вимоги позивач мотивує
тим, що в квітні 2003року він був
прийнятий на роботу до станції
невідкладної медичної допомоги м.
Харкова на посаду молодшої медичної
сестри на 9 підстанцію, в липні 2003року
був переведений на посаду фельдшера
загально профільної бригади 9-ї
підстанції служби швидкої допомоги м.
Харкова та пропрацював там до 31 грудня
2012року, оскільки в структурі швидкої
допомоги почали проводитися реформи з
01.01.2013року позивач був переведений на
посаду фельдшера невідкладних станів
9-го відділення екстреної медичної
допомоги КЗОЗ «ОКЛ- ЦЕМД та МК» де
пропрацював до 31.09.2013року та був
звільнений у зв*зку з реорганізацією. В
вересні 2013року в усній формі всіх
робітників було попереджено про ще
одну реорганізацію підприємства, проте
було обіцяно, що все буде оформлено у
відповідності до діючого
законодавства як і при попередньому
переході, 20.09.2013року позивачу було
запропоновано написати заяву про
звільнення з КЗОЗ «ОКЛ- ЦЕМД та МК» за
переводом у зв*язку з реорганізацією
підприємства та заяву про прийом на
роботу до КЗОЗ «ЦЕМД та МК», 30.09.2013року
позивач був ознайомлений під підпис зі
своїм графіком змін на жовтень місяць
2013р. 02.10.2013року позивач вийшов на роботу
відповідно до графіка чергувань, однак
його не було допущено до праці за усною
вказівкою директора ОСОБА_2, проте
позивач розписався в журналі обліку
робочого часу та залишився на своєму
робочу місті для його ознайомлення з
новим графіком чергувань та
роз*ясненням ситуації. 04.10.2013року
позивач знов заступив на чергування,
проте в новому графіку чергувань його
прізвища не було, а журнал обліку
робочого часу був розшитий, сторінки з
записами його змін були вилучені та
замінені на нові без його прізвища.
Незважаючи на все, позивач знаходився
на своєму робочому місті згідно
графіку чергувань 05.10.2013року, 08.10.2013р.,
09.10.2013р., 12.10.2013р., 13.10.2013р., 15.10.2013р.,
18.10.2013р. за цей час всіх співробітників
його відділення ознайомлювали з новими
функціональними обов*язками, окрім
нього, ввечері 18.10.2014р. позивач отримав
лист від директора ОСОБА_2 про те, що в
його заяві про прийом на роботу була
допущена описка. 20.10.2013року позивач
звернувся до директора КЗОЗ «ЦЕМД та
МК» з проханням поновити його на
посаді фельдшера відділення швидкої та
невідкладної допомоги відділення
екстреної (швидкої) медичної допомоги
№ 9 з 01.10.2013року. Весь час, а саме:
23.10.2013року, 24.10.2013р., 26.10.2013р., 27.10.2013р.,
29.10.2013р., позивач продовжував виходити
на чергування в свої зміни відповідно
до графіку чергувань, про даний факт
позивач письмово повідомив директора
центру. 30.10.2013р. мати позивача отримала
листа від 18.10.2013р., в якому позивача
повідомляли, що адміністрація КЗОЗ
«ЦЕМД та МК» готова прийняти його на
роботу, в цей же день позивач з*явився
до начальника відділу кадрів центру, де
його було повідомлено, що прийняти його
на роботу можуть тільки з 30.10.2013р., а не з
01.10.2013р., тобто він втрачав 60% надбавку
за стаж роботи в ШНМД м. Харкова та інше.
04.11.2013р. позивач отримав листа № 614-01 від
30.10.2013р. з адміністрації КЗОЗ «ЦЕМД та
МК», в якому його повідомляли, що
невнесення його до графіку змінності
та відсутність його прізвища в журналі
облік робочого часу фельдшерів 9-го
відділення пояснюється тим, що він не є
робітником КЗОЗ «ЦЕМД та МК» та йому
раніше було запропоновано звернутися
до КЗОЗ «ЦЕМД та МК» з питанням про
працевлаштування. 07.11.2013р. позивач
отримав листа від заступника
відділення Рябової Т.В., в якому остання
відмовилася роз*яснити позивачу
причину відмови недопуску його до
роботи, а 09.11.2013року позивач отримав
лист від заступника голови ХОДА, в
якому його повідомляли про те, що він не
робітником КЗОЗ «ЦЕМД та МК», оскільки
в своїй заяви про прийом на роботу
просив прийняти його до КЗОЗ «ОКЛ- ЦЕМД
та МК». З діями адміністрації медичної
установи позивач не згоден, оскільки
він добросовісно виконує свої
обов*язки, понад 10 років працює в
швидкій допомозі, вважає, що
адміністрація навмисно не допускала
його до виконання своїх обов*язків,
оскільки мала бажання його звільнити,
бо він як член солідарної профспілки
робітників ШНМД активно захищає
трудові, соціальні та економічні права
членів профспілки, відкрито розповідає
про реальний стан справ в службі
швидкої допомоги. На підставі
вищенаведеного позивач просить суд,
визнати незаконною відмову щодо
прийняття його на роботу на посаді
фельдшера, поновити його на посаді з
01.10.2013р. у зв*язку з переводом з КЗОЗ
«ОКЛ- ЦЕМД та МК» та збов*язати
нарахувати на сплатити йому заробітну
плату за час вимушеного прогулу з вини
адміністрації на момент поновлення на
роботі.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
в повному обсязі та просили суд їх
задовольнити.

