справа № 462/8345/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Залізничний
районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді
Боровкова Д.О.

при секретарі Щур Н.М..,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Львові
цивільну справу за позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7 (треті особи: ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19) про
відшкодування шкоди, завданої
злочином,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, в
якому (з урахування уточнень /Т-1
а.с.11-113/) просить стягнути солідарно з
відповідачів шкоду у розмірі 406249,04
грн. Свої вимоги мотивує тим, що
відповідачі протягом 2007-2008 років
привласнили кошти їх банку, уклавши з
банком кредитні договори на прізвища
третіх осіб, умови зазначених
договорів відповідачі виконувати не
збиралися. Винуватість відповідачів
встановлена вироком Залізничного
районного суду м. Львова від 25.06.2013 року.
В зв'язку з вказаним, просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, дав
пояснення аналогічні вищенаведеному,
просить позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачі
ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та їх
представники проти позову заперечили,
пояснивши, що відповідачі своїми діями
ніякої шкоди банку не наносили, а
відтак відсутні підстави для стягнення
з них заборгованості у розмірі 406249,04
грн. в солідарному порядку. Крім того,
всі заявили, що просять до спірних
правовідносин застосувати строки
позовної давності.

У судовому засідання треті особи
ОСОБА_8, ОСОБА_13 та ОСОБА_19 проти
задоволення позову не заперечили,
пояснивши, що хоча вони і підписували
кредитні договори, проте ніяких грошей
вони не отримували, а ОСОБА_17 пояснив,
що ніякого кредитного договору з
банком він не підписував.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та
ОСОБА_7, будучи належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
справи, у судове засідання не з'явилися,
жодних документів до суду про причини
їх неявки не надали, суд ухвалив справу
розглядати без їх участі, оскільки
матеріалів справи достатньо для
прийняття рішення по суті.

Суд, заслухавши сторони, їх
представників, третіх осіб, вивчивши
матеріали справи, прийшов до висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

25 червня 2013 року вироком Залізничного
районного суду м. Львова відповідачів
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджено за
скоєння злочинів, передбачених за ч. 4
ст. 190; ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст.
190; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, 304 КК
України, тим же вироком відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було засуджено
за скоєння злочинів, передбачених ч. 4
ст. 190; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 28, 304 КК
України, а ОСОБА_6 - за ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 15,
ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 28, 304 КК України /Т-1
а.с.181-225/.

Зазначеним вироком суду було
встановлено, що ОСОБА_1, з метою
заволодіння грошовими коштами
банківських установ, які надаються
громадянам-позичальникам банківськими
установами для власних потреб та
проведення оплати за побутову техніку
в травні 2007 року в м. Львові спільно з
ОСОБА_3, ОСОБА_2 організував стійку
організовану групу до складу якої
увійшли ОСОБА_4, ОСОБА_5 та інші.

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, з метою
заволодіння грошовими коштами, з
корисливих мотивів, діяли як
організатори групи, координували та
керували, злочинною діяльністю
учасників організованої групи. Згідно
розподілу ролей та узгодженого плану
дій кожен з них, а також інші
співучасники організованої злочинної
групи підшуковували осіб -
позичальників, які виступали в ролі
виконавців під час вчинення злочинів
та осіб, які виступали в ролі
поручителів у позичальників, проводили
зустрічі з такими особами в приміщенні
залу ігрових автоматів "Багіра", що по
вул. В.Великого, 26 в м. Львові, а також в
приміщеннях кафе "Арлекіно", що по вул.
Городоцькій, 285 в м. Львові і в
приміщенні кафе по вул. Городоцькій, 287
в м. Львові, де розробляли та
узгоджували плани вчинення злочинів,
підробляли довідки про доходи для
пред'явлення представникам
банківських установ, бланки з
печатками та штампами якими
забезпечували, отримували, вносили в
них недостовірні відомості та надавали
їх представникам банківських установ
разом із особами, які укладали кредитні
угоди, підтверджували по телефону
неправдиві дані, вказані в Довідках про
доходи та Анкетах учасників
організованої групи та осіб, які
виступали в ролі позичальників,
займались розподілом отриманих
грошових коштів між учасниками
організованої групи, таким чином
створили систему заволодіння
грошовими коштами, які надавались
банківськими установами
позичальникам.

ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, будучи
організаторами групи, а також інші
співучасники організованої злочинної,
з метою приховування злочинної
діяльності групи і намірів на
заволодіння грошовими коштами
залучали інших осіб, які виступали в
ролі позичальників та поручителів,
використовуючи відсутність інформації
про кредитні історії позичальників в
інших банківських установах про
отримання грошових коштів.

Зокрема, організатори групи до складу
групи з січня 2008 року залучили ОСОБА_4,
ОСОБА_5, які спершу діяли у ролі
виконавців у вчиненій організаторами
групи системі заволодіння грошовими
коштами, які на підставі укладених з
ними кредитних договорів надавались
банківськими установами, приймали
участь разом із вказаними
організаторами групи в обмані
представників банківських установ,
використовуючи підроблені Довідки про
доходи, пред'являючи їх представникам
банківських установ, надавали
недостовірні відомості в Анкетах
позичальника представникам
банківських установ, отримували разом
з організаторами групи грошові кошти. А
з часом стали діяти у вчиненій
організаторами групи системі
заволодіння грошовими коштами, як
підбурювачі і пособники та в свою чергу
залучили ОСОБА_7 та інших, які також
знали про діяльність організованої
групи та отримували від організаторів
частину грошових коштів.

Готуючись до вчинення злочинів
організатори групи налагоджували
дружні стосунки з працівниками банків,
та входячи в їх довіру представлялися
діловими людьми, які володіють
підприємствами по придбанню та збуту
транспорту, медикаментів і при цьому
роблячи їм подарунки. В обмін
отримували консультації, що до
процедури оформлення кредиту, повноти
надання інформаційних даних
відповідно до яких, банківська
установа не відмовить у видачі кредиту.
А в подальшому з 24.12.2007 року до складу
групи залучили працівника ЗАТ КБ
«Приватбанку» ОСОБА_6, яка діяла як
пособник у вчиненні злочинів та була
обізнаною з діяльністю організованої
групи.

Окрім цього, до вчинення злочинів
організатори групи залучили третіх
осіб ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, які не
були обізнані про діяльність
організованої групи.

В результаті діяльності організованої
групи між ПАТ КБ «Приватбанк» та
третіми особами були укладені кредитні
договори, умови яких учасники
організованої групи не мали намір
виконувати.

Так позивач уклав наступні кредитні
договори: 16.01.2007 року був укладений
кредитний договір з ОСОБА_9 на суму 5000
грн.; 12.01.2008 року - з ОСОБА_19 на суму 5000
грн.; 08.02.2008 року - з ОСОБА_8 на суму 5000
грн..; 27.12.2007 року - з ОСОБА_10 на суму 5000
грн.; 08.02.2008 року - з ОСОБА_11 на суму 5000
грн.; 09.01.2008 року - з ОСОБА_13 на суму 5000
грн.; 16.01.2008 року - з ОСОБА_16 на суму 5000
грн.; 09.02.2008 року - зі ОСОБА_17 на суму 5000
грн.; 23.01.2008 року - з ОСОБА_18 на суму 5000
грн.; 16.07.2007 року - з ОСОБА_15 на суму 8996,70
грн.; 03.10.2007 року - зі ОСОБА_14 на суму 3499,9
грн. та 20.12.2007 року - з ОСОБА_12 на суму 3000
грн. /Т-1 а.с.143-163/.

Всі вищевказані обставини були
встановлені вироком Залізничного
районного суду м. Львова від 25.06.2013 року,
а відтак не підлягають доказуванню та є
обов'язковими для при вирішені даної
справи в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

З аналізу положень ст. 1166 ЦК України
слідує, що загальною підставою
деліктної відповідальності є
протиправне, винне діяння заподіювача
шкоди. За таких обставин, суд не бере до
уваги твердження представників
відповідача, що останні не можуть нести
відповідальність за нанесення шкоди
позивачу, оскільки таке їх твердження
спростовується вищезазначеними
положеннями чинного законодавства та
вироком суду від 25.06.2013 року, яким була
встановлена винуватість відповідачів
у нанесені шкоди майну позивача.

Також, суд не бере до уваги твердження
представників відповідачів, що осанні
не можуть нести солідарну
відповідальність, з огляду на таке.

Відносини щодо відповідальності за
шкоду, спільно заподіяну кількома
особами регулюються ст. 1190 ЦК України,
відповідно до якої особи, які спільно
заподіяли шкоду, несуть солідарну
відповідальність пе ред потерпілим.

Виходячи зі змісту зазначеної нор ми
матеріального права, особи, які спільно
заподіяли неподільну шкоду
взаємопов'язаними, сукупними діями або
діями з єдністю наміру, несуть
солідарну відповідальність перед по
терпілим.

Для настання солідарної відпо
відальності при заподіянні шкоди
злочином, скоєним двома або кіль кома
особами, необхідно встановити, що
діяння заподіювачів шкоди були
об'єднані спільним злочинним на міром,
а заподіяна ними шкода стала наслідком
їхніх спільних дій.

Враховуючи наведене, беручи до уваги,
що відповідачі у складі організованої
групи нанесли шкоду позивачу, то і
відповідальність вони мають нести у
солідарному порядку.

Разом з тим, суд не бере до уваги
твердження представника позивача, що
зі всіх відповідачів слід солідарно
стягнути шкоду, яка була нанесена банку
в результаті укладення всіх
вищевказаних дванадцяти кредитних
договорів.

Так, зі змісту вироку суду від 25.06.2014
року вбачається, що ОСОБА_6 була
залучена до складу групи як пособник
лише з 24.12.2007 року, а відтак вона не може
нести відповідальність за шкоду, яка
була нанесена банку, в результаті
укладання трьох договорів, а саме:
16.07.2007 року - з ОСОБА_15; 03.10.2007 року - зі
ОСОБА_14 та 20.12.2007 року - з ОСОБА_12

З тих самих підстав не можуть нести
відповідальність за шкоду, яка була
нанесена банку, в результаті укладання
трьох вищевказаних договорів
відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7,
оскільки вони, виходячи зі змісту
вироку були залучені до групи лише у
січні 2008 року. Крім того, зазначені три
відповідача не несуть
відповідальності і за шкоду, яка була
нанесена в результаті укладання
кредитного договору від 27.12.2007 року між
банком та ОСОБА_10

Також, суд не погоджується з розміром
шкоди на суму 406279,04 грн., яка на думку
представника позивача має бути
стягнута з відповідачів, з огляду на
наступне.

Як убачається з кредитних договорів
строки сплати кредитної
заборгованості, як за відсотками, які
складають 2%, так і за комісіями, які
складають 3,5%, визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії
договору сторони встановили й стро ки
виконання третіми особами окремих зо
бов'язань (внесення щомісячних плате
жів), що входять до змісту зобов'язання,
яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісяч ного
зобов'язання, згідно з ч. 3 ст.254 ЦК
України, спливає у відповідне число
останнього мі сяця строку. Перебіг
строку починаєть ся з наступного дня
після відповідної ка лендарної дати
або настання події, з якою пов'язаний
його початок (ст.253 ЦК України).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
дав ність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з вимогою
про захист свого цивільного права або
інте ресу. Сплив позовної давності,
про засто сування якої заявлено
стороною у спо рі, є підставою для
відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом, перебіг за
гальної та спеціальної позовної
давності починається з дня коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення сво го права або про особу,
яка його поруши ла (ч. 1 ст. 261 ЦК
України).

Для обчислення позовної давності
застосовуються загальні положення про
обчислення строків, що містяться у
стст.252- 255 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому початок перебігу позов ної
давності пов'язується не стільки зі
строком дії (припиненням дії) догово
ру, скільки з певними моментами (фак
тами), які свідчать про порушення прав
особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок пере
бігу позовної давності співпадає з
моментом виникнення в зацікавленої
сторони права на позов, тобто
можливості реалі зувати своє право.

12.06.2008 року постановою першого
заступника прокурора Львівської
області Татарина Б.С. була порушена
кримінальна справа за фактом
заволодіння шляхом шахрайства коштами
ЗАТ КБ «Приватбанк», вчинене у великих
розмірах, за ознаками злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України /Т-2
а.с.22/.

25.06.2011 року постановою старшого
слідчого в ОВС СУ ГУСАС України у
львівській області Бориса В.З. позивача
було визнано цивільним позивачем у
кримінальній справі про обвинувачення
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_6 ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за скоєння злочинів,
передбачених за ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 190; ч. 2
ст. 15 КК України /Т-2 а.с.43/.

Таким чином, позивачу 25 червня 2011 року
достовірно стало відомо про порушення
їх прав з боку відповідачів, а відтак з
цієї дати розпочався перебіг позовної
давності. Проте, з даним позовом до суду
позивач звернувся лише 01.11.2013 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав
до суду заяву про застосування строку
позовної давності /Т-2 а.с16-18./, яка була
підтримана у судовому засіданні
відповідачами.

За таких обставин, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення заборгованості зі сплати
відсотків та комісії, яка утворилася
станом на 01.11.2010 року слід відмовити в
зв'язку з пропуском позивачем строку
позовної давності.

Таким чином, за кредитним договором
укладеним з ОСОБА_19 стягненню підлягає
шкода не у розмірі, яка зазначена у
розрахунку позивача на суму 36784,89 грн.
/Т-1 а.с.7-11/, а шкода у розмірі 21998,97 грн.
(5000 гр. /заборгованість за тілом
кредиту/ + (19535,89 грн. /сума
заборгованості за відсотками станом на
06.10.2013 року/ - 8661,95 грн. /сума
заборгованості за відсотками станом на
01.11.2010 року/) + (12250 грн. сума
заборгованості за комісіями станом на
06.10.2013 року/ - 6125,00 грн. /сума
заборгованості за відсотками станом на
01.11.2010 року/) = 21998,97 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_8 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 38783,50 грн. /Т-1 а.с.12-15/, а
шкода у розмірі 23226,32 грн. (5000 грн. + (21883,50
грн. - 9607,18 грн.) + (11900,00 грн. + 5950, 00 грн.) =
23226,32 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_9 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 36476,35 грн. /Т-1 а.с.16-22/, а
шкода у розмірі 20645,21 грн. (5000 грн. + (18708,19
грн. - 8662,21) + (10555,00 грн. - 4955,00 грн.) = 20645,21
грн.)

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_10 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 30364,00 грн. /Т-1 а.с.23-27/, а
шкода у розмірі 19585,03 грн. (5000 грн. + (16857,70
грн. - 7377,67 грн.) + (8346,00 грн. - 4241,00 грн.) =
19585,03 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_11 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 38782,49 грн. /Т-1 а.с.28-31/, а
шкода у розмірі 23225,08 грн. (5000 грн. + (21882,49
грн. - 9607,41 грн.) + (11900,00 грн. - 7581,22 грн.) =
23225,08 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_12 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 22013,00 грн. /Т-1 а.с.32-38/, а
шкода у розмірі 9741,78 грн. (3000 грн. + (11908,00
грн. - 7581,00 грн.) + (7105,00 грн. - 4690,00 грн.) =
9741,78 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_13 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 35468,40 грн. /Т-1 а.с.39-46/, а
шкода у розмірі 21998,57 грн. (5000 грн. + (19268,40
грн. - 8394,83 грн.) + (11200,00 грн. - 5075,00 грн.) =
21998,57 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_14 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 12218,00 грн. /Т-1 а.с.47-52/, а
шкода у розмірі 7212,21 грн. (3499,90 грн. + (5114 -
2626,69) + (3604-2379,00 грн.) = 12218,00 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_15 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 40979,00 грн. /Т-1 а.с.52-55/, а
шкода у розмірі 24630,70 грн. (8996,70 грн. +
(29482,00 грн. - 14848,00 грн.) + (2500,00 грн. - 1500 грн.)
= 24630,70 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_16 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 36136,57 грн. /Т-1 а.с.56-60/, а
шкода у розмірі 21998,57 грн. (5000 грн. + (19536,57
грн. - 8672,00 грн.) + (11600 грн. -5475,00 грн.) = 21998,57
грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_17 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 38782,84 грн. /Т-1 а.с.61-64/, а
шкода у розмірі 23225,48 грн. (5000 грн. + (21882,84
грн. - 9607,35 грн.) = (11900,00 грн. - 5950,00 грн.) =
23225,48 грн.).

За кредитним договором укладеним з
ОСОБА_18 стягненню підлягає шкода не у
розмірі, яка зазначена у розрахунку
позивача на суму 39489,00 грн. /Т-1 а.с.65-71/, а
шкода у розмірі 13818,09 грн. (5000 грн. + (22639,00
грн. - 9955,91 грн.) + (11850,00 грн. - 5725,00 грн.) =
13818,09 грн.)

Враховуючи наведене, суд дослідивши
докази по справі у їх сукупності,
приходить до висновку, що з
відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь позивача підлягає стягненню у
солідарному порядку сума у розмірі
41584,69 грн. ( 9741,78 грн. /шкода за договором
з ОСОБА_12/ + 7212,21 грн. /шкода за договором
з ОСОБА_14/ + 24630,70 грн. /шкода за договором
з ОСОБА_15/ = 41584,69 грн.).

Крім того, з відповідачів ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 слід солідарно
стягнути шкоду у розмірі 19585,03 грн., яка
нанесена позивачу в результаті
укладання договору з ОСОБА_10

Також, зі всіх відповідачів слід
стягнути у солідарному порядку шкоду у
розмірі 170127,29 грн., яка нанесена в
результаті укладання інших восьми
договорів у 2008 році, а саме з ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19,.

Окрім того, з відповідачів слід
стягнути 3654,00 грн. судовий збір в доход
держави в рівних частках, тобто по 522,00
грн. з кожного (3654,00 грн. : 7 осіб = 522,00
грн.).

Керуючись ст.ст. 10,11,60-62,88,209,212-215,218 ЦПК
України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» 41584 (сорок одна
тисяча п'ятсот вісімдесят чотири)
гривні 69 коп. шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «Приватбанк» 19585 (дев'ятнадцять
тисяч п'ятсот вісімдесят п'ять) гривень
03 коп. шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
на користь Публічного акціонерного
товариства комерційний банк
«Приватбанк» 170127 (сто сімдесят тисяч
сто двадцять сім) гривень 29 коп. шкоди.

В решті позову відмовити за пропуском
строку позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в доход
держави 3654,00 гривні, по 522,00 гривні з
кожного.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Залізничний районний суд м. Львова
шляхом подачі в десяти денний строк з
дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя:
Боровков Д.О.