Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарях - Власюк М. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Києві справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Видавничого дому
«Києво-Могилянська академія», ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про
повернення коштів, зобов'язання
вчинити дії, відшкодування моральної
шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з
вищезазначеним позовом, який мотивує
тим, що у 1994 році у неї виникла ідея
створення книги «За хліб не платять
свободою», якою вона поділилась з
третьою особою - ОСОБА_5

Вказує, що оскільки під час спільної
праці з ОСОБА_5 що до підготовки та
друку спільних з ним статей, вона
вирішила збирати та упорядкувати його
статті для видання в подальшому книги з
метою зробити останньому подарунок до
60-річного ювілею.

Крім того, вказує, що хоча ОСОБА_5 ідею
створення вищезазначеної книги
підтримав, однак участі у процесі її
видавництва не приймав, в зв'язку з чим
вона, знайшовши видавництво
«Смолоскип», передала для
типографського друку матеріали книги,
які містились на друкованих носіях та
дискетах.

Зазначає, що через значний обсяг роботи
та недостатність фінансування
типографської роботи, до роботи над
книгою долучився редактор ОСОБА_6

Також, вказує, що коли книга була
повністю зібрана, у видавництві її
записали на диск, для відкриття якого
була потрібна спеціальна програма, в
зв'язку з чим, з метою запису її на інший
диск вона звернулась до сина ОСОБА_5 і
ОСОБА_7 - ОСОБА_8, передавши останньому
вказаний диск. Однак ОСОБА_8 роботу не
виконав та диск не повернув.

В зв'язку з вищевикладеним, оскільки
результат її багаторічної роботи було
втрачено, зібравши всі наявні в неї
матеріали вона передала їх
відповідачці ОСОБА_2, яка була на той
час директором ТОВ
«ВД«Києво-Могилянська Академія», яка,
привласнивши коти, робіт по
видавництву книги не виконала та
передала матеріали книги сину ОСОБА_5 і
ОСОБА_7 - ОСОБА_4

Звертає увагу суду на те, що у квітні 2012
року ТОВ «ВД«Києво-Могилянська
Академія» було видано книгу «За хліб не
платять свободою» та вказано її
упорядниками відповідачів ОСОБА_3 та
ОСОБА_5

Зазначила що, оскільки лише вона,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 працювали над
створенням вищезазначеної книги,
змушена була звернутись до суду з даним
позовом та з урахуванням вимог ст. 31 ЦПК
України у судовому засіданні 28.07.2014
року уточнила свої позовні вимоги,
вказавши, що пред'являє позов лише до
ОСОБА_2, ВД «Києво-Могилянська
академія», ОСОБА_3, ОСОБА_4 та просить:

- зобов'язати ОСОБА_2 повернути
привласнені або використані не за
цільовим призначенням кошти, виділені
на друкування книги «За хліб не платять
свободою», повернути
Києво-Могилянській академії матеріали
книги;

- зобов'язати Києво-Могилянську
академію надрукувати книгу в тому
варіанті, який було підготовлено нею як
співавтором, упорядником та
редактором, вилучити зазначений текст
з упорядниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
редактором ОСОБА_3, записавши
редактором ОСОБА_6;

- зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_3
виплатити їй по 50 000 гривень
матеріальних витрат на підготовку
матеріалів з відновлення втрачених
матеріалів книги, виплатити їй
моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

В зв'язку з вищевикладеним позов до
ОСОБА_2, ВД «Києво-Могилянська
академія», ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримала та
просила його задоволити з підстав,
викладених в ньому.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ВД
«Києво-Могилянська академія», ОСОБА_3 -
ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не
визнав та просив у його задоволенні
відмовити повністю, оскільки він
необґрунтований, безпідставно
заявлений та такий, що не
підтверджується жодним належним та
допустимим доказом.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов не визнав та просив у його
задоволенні відмовити повністю,
оскільки він необґрунтований,
безпідставно заявлений та такий, що не
підтверджується жодним належним та
допустимим доказом.

Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1,
представника відповідачів ОСОБА_2, ВД
«Києво-Могилянська академія», ОСОБА_3 -
ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_4, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненням фізичних і юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог або заперечень.

Згідно з ст.57 ЦПК доказами є будь-які
фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність
обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення сторін, та інших обставин,
які мають значення для вирішення
справи.

За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень п. 22 Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
застосування судами норм
законодавства у справах про захист
авторського права і суміжних прав" №5
від 4 червня 2010 року співавторами є
особи, спільною творчою працею яких
створено твір. Авторське право на твір,
створений у співавторстві, належить
усім співавторам незалежно від того, чи
утворює такий твір одне нерозривне
ціле або складається із частин, кожна з
яких має самостійне значення. Якщо
твір, створений у співавторстві,
утворює одне нерозривне ціле, то жоден
із співавторів або спадкоємців
будь-якого співавтора не може без
достатніх підстав відмовити іншим у
дозволі на опублікування, інше
використання або зміну твору (стаття 13
Закону № 3792-ХІІ).

Якщо твір, створений у співавторстві,
складається з частин, кожна з яких має
самостійне значення, то кожен із
співавторів має право використовувати
створену ним частину твору на власний
розсуд, якщо інше не передбачено
договором між співавторами.

Судом встановлено, що в обґрунтування
права на звернення до суду позивачка
зазначає, що лише вона, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
працювали над створенням
вищезазначеної книги, однак останньою
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження обставини на
які вона посилається в обґрунтування
свого позову, внаслідок чого у неї
виникло б право на звернення до суду з
цим позовом.

Судом встановлено, що позивачка своїм
правом на представлення доказів у
підтвердження позовних вимог не
скористалась, а тому суд ухвалює
рішення на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

В зв'язку з вищевикладеним, суд, з
урахуванням повно та всебічно
з'ясованих обставин справи,
дослідженими в судовому засіданні
доказів, встановивши правовідносини,
які випливають із встановлених
обставин, та правові норми, які
підлягають застосуванню, приходить до
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду, є надуманими та
такими, що не ґрунтуються на вимогах
чинного Законодавства України.

На підставі викладеного, Закону
України «Про авторське право і
суміжнісуміжні права», керуючись ст.ст.
3, 4, 10, 11, 57-60, 169, 208, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
Видавничого дому «Києво-Могилянська
академія», ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа -
ОСОБА_5 про повернення коштів,
зобов'язання вчинити дії,
відшкодування моральної шкоди -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду м. Києва через
Подільський районний суд м. Києва,
шляхом подачі в десятиденний строк з
дня його проголошення апеляційної
скарги.

Суддя С. М. Богінкевич