Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/2010/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Нерода Л. М.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

16.07.2014 колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів:
Чорнобривець О.С, Кодрул М.А.

за участю
секретаря: Кечкіна А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3
на рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05.06.2014 року по справі за
позовом ОСОБА_3 до приватного
підприємства «Термінал» про захист
ділової репутації ,-

В С Т
А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року міський голова ОСОБА_3
вернувся у суд з позовом до приватного
підприємства «Термінал» про захист
ділової репутації органу місцевого
самоврядування та зобов'язання
спростувати недостовірну інформацію.

На обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
інформаційно-розважальному
щотижневику ГАЗЕТА «ГОРОДСКОЙ КУРЬЕР»
НОМЕР_1 надрукована та розповсюджена
стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2».
Своїми протиправними діями відповідач
по справі, який є засновником
інформаційно-розважального
щотижневика ГАЗЕТА «ГОРОДСКОЙ КУРЬЕР»
завдав значної шкоди діловій
репутації, гідності та честі,
авторитету політичного та
громадського діяча, який формувався
багато років. Образи та грубощі, які
мають місце в опублікованій статті
спрямовані на те, щоб довести до
громадськості інформацію про те, що
позивач перебуваючи на посаді міського
голови міста Олександрії був головною
дійовою особою, яка організувала
неправомірне визначення переможців
конкурсу по перевезенню пасажирів на
міських автобусних маршрутах
загального користування, позивач
здійснює постійний тиск на
перевізників, погрожує перевірками,
під керівництвом позивача практично не
виконуються пільгові перевезення.

Позивач вказує, що розповсюджена
відповідачем інформація не відповідає
дійсності, є безпідставною та
голослівною, носить негативний
характер. В опублікованій статті
інформація викладена неправдиво,
зокрема, містить відомості про події
які існували, але відомості про них не
відповідають дійсності.

Позивач зазначив, що розповсюдження
відповідачем недостовірної
інформації призвело до погіршення
його психологічного стану, сильних
душевних страждань та моральних
переживань.

Просив суд визнати недостовірною та
такою , що не відповідає дійсності
інформація, яка була опублікована
ІНФОРМАЦІЯ_1 в
інформаційно-розважальному
щотижневику Газета «ГОРОДСКОЙ КУРЬЕР»
НОМЕР_1 у статті під заголовком
«ІНФОРМАЦІЯ_2», а саме: «Идеи
неограниченных льготных перевозок ,
лелеянные мэром ОСОБА_3 и первым
заместителем мэра ОСОБА_4 и тщательно
ими же реализованные оказались на
поверку обычным экономическим и
управленческим бредом… После
«дерибана» пятерки остальные
перевозки стали экономически не
выгодны или почти не выгодны. Но именно
ослабление других конкурентов и
предполагалось… Упорно не желая
признавать свое поражение, власть
принялась дальше «душить»
перевозчиков, нагнетая страх
проверками и прочими «карательными»
операциями. Но все это привело только к
тому , что перевозки в городе
практически остановились…» Просив
зобов'язати приватне підприємство
«Термінал» на наступний день після
набрання рішенням суду законної сиди,
опублікувати спростування поширеної
інформації в
інформаційно-розважальному
щотижневику Газета «ГОРОДСКОЙ КУРЬЕР»
тим же шрифтом і в тому ж місці, що і
спірна стаття, під рубрикою
«Спростування». Заборонити видання
інформаційно-розважального
щотижневика Газета «ГОРОДСКОЙ
КУРЬЕР».

Рішенням Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05.06.2014 року у задоволені
позовних вимог відмовлено в повному
обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції у зв'язку з
порушенням норм процесуального
права та неправильним застосуванням
норм матеріального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції відповідно ст.303 ЦПК України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає відхиленню
з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог суд першої інстанції встановив,
що ІНФОРМАЦІЯ_1 у
інформаційно-розважальному
щотижневику ГАЗЕТА «ГОРОДСКОЙ КУРЬЕР»
НОМЕР_1 надрукована та розповсюджена
стаття під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_2».

На момент опублікування
вищезазначеної статті, ОСОБА_3 обіймав
посаду міського голови міста
Олександрії Кіровоградської області.

Суд першої інстанції зазначив, що
аналізуючи зміст опублікованої статті
можливо зробити висновок , що читачам
надають можливість проаналізувати та
сприйняти зміст інформації згідно
власних суб'єктивних міркувань
відносно діяльності місцевої влади в
частині автоперевезень у місті
Олександрія.

Суд першої інстанції зазначив, що
Конституція України визнає честь і
гідність людини найвищою соціальною
цінністю та що кожен має право на
повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28).

Крім цього, Конституцією України
гарантується право на свободу думки і
слова, на вільне вираження своїх
поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати,
зберігати, використовувати і
поширювати інформацію усно, письмово
або в іншій спосіб - на свій вибір.

Суд зазначив , що статтею 10 Конвенції
про захист прав людини і основних
свобод, ратифікованої Україною,
передбачено право кожного на свободу
вираження поглядів. Це право включає
свободу дотримуватися своїх поглядів,
одержувати і передавати інформацію та
ідеї без втручання органів державної
влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова,
преси, як захисника інтересів
громадськості, критика представників
держави, висловлення своєї думки в
процесі обговорення питань, що
становлять громадський інтерес, є
однією з найважливіших свобод людини.

За правилами ст. ст. 297, 299 ЦК України,
кожен має право на повагу до його
гідності та честі, на недоторканість
своєї ділової репутації.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про
інформацію», ніхто не може бути
притягнутий до відповідальності за
висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком
наклепу, є висловлювання, які не
містять фактичних даних, критика,
оцінка дій, а також висловлювання, що не
можуть бути витлумачені як такі, що
містять фактичні дані, зокрема з огляду
на характер використання мовно -
стилістичних засобів (вживання
гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні
судження не підлягають спростуванню та
доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження
або думки принижують її гідність, честь
чи ділову репутацію, а також інші
особисті немайнові права, вона вправі
скористатися наданим їй
законодавством правом на відповідь, а
також на власне тлумачення справи у
тому самому засобі масової інформації
з метою обґрунтування безпідставності
поширених суджень, надавши їм іншу
оцінку. Якщо суб'єктивну думку
висловлено в брутальній, принизливій
чи непристойній формі, що принижує
гідність, честь чи ділову репутацію, на
особу, яка таким чином та у такий спосіб
висловила думку або оцінку, може бути
покладено обов'язок відшкодувати
завдану моральну шкоду.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є
основною передумовою інших свобод,
гарантованих статтею 10 Європейської
конвенції з прав людини, і вона
користується майже абсолютним
захистом у тому сенсі, що можливі
обмеження закладені у п. 2 цієї статті.
Стаття 10 захищає і погляди, критичні
зауваження або припущення, правдивість
яких не може бути піддана перевірці на
правдивість.

Користуються захистом оціночні
судження, так як це передумова
плюралізму погляду.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що вирази: «управленческим бредом» та
«После «дерибана» пятерки остальные
перевозки стали экономически не
выгодны или почти не выгодные» не є
образливими.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що опублікована стаття направлена не
на приниження честі, гідності чи
ділової репутації позивача, а на
доведення до широкого кола людей
оцінки діяльності влади шляхом
вираження суб'єктивної думки й
поглядів відповідача.

Приймаючи до уваги встановленні
обставини , суд першої інстанції дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів перевірила доводи
викладені в апеляційній скарзі і
дійшла висновку , що зазначені доводи
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідно до ст.. ст.. 10 , 11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи не
інакше, як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб в межах заявлених вимог
та на підставі наданих доказів.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, під
час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд перевіряє
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог наданих у
суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом судового розгляду є захист
честі і ділової репутації голови
міської ради органу місцевого
самоврядування.

Колегія суддів погодилась з висновком
суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що опублікована
стаття направлена не на приниження
честі, гідності чи ділової репутації
позивача, а на доведення до широкого
кола людей оцінки діяльності влади
шляхом вираження суб'єктивної думки й
поглядів відповідача.

Відповідно до статті 277 ЦК України
фізична особа, особисті немайнові
права якої порушено в наслідок
поширення про неї (або) членів її сім'ї
недостовірної інформації, має право на
відповідь, а також на спростування цієї
інформації. Спростування
недостовірної інформації здійснюється
особою, яка поширила інформацію.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону
України «Про інформацію» оціночними
судженнями, за винятком наклепу, є
висловлювання, які не містять
фактичних даних, критика, оцінка дій
та подій. Оціночні дані не підлягають
спростуванню та доведенню їх
правдивості.

З матеріалів справи вбачається, що
стаття на яку посилається позивач яка
принижує його ділову репутацію не
містить конкретних фактів які б
принижували честь , гідність та ділову
репутацію. Всі висловлювання викладені
в статті носять оціночний характер.

Колегія суддів,приймаючи до уваги
встановлені обставини , дійшла
висновку, що суд першої інстанції
розглянув справу в межах доводів
позовної заяви , та наданих сторонами
доказів. Суд правильно керувався
нормами матеріального права які
регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги, висновків
суду першої інстанції не спростовують,
оскільки не підтверджуються належними
доказами, суперечать фактичним
обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню
, рішення суду першої інстанції
відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів судової палати
в цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Олександрійського
міськрайонного суду Кіровоградської
області від 05.06.2014 року - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Підпис