Представники відповідачів позовні
вимоги не визнали та пояснили суду, що
посилання позивача на його звільнення
на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України у
зв*язку з реорганізацією медичного
закладу є безпідставним, оскільки КЗОЗ
«Центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» є головним базовим
закладом в системі та структурі
організації екстреної медичної
допомоги на території Харківської
області та був утворений рішенням
позачергової сесії Харківської
обласної ради від 20.09.2012року № 532-VІ на
виконання вимог Закону України «Про
екстрену медичну допомогу» від
05.07.2012року № 5081- VІ, тобто створений як
нова самостійна організація та не є
результатом реорганізації юридичної
особи. Відповідно до наказу головного
управління охорони здоров*я ХОДА № 66
від 23.10.2012року «Про впровадження в
Харківській області Закону України»
Про екстрену медичну допомогу» з
01.01.2013року були укладені відповідні
трудові угоди з особами, запрошеними на
роботу в порядку переведення з
відділень ШМД лікарень на відповідні
посади до Центру. Первинне формування
системи ЕМД на базі КЗОЗ «Обласна
клінічна лікарня- центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» було пов*язано із
неможливістю здійснювати КЗОЗ «ЦЕМД
та МК» діяльність у сфері охорони
здоров*я без отримання відповідних
ліцензій, дозволів, без набуття
матеріальної бази, тощо. Як тільки всі
необхідні умови були виконані колектив
служби ЕМД був звільнений із КЗОЗ «ОКЛ-
ЦЕМД та МК» в порядку переведення до
КЗОЗ «ЦЕМД та МК», тобто відбулося
реформування всієї служби екстреної
медичної допомоги, а не реорганізація з
повним правонаступництвом як вважає
позивач. КЗОЗ «ЦЕМД та МК»не є
правонаступником КЗОЗ «Харківська
міська станція екстреної (швидкої )
медичної допомоги».Позивача було
звільнено за власним бажанням а не за
переводом а в наказі про звільнення
ОСОБА_1 відбулась технічна помилка про
отримання згоди від керівника КЗОЗ
«ЦЕМД та МК»на переведення
останнього.ОСОБА_1 не був узгоджений як
особа,яка звільняюється з «Обласна
клінічна лікарня- центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» за переводом тому він не
може бути поновлений на роботі в КЗОЗ
«ЦЕМД та МК»оскільки не подавав
відповідної заяви.На підставі
наведеного просили суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Представник 3-ї особи Департамент
охорони здоров*я Харківської обласної
державної адміністрації в судове
засідання надав суду заяву з проханням
розглядати справу за відсутність
представника та просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
оскільки КЗОЗ «Центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» був створений як нова
самостійна організація на підставі
відповідних наказів та рішень, та не є
результатом реорганізації юридичної
особи.

3-ті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове
засідання надали суду заяву з
проханням розглядати справу за їх
відсутністю.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 10 Цивільного процесуального
Кодексу України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд
розглядає справи в межах заявлених
вимог і на підставі наданих доказів
сторін та інших осіб, які беруть участь
у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_1 в 2003 року був прийнятий на
роботу до станції невідкладної
медичної допомоги м. Харкова на посаду
молодшої медичної сестри на 9
підстанцію, в липні 2003року був
переведений на посаду фельдшера
загально профільної бригади 9-ї
підстанції служби швидкої допомоги м.
Харкова та пропрацював там до 31 грудня
2012року.

Рішенням Харківської обласної ради від
20.09.2012р. було утворено комунальний
заклад охорони здоров*я «Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» з метою реалізації
Закону України «Про екстрену медичну
допомогу».

Департаментом охорони здоров*я видано
наказ № 877 від 18.10.2012року «Про зміни в
організації праці КЗОЗ «Харківська
міська клінічна лікарня швидкої та
невідкладної допомоги ім.. проф..
Мещанінова О.І.»,

На підставі наказу № 294-к від 31.12.2012року
ОСОБА_1 було прийнято на посаду
фельдшера КЗОЗ «ОКЛ- ЦЕМД та МК»
екстреної медичної допомоги
відділення № 9 Харківської міської
станції екстреної медичної допомоги з
01.01.2013р. по переводу з КЗОЗ «Харківська
міська клінічна лікарня швидкої та
невідкладної допомоги ім.. проф.. О.І.
Мещанінова» з окладом згідно штатного
розкладу, підставою стала заява
позивача та лист згоди.

На підставі наказу головного
управління охорони здоров*я
Харківської обласної державної
адміністрації № 666 від 23.10.2012року «Про
впровадження в Харківській області
Закону України «Про екстрену медичну
допомогу» була затверджена вимога до
начальників відділів охорони здоров*я
районних державних адміністрацій,
головних лікарів центральних районних,
центральних міських та міських
лікарень міст обласного значення
організувати та забезпечити в
установленому порядку переведення
працівників відділень (станцій)
швидкої допомоги лікарень до КЗОЗ
«Обласна клінічна лікарня-центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф».

Відповідно до ст. 32 КЗпП України
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві , в установі, організації,
а також переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
кодексу, та в інших випадках,
передбачених законодавством.

26.09.2013року ОСОБА_1 подав заяву про
прийняття його на посаду фельдшера
відділення швидкої та невідкладної
допомоги відділення екстреної
(швидкої) медичної допомоги № 9 з
01.10.2013року у зв*язку з переводом з КЗОЗ
«Обласна клінічна лікарня - центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф»

п.5 ст. 36 КЗпП України передбачає
можливість припинення трудового
договору в порядку переведення
працівника, за його згодою, на інше
підприємство, в установу, організацію
чи у зв*язку з переходом на виборну
посаду. Для звільнення необхідна
подання власника підприємства,
установи, організації, куди працівник
переводиться. Працівник має подати
заяву власнику підприємства (установи,
організації), з якого він звільняється,
оскільки закон вимагає погодження
власника на припинення трудового
договору в порядку переведення на інше
підприємство, в іншу установу,
організацію або переходу на виборну
посаду.

Наказом № 235-к від 30.09.2013року ОСОБА_1,
фельдшера з медицини невідкладних
станів відділення № 9 Харківської
міської станції екстреної медичної
допомоги звільнено 30.09.2013р. по переводу
до КЗОЗ «Центр екстреної медичної
допомоги та медицини катастроф» згідно
п.5 ст. 36 КЗпП на підставі заяви ОСОБА_1
та згоди керівника КЗОЗ «Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» ОСОБА_2

Надаючи правову оцінку даному наказу,
суд вважає його таким, що відповідає
вимогам закону, оскільки позивача було
звільнено у зв*язку з переведенням на
підставі його згоди та згоди керівника
підприємства куди він подав заяву на
роботу , що є основною та обов*язковою
умовою при даному звільненні.
Посилання представника відповідача
про те, що в даному наказі допущена
помилка в зазначенні згоди керівника
суд не може прийняти до уваги, оскільки
в даному випадку звільнення позивача
повинно було б відбуватись на підставі
п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв*язку з
ліквідацією підприємства з
обов*язковою сплатою позивачу вихідної
допомоги в розмірі не менше середнього
місячного заробітку, з обов*язком
підприємства попередити державну
службу зайнятості про майбутнє
вивільнення працівника не пізніше ніж
за 2 місяці шляхом надання списків
таких працівників не пізніше 10 днів
після звільнення що дає суду підстави
вважати правильним звільнення
позивача за переводом.

Посилання представника відповідача на
те, що при звільненні ОСОБА_1 не були
порушені вимоги чинного законодавства,
оскільки переведення на іншу роботу є
підставою припинення трудового
договору на підставі п.5 ст. 36 КЗпП
України суд не може прийняти до уваги,
оскільки як вбачається з наданої заяви,
позивач надав свою згоду на
переведення його з посади фельдшера до
КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня - центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф», однак трудовий
договір з ним КЗОЗ «ЦЕМД та МК»не було
укладено з невідомих причин.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України однією
із гарантій забезпечення права
громадян на працю є правовий захист від
необґрунтованої відмови у прийнятті на
роботу і незаконного звільнення, а
також сприяння в збереженні роботи.

Суд вважає, що директор Комунального
закладу охорони здоров,я «Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» ОСОБА_2 незаконно
та небгрунтовано в односторонньому
порядку відмовив ОСОБА_1 в укладенні
трудового договору у зв*язку з
переводом з Комунального закладу
охорони здоров,я «Обласна клінічна
лікарня-центр екстреної медичної
допомоги та медицини катастроф»,
оскільки ОСОБА_1 була подана заява про
прийняття його на дану посаду,видано
наказ про звільнення з узгодженням з
керівником даної установи , його було
ознайомлено з графіком чергувань у
зв*язку з чим суд вважає необхідним
зобов*язати директора Комунального
закладу охорони здоров,я «Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» ОСОБА_2 укласти
трудовий договір з ОСОБА_1 у зв,язку з
переведенням останнього з
Комунального закладу охорони здоров,я
«Обласна клінічна лікарня-центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» з 01.10.2013року.

У п. 32 постанови № 9 від 6 листопада 1992 р.
«Про практику розгляду судами трудових
спорів», Пленум Верховного Суду
України роз'яснив, що у випадках
стягнення на користь працівника
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в зв'язку з незаконним
звільненням або переведенням,
відстороненням від роботи -
невиконанням рішення про поновлення на
роботі, затримкою видачі трудової
книжки або розрахунку він визначається
за загальними правилами обчислення
середнього заробітку, виходячи з
заробітку за останні два календарні
місяці роботи. Для працівників, які
пропрацювали на даному підприємстві (в
установі, організації) менш двох
місяців, обчислення проводиться з
розрахунку середнього заробітку за
фактично пропрацьований час. При
обгрунтованості позову суд рішенням
зобов'язує власника або уповноважений
ним орган укласти трудовий договір з
особою, запрошеною на роботу в порядку
переведення - з першого робочого дня
наступного після дня звільнення з
попереднього місця роботи (якщо була
обумовлена інша дата - з цієї дати), з
іншими особами з дня їх звернення до
власника або уповноваженого ним органу
з приводу прийняття на роботу. Якщо
внаслідок відмови у прийнятті на
роботу або несвоєчасного укладення
трудового договору працівник мав
вимушений прогул, його оплата
провадиться стосовно до правил ч. 2 ст.
235 КЗпП про оплату вимушеного прогулу
незаконно звільненому працівникові.

Згідно зі ст.235 КЗпП України при
винесенні рішення про поновлення на
роботі орган, який розглядає трудовий
спір, одночасно приймає рішення про
виплату працівникові середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 лютого 1995 року
№ 100 середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними
правилами обчислення середнього
заробітку, виходячи за останні два
календарні місяці роботи, що передують
події, з якою пов'язана відповідно
виплата. Згідно з п. 5 Порядку
нарахування виплат у випадку
збереження середньої заробітної плати
провадиться виходячи з розміру
середньоденної заробітної плати.
Нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного заробітку на
число робочих днів, а у випадках,
передбачених чинним законодавством,
календарних днів, які мають бути
оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається з наданої довідки
середня заробітна плата позивача
становить 91,46грн., таким чином на
користь позивача підлягає стягненню
середній заробіток за період
вимушеного прогулу з 01.10.2013року по
день прийняття даного рішення в
розмірі 25974грн.64коп.

Також,на підставі положень ст.237 КЗпП
України суд покладає матеріальну
відповідальність як на особу, винну в
незаконній відмові в укладенні
трудового договору на керівника
Комунального закладу охорони здоров,я
«Центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» ОСОБА_2

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з
Комунального закладу охорони здоров,я
«Центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» на користь держави
судовий збір в сумі 229,40грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 5-1, 235, 237 КЗпП України, Постановою
Пленуму Верховного суду України № 9 від
6 листопада 1992 р. «Про практику розгляду
судами трудових спорів», ст. 10,11,60, 88, 209,
212 -215, 367 ЦПК України,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до КЗОЗ «Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф», КЗОЗ «Обласна
клінічна лікарня - центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф, 3-ті особи: Департамент
охорони здоров*я Харківської обласної
державної адміністрації, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про визнання незаконним
відмови у прийнятті на роботу за
переводом ,поновлення на
роботі,стягнення заробітної плати за
період вимушеного прогулу
задовольнити.

Визнати незаконною відмову
директора Комунального закладу
охорони здоров,я «Центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» ОСОБА_2 у прийнятті ОСОБА_1 у
прийнятті на роботу на посаду
фельдшера у зв,язку з переводом з
Комунального закладу охорони здоров,я
«Обласна клінічна лікарня-центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» та зобов*язати
директора Комунального закладу
охорони здоров,я «Центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» ОСОБА_2 укласти трудовий
договір з ОСОБА_1 у зв,язку з
переведенням останнього з
Комунального закладу охорони здоров,я
«Обласна клінічна лікарня-центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» з 1.10.2013року та
стягнути з Комунального закладу
охорони здоров,я «Центр екстреної
медичної допомоги та медицини
катастроф» на його користь середній
заробіток за період вимушеного прогулу
з 1.10.2013року по день прийняття даного
рішення в розмірі 25974грн.64коп. з
врахуванням обов,язкових платежів до
державного бюджету України та судовий
збір до державного бюджету України
229грн.40коп.

Стягнути з директора Комунального
закладу охорони здоров,я «Центр
екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» ОСОБА_2 на користь
Комунального закладу охорони здоров,я
«Центр екстреної медичної допомоги та
медицини катастроф» шкоду, спричинену
незаконною відмовою у прийнятті на
роботу ОСОБА_1 в розмірі 25 974грн.64коп. з
врахуванням обов*язкових платежів,які
повинні бути відраховані до державного
бюджету України.

Рішення в частині зобов*язання
укладення трудового договору та
стягнення середнього заробітку в межах
одного місяця в розмірі 2 743грн.
підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Харківської області
протягом 10 днів з дня його проголошення
через Дзержинський районний суд м.
Харкова.

Головуючий-суддя: