АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1292/13-ц
Номер провадження 22-ц/786/2425/14
Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І.
Доповідач Абрамов П. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати з цивільних
справ Апеляційного суду Полтавської
області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Корнієнка В.І., Карпушина Г.Л.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

На рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 19 червня 2014
року

В справі за позовною заявою ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: відділ
Держземагенства у Гадяцькому районі,
Реєстраційна служба Гадяцького РУЮ
Полтавської області, приватний
нотаріус Гадяцького районного
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання права власності на земельну
ділянку, в зв»язку з набуттям права
власності на споруду, що розміщена на
ній та виділення в користування
земельної ділянки для підходу, проїзду
до власного нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2013 року позивач звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_3 з
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що з 21.02.1989 по 14.08.1998 р.р. вона перебувала
в шлюбі з ОСОБА_3, проживала та проживає
на даний час у АДРЕСА_1, яка належить
відповідачу. За час їх спільного
проживання за вказаною адресою вони
побудували сарай. В листопаді 1999 року
відповідачем було приватизовано
земельну ділянку розміром 0,0865 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель по АДРЕСА_1. Рішенням
Гадяцького районного суду Полтавської
області від 12 червня 2012 року визнано
право спільної часткової власності на
сарай за сторонами по ? частини, яку
ОСОБА_1 зареєструвала в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зазначила, що її частина сараю
розташована на земельній ділянці, що
приватизована відповідачем. Прохала
визнати частково недійсним Державний
акт на право приватної власності на
землю від 29.11.1999 року на ім»я ОСОБА_3,
визнати за нею право власності на
земельну ділянку, на якій знаходиться ?
частина її сараю, виділити їй у
користування частину земельної
ділянки, користуючись якою, вона матиме
можливість підходити та проїжджати до
своєї частини сараю.

В грудні 2013 року позивачка подала
додаткові вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_2,
посилаючись на те, що ОСОБА_3 з
порушенням її законних прав , як
власника господарських споруд 27.11.2012
року продав ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.
Прохала скасувати вищезазначені
договори від 27.11.2014 року, укладені між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також скасувати
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку та на квартиру
АДРЕСА_1, на ім»я ОСОБА_2 Також прохала
стягнути з відповідачів моральну шкоду
у розмірі 5500 грн., яку останні завдали
їй в результаті позбавлення можливості
користуватись квартирою, в якій вона
проживала.

28.05.2014 року ОСОБА_1 подала заяву про
уточнення позовних вимог. Прохала
визнати частково недійсним державний
акт на права приватної власності на
землю, серія 1-ПЛ № 037296, зареєстрований
в книзі записів державних актів на
право приватної власності на землю № 985
на ім»я ОСОБА_3; скасувати договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
27.11.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2; скасувати договір
купівлі-продажу квартири від 27.11.2012
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;
скасувати державну реєстрацію права
власності на земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, зареєстровану
на ОСОБА_2; скасувати державну
реєстрацію права власності на квартиру
АДРЕСА_1, зареєстровану на ім»я ОСОБА_2;
стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2
солідарно на її користь моральну шкоду
в розмірі 5 500 грн.; визнати за нею право
власності на земельну ділянку, площею 28
кв.м, що розташована по АДРЕСА_1, на якій
знаходиться ? частина сараю, що
належить їй на праві власності;
виділити їй у користування земельну
ділянку для підходу, проїзду до
власного нерухомого майна площею 36
кв.м, встановивши земельний сервітут по
Варіанту 1 земельно-технічно
експертизи; стягнути на її користь
витрати на проведення судової
земельно-технічної експертизи у
розмірі 800 грн.

Рішенням Гадяцького районного
суду Полтавської області від 19
червня 2014 року позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання права власності
на земельну ділянку, в зв'язку з
набуттям права власності на споруду,
що розміщена на ній та виділення в
користування земельної ділянки для
підходу, проїзду до власного
нерухомого майна задоволено частково.

Скасовано частково
договір купівліпродажу квартири
від 27.11.2012 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Гадяцького
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі прав
власності на нерухоме майно № 728, а саме
в частині купівлі-продажу 1/2 частини
сараю, позначеного у договорі літ.Д -
загальною площею 27,0 кв.м.

Скасовано частково
державну реєстрацію права власності на
1/2 частину сараю, проведену на підставі
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1, ПП Миргородським
підприємством технічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 15.12.2012 року.

Частково скасовано
договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 27.11.2012 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Гадяцького нотаріального округу
ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі
прав власності на нерухоме майно № 730, а
саме в частині купівлі-продажу
земельної ділянки, яка знаходиться під
будівлею 1/2 частини сараю,
розташованого за адресою АДРЕСА_1,
належного ОСОБА_1 на праві спільної
часткової власності.

Частково скасовано
державну реєстрацію права власності на
земельну ділянку, розташовану по
АДРЕСА_1, зареєстровану на ОСОБА_2,
Реєстраційною службою Гадяцького
районного управління юстиції
Полтавської області 15.07.2013 року.

Визнано за ОСОБА_1 право
власності на земельну ділянку, площею 15
м2, що знаходиться по АДРЕСА_1, на якій
розташована 1/2 частина сараю,
власником якої є ОСОБА_1.

Встановлено постійний
та безоплатний земельний сервітут на
право проходу до 1/2 частини сараю,
виділивши ОСОБА_1 у користування
земельну ділянку для проходу до 1/2
частини сараю, розташованого по
АДРЕСА_1, через земельну ділянку ОСОБА_2,
відповідно до ІІ - го варіанту висновку
судової земельно-технічної експертизи
№ 1 від 20.05.2014 року, а саме: уздовж межі
сусідньої земельної ділянки по лінії
В-Г від т. 6 до т. 7, довжиною 24,7 м, шириною
1,5 м до виступаючої частини сараю,
ширина якого напроти виступаючої
частини сараю становить 1,3 м, загальна
площа складає 30 кв.м. (що на плані
показано жовтим кольором).

Зобов'язано ОСОБА_1
встановити хвіртку шириною (ворота) 1,5
м, в паркані, що знаходиться по АДРЕСА_1,
по лінії В-Б від т. 6 до т. 5, для
організації проходу.

Встановлено
постійний та безоплатний земельний
сервітут на земельну ділянку для
здійснення ОСОБА_1 поточного ремонту
стін шириною 1 м (що на плані експертизи
показано синім кольором), 1/2 частини
сараю належного їй на праві спільної
часткової власності, площею 13 кв.м.

Стягнуто з ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати
понесені нею по сплаті судового збору у
розмірі по 114 гривень 70 коп., з
кожного.

Стягнуто з ОСОБА_3
та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати
понесені нею за проведення експертизи
у розмірі по 400 гривень, з кожного.

В іншій частині
позовні вимоги ОСОБА_1 залишені
без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохала
рішення суду скасувати в частині
часткового скасування договору
купівлі-продажу квартири від 27.11.2012
року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2,
посвідчений приватним нотаріусом
Гадяцького нотаріального округу
ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі прав
власності на нерухоме майно № 728, а саме
в частині купівлі-продажу ? частини
сараю, позначеному у договорі літ. Д -
загальною площею 27,0 кв.м; в частині
часткового скасування державної
реєстрації права власності на ? частину
сараю, проведену на підставі договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, ПП
Миргородським підприємством технічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 15.12.2012 року; в частині
відмови у задоволенні відшкодування на
її користь моральної шкоди
відповідачами по 2750 грн. з кожного та
ухвалити нове рішення про задоволення
її позовних вимог в повному обсязі.
Посилається на те, що місцевим судом
під час ухвалення рішення суду було
порушено норми матеріального та
процесуального права, зокрема ст. 659 ЦК
України, не було враховано, що
відповідачами при укладенні договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було
порушено її права як законного наймача
вищезазначеної квартири, де вона
постійно проживає більше ніж 35 років і
зареєстрована. Окрім того не враховано,
що діями відповідачів їй було завдана
моральна шкода, що підтверджується
наданими нею доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохала
рішення місцевого скасувати,
постановити нове рішення, яким
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
вартість ? частини сараю, а саме 13 828
грн. 50 коп., в іншій частині позовні
вимоги залишити без задоволення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст. 330 ЦК України. Вважає, що
вона є добросовісним набувачем
спірного сараю, і єдиним вірним рішення
в справі є компенсація ОСОБА_1 вартості
? частки зазначеного сараю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 прохав
рішення місцевого скасувати,
постановити нове рішення, яким
стягнути з нього на користь ОСОБА_1
вартість ? частини сараю, а саме 13 828
грн. 50 коп., в іншій частині позовні
вимоги залишити без задоволення,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
зокрема ст. 330 ЦК України.

Перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційних скарг
колегія суддів приходить до висновку
про їх відхилення.

Задовольняючи частково позовні
вимоги ОСОБА_1 місцевий суд вірно
встановив фактичні обставини справи,
що відповідно до рішенням
Гадяцького районного суду
Полтавської області від 12 червня 2012
року значиться, що рішенням
апеляційного суду Полтавської області
від 3 березня 2011 року за ОСОБА_1 визнано
право власності на 1/2 частину сараю літ.
«Д» по АДРЕСА_1, та вказаним рішенням
Гадяцького райсуду проведено розподіл
сараю в натурі, а саме визнано за
ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право спільної
часткової власності на 1/2 частину сараю
літ. Д, який знаходиться за
вищезазначеною адресою (а.с. 12-14).

Відповідно до витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, 16.05.2013 року
Реєстраційною службою Гадяцького РУЮ
Полтавської області проведена
реєстрація права власності ОСОБА_1 на
1/2 частину сараю, розташованого в
АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Згідно договорів
купівлі-продажу від 27.11.2012 року,
посвідчених приватним нотаріусом
Гадяцького нотаріального округу
ОСОБА_4, ОСОБА_3 продав ОСОБА_2
квартиру АДРЕСА_1, предметом якого є
також сарай позначений літ. Д -
загальною площею 27,0 кв.м., розташований
на земельній ділянці, яка, як зазначено
у договорі, перебувала у приватній
власності продавця ОСОБА_3 а також
земельну ділянку загальною площею
0,0865 га, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1, на якій розташована і 1/2
частина сараю, належного позивачу ( а.с.
41-45).

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Враховуючи зазначені норми та те,
що позивач ОСОБА_1 є власником ? частини
спірного сараю, розташованого по
АДРЕСА_1, місцевий суд прийшов до вірних
висновків про часткове скасування
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_2 в частині незаконного
відчуження відповідачем ОСОБА_3 ?
частини сараю.

Колегія суддів вважає, що місцевим
судом вірно дано аналіз норм п. 1 ст. 120
ЗК України, 377 ЦК України, враховано
висновки судової земельно-технічної
експертизи № 1 (а.с.152-159) та зроблено
вірні висновки про часткове скасування
і договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 27.11.2012 року, укладений між
ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а саме в частині
купівлі-продажу земельної ділянки, яка
знаходиться під будівлею 1/2 частини
сараю, розташованого за адресою
АДРЕСА_1, належного ОСОБА_1 на праві
спільної часткової власності та про
часткове скасування державної
реєстрація права власності, як на 1/2
частину сараю належного позивачу
ОСОБА_1, проведена на підставі договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, ПП
Миргородським підприємством технічної
інвентаризації та експертиз
«Інвентаризатор» 15.12.2012 року на ім'я
ОСОБА_2, та державна реєстрація права
власності на земельну ділянку,
зареєстрована на ОСОБА_2 реєстраційною
службою Гадяцького РУЮ Полтавської
області 15.07.2013 року, в розмірі 15 кв.м.
земельної ділянки по наружних обмірах
під капітальною спорудою 1/2 частини
сараю.

Місцевим судом відмовлено в
задоволенні позовної вимоги щодо
визнання частково недійсним
державного акту на право приватної
власності на землю, серія 1-ПЛ № 037296,
зареєстрованого в книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю № 985 на ім»я ОСОБА_3

В даній частині рішення суду не
оскаржується.

Місцевий суд також прийшов до
вірних висновків, що підлягає
встановленню постійний та безоплатний
земельний сервітут на право проходу до
? частини сараю, відповідно до варіанту
ІІ висновку судової земельно-технічної
експертизи № 1 від 20.05.2014 року
відповідно до положень ст. 98, 99 ЗК
України, ст. 401,ч. 5 ст. 403 ЦК України а
також, що підлягає для виділення в
користування позивачки земельна
ділянка визначена експертом для
здійснення поточного ремонту в розмірі
13 кв.м ? частини сараю, належного
позивачу в порядку встановлення
земельного сервітуту, так як перебуває
у власності іншої особи, а саме
відповідача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1
про те, що місцевим судом не надана
належна оцінка її доказам, що призвело
до незаконної відмови в частині
задоволення вимоги про відшкодування
моральної шкоди не заслуговують на
увагу, оскільки вони є
необґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 1167 ЦК
України, єдиною підставою для
цивільно-правової відповідальності за
завдання шкоди є правопорушення,
що включає як складові елементи: шкоду,
протиправне діяння особи, котра її
завдала, причинний зв'язок між ними, а
також вину заподіювача шкоди , крім
випадків, установлених ч. 2 ст. 1167 ЦК
України.

Місцевим судом вірно зазначено, що
позивачкою не надано суду доказів на
підтвердження позовних вимог в цій
частині.

Не заслуговують на увагу доводи
апеляційної скарги ОСОБА_1 і в частині
щодо неправомірності укладення
договору купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Як вбачається з матеріалів справи і не
спростовується сторонами, спірна
квартира АДРЕСА_1 належала на праві
приватної власності ОСОБА_3 Він
скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 319 ЦК України
правомірно уклав договір відчуження
спірної квартири ОСОБА_2

Колегія суддів не бере до уваги і
доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо
необхідності застосувати до спірних
правовідносин норми ст. 330 ЦК України та
стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
вартість ? частини спірного сараю,
оскільки вони є необґрунтованими.

Нормами ст. 356 ЦК України передбачено
підстави припинення права на частку у
спільному майні за вимогою інших
співвласників та порядок такого
припинення.

Таких вимог відповідачами не
ставилось.

Доводи апеляційних скарг
висновків місцевого суду не
спростували, та підстави для
переоцінки доказів у справі колегією
суддів не встановлені.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч.1 ст. 307, 308, 315, 317,
319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду
Полтавської області від 19 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом
двадцяти діб до Вищого
Спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно: