Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №295/3712/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І.,
Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання
Крижанівської М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - управління Державної
міграційної служби України в
Житомирській області про надання
дозволу на виїзд неповнолітньої дитини
за кордон без згоди батька, за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 на рішення
Богунського районного суду м. Житомира
від 02 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду
з даним позовом.

Зазначала, що з 2001 року перебувала у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 За
період спільного проживання з
відповідачем у них народилася донька
ОСОБА_2.

На даний час шлюб між ними розірвано.
Донька проживає з нею та перебуває на
повному її утриманні. Відповідач
участі у вихованні дитини не приймає,
не виявляє ніякої батьківської уваги
та турботи.

Також, відповідач відмовляється надати
дозвіл на виїзд їхньої доньки за
кордон, що шкодить її інтересам та не
сприяє її всебічному та гармонічному
розвитку. Зокрема вказує, що їхні
близькі родичі проживають у Російській
Федерації, але за даних обставин вони
не мають можливості їх відвідувати.

З наведених підстав ОСОБА_1 просила
прийняти рішення, яким надати дозвіл
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі
України без згоди та супроводу батька
до виповнення повноліття; дозволити їй,
ОСОБА_1, без згоди відповідача
оформлювати документи для тимчасового
виїзду або супроводу неповнолітній
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до
країн ближнього та дальнього зарубіжжя
до досягнення нею повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м.
Житомира від 02 липня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 подала апеляційну
скаргу. Посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити її позовні вимоги в
повному обсязі.

Зокрема зазначає, що відповідач
відмовляється надати у передбаченому
законом порядку дозвіл на виїзд
малолітньої ОСОБА_2 за кордон для
відпочинку та оздоровлення. На
телефонні дзвінки він не реагує,
телефон часто відключений, за місцем
реєстрації давно не проживає.

Вважає, що дана позиція відповідача
шкодить інтересам їхньої доньки і не
сприяє всебічному та гармонічному її
розвитку, та є зловживанням
відповідачем своїми батьківськими
правами.

Крім того вказує, що рішенням суду
першої інстанції не вирішено питання
щодо другої позовної вимоги, а саме
надання дозволу на оформлення
документів без дозволу відповідача по
справі, який би допоміг оформити
проїзний документ для доньки, щоб
відправлятися на відпочинок або
навчання як з матір'ю, так і без неї.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК
України колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
надання дозволу на виїзд дитини за
кордон без згоди батька і без
зазначення конкретної держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі
суперечить нормам матеріального права.

Такий висновок є правильним виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що з 15.09.2001 року по
03.08.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували
у зареєстрованому шлюбі від якого
мають доньку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням суду від 03.08.2009 року шлюб між
сторонами розірвано. Після розірвання
шлюбу дитина проживає разом із матір'ю -
ОСОБА_1

Відповідно до ст. 141 СК України мати,
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини, незалежно від того, чи
перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що
фізична особа, яка не досягла
шістнадцяти років, має право на виїзд
за межі України лише за згодою батьків
(усиновлювачів), опікунів і в їхньому
супроводі чи супроводі осіб, які
уповноважені ними.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» оформлення
проїзного документа дитини
провадиться на підставі нотаріального
засвідченого клопотання батьків або
законних представників батьків чи
дітей у разі потреби самостійного
виїзду неповнолітнього за кордон. У
клопотанні зазначаються відомості про
дитину, а також про відсутність
обставин, що обмежують відповідно до
цього Закону право на виїзд за кордон
(лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності згоди одного з батьків
виїзд неповнолітнього громадянина
України за кордон може бути дозволено
на підставі рішення суду.

Згідно із п. 1 п. 4 Правил перетинання
державного кордону громадянами
України, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 27 січня
1995 року № 57, виїзд з України громадян,
які не досягли 16-річного віку, у
супроводі одного з батьків або інших
осіб, уповноважених одним з батьків за
нотаріально посвідченою згодою,
здійснюється за нотаріально
посвідченою згодою другого з батьків
із зазначенням у ній держави
прямування та відповідного часового
проміжку перебування у цій державі,
якщо другий з батьків відсутній у
пункті пропуску.

Проте, як свідчить зміст позовної заяви
та доданих до позовної заяви
документів, позивачкою не зазначено та
не надано відповідних доказів про те, в
яку країну має виїздити неповнолітня
донька ОСОБА_2 та на який термін
перебування в цій країні. Відтак,
заявлену вимогу про надання дозволу
неповнолітній ОСОБА_2 виїзду за кордон
без зазначення терміну перебування
можливо розцінювати як надання дозволу
на виїзд за кордон без обмеження
будь-яким терміном.

Крім того, матеріали справи не містять
доказів, що позивачка зверталася до
відповідача з питанням надати дозвіл
на виїзд доньки ОСОