22-ц/772/2211/2014Головуючий в суді першої
інстанції:Медяна Ю. В.Категорія:
46Доповідач: Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2014 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Голоти Л.О., Ковальчука О.В.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Вінниці справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області від 13 червня 2014 року у
цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, -

встановила:

У грудні 2013 року ОСОБА_2, звернулася до
суду з вищезазначеним позовом , в якому
просила визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4
такими, що втратили право користування
жилим приміщенням, а саме квартирою
АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що
спірна квартира була надана матері
позивачки ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1
померла. Квартира є неприватизованою. В
квартирі зареєстровані та проживають
позивачка разом із своєю
неповнолітньою дочкою. Крім позивачки
в квартирі зареєстровані , проте не
проживають її рідні брати - відповідачі
у справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Відповідач
ОСОБА_3 в квартирі не проживає більше
десяти років, а ОСОБА_4 - близько трьох
років. Позивач самостійно утримує
квартиру та сплачує комунальні
послуги, перешкод у користуванні
приміщенням відповідачам не чинить.
Добровільно знятися з реєстрації у
вищезазначеній квартирі відповідачі
відмовляються.

На підставі ст. 71 ЖК України просила
позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Вінницького міського суду
Вінницької області від 29 травня 2014 року
позовну заяву в частині вимог до ОСОБА_4
залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду від
13 червня 2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове про
задоволення позову, посилаючись на
неповне з'ясування судом обставин,
які мають значення для справи,
недоведеність обставин, які мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування та порушення
норм матеріального і процесуального
права.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що квартира
АДРЕСА_1 була виділена з державного
житлового фонду для проживання сім'ї в
складі шести осіб : ОСОБА_6 ОСОБА_5 та
їхніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

Згідно з довідкою №401 від 27 січня 2014
року, виданої ТОВ «ЖЕО», ордера на
квартиру АДРЕСА_1 на збереженні ТОВ
«ЖЕО» немає (а.с. 55).

Відповідно до повідомлення КП
«Вінницьке міське бюро технічної
інвентаризації» Вінницької міської
ради від 31 жовтня 2013 року №6853 станом на
29.12.2012 року реєстрація права приватної
власності на квартиру АДРЕСА_1 КП
«ВМБТІ» не проводилась (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, померла, про що 08
жовтня 2013 року складено актовий запис
№ 2627 відділом державної реєстрації
актів цивільного стану реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції у Вінницькій
області (а.с.8).

Як вбачається з копії особового
рахунку НОМЕР_1 від 23 грудня 2013 року в
квартирі зареєстровані та проживають
ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4, а також
зареєстровані, але не проживають
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 9).

Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» за №643
від 29 грудня 2013 року про склад сім'ї та
реєстрацію, особовий рахунок відкрито
на ім'я ОСОБА_5, у житловому приміщенні
зареєстровані та проживають четверо
осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.
10).

Згідно з довідками виконавчого
комітету Майданської сільської ради
Вінницького району від 29 березня 2012
року №170 та № 130 від 21 березня 2013 року,
ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_6 без
реєстрації (а.с. 5,6).

Згідно з актом № 228 від 03 грудня 2013 року,
складеним комісією в складі інспектора
ТОВ «ЖЕО» ОСОБА_8 та юриста ТОВ «ЖЕО»
ОСОБА_9, було встановлено, що на момент
обстеження за адресою: АДРЕСА_3
тимчасово не перебувають ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Свідчення про тимчасову
відсутність підтверджують сусіди
ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 4).

Відповідно до акту від 20 січня 2014 року,
складеного мешканцями будинку по
АДРЕСА_1 ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12,
затвердженого директором ТОВ «ЖЕО»,
відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1
не проживає 10 років. (а.с. 16), а
проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також
проживала до смерті ОСОБА_5.(акт від 20
січня 2014 року - а.с. 17).

Відповідно до копій квитанцій про
оплату житлово-комунальних послуг за
квартиру АДРЕСА_1 кількість мешканців
в даній квартирі до смерті ОСОБА_5
складає 3 особи, а після її смерті - 2
особи (а.с. 58-75). При цьому, як вбачається
з даних квитанцій, платником за
житлово-комунальні послуги зазначена
ОСОБА_5

З відповіді Вінницького міського
відділу УМВС України у Вінницькій
області від 10 лютого 2014 року за № 1008,
вбачається, що звернення ОСОБА_3 від 04
лютого 2014 року про те, щоб прийняти міри
до гр. ОСОБА_2, яка поміняла замки від
вхідних дверей до спільної квартири та
не допускає відповідача до житла,
розглянуто. Дане звернення відповідним
чином зареєстроване в журналі єдиного
обліку за № 3332. В ході проведення
перевірки було встановлено, що між
сторонами протягом тривалого часу
існують суперечки за право власності
на квартиру АДРЕСА_1, а тому даний спір
відноситься до цивільно-правових
відносин і вирішується в судовому
порядку (а.с. 56).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень,
крім випадків, встановлених цим
Кодексом.

Згідно із ст. 57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інших
обставин, які мають значення для
вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі
пояснень сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 47 Конституції України кожному
гарантується право на житло.

Громадянам, які потребують соціального
захисту, житло надається державою та
органами місцевого самоврядування
безоплатно або за доступну для них
плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово
позбавлений житла інакше як на
підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Статтею 72 ЖК України визначено, що
визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, проводиться в
судовому порядку.

Пунктом 10 постанови пленуму Верховного
Суду України від 12 квітня 1985 року «Про
деякі питання, що виникли в практиці
застосування судами Житлового кодексу
України» роз'яснено, що у справах про
визнання наймача або члена його сім'ї
таким, що втратив право користування
жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно
з'ясовувати причини відсутності
відповідача понад встановлені строки.
В разі їх поважності (перебування у
відрядженні, у осіб, які потребують
догляду, внаслідок неправомірної
поведінки інших членів сім'ї тощо)
суд може продовжити пропущений строк.

Тимчасова відсутність особи може бути
безперервною, але не повинна
перевищувати шести місяців. Початок
відліку часу відсутності визначається
від дня, коли особа залишила
приміщення. Повернення особи до
житлового приміщення, яке вона займала,
перериває строк тимчасової
відсутності. Таким чином, у разі
встановлення судом факту лише
тимчасової відсутності наймача за
місцем мешкання, строк якого не
перевищує шести місяців, підстав для
визнання його таким, що втратив право
користування житловим приміщення
немає.

При цьому під тимчасовою відсутністю
розуміються такі випадки, коли особа
протягом певного часу не проживає в
жилому приміщенні, але інтересу щодо
користування ним не втрачає в силу
закону. Тимчасова відсутність повинна
нести безперервний характер. Якщо
особа повертається на місце
проживання, вважається, що
переривається і строк тимчасової
відсутності.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 29 ЦК України
місцем проживання фізичної особи є
житловий будинок, квартира, інше
приміщення, придатне для проживання в
ньому (гуртожиток, готель тощо), у
відповідному населеному пункті, в
якому фізична особа проживає постійно,
переважно або тимчасово.

Фізична особа може мати кілька місць
проживання.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтвердили, що
відповідач періодично (декілька днів у
тиждень) проживає у спірній квартирі, а
періодично в с. Майдан у батьків своєї
дружини, що пов'язано з умовами його
роботи.

По справі встановлено і не
заперечується сторонами, що
квартиронаймачем спірної квартири
була мати сторін ОСОБА_5, яка за життя
не оспорювала права свого сина ОСОБА_3,
який є відповідачем у справі, на
користування цією квартирою. Спір між
сторонами з приводу права користування
квартирою виник після її смерті.

Надані позивачем докази на
обґрунтування своїх вимог не
підтверджують безперервну відсутність
відповідача понад шість місяців без
поважних причин у спірній квартирі.
Позивачем не доведено, що ОСОБА_3
втратив інтерес до житлового
приміщення, а також не спростовано
доводів відповідача, що останній не має
на праві власності чи користування у
встановленому законом порядку іншого
житла.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
підстави для визнання ОСОБА_3 таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
відсутні.

Рішення суду є законним та
обґрунтованим, ухваленим з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст.
307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Вінницького міського суду
Вінницької області від 13 червня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/
І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/
Л.О. Голота

/підпис/
О.В. Ковальчук

З оригіналом вірно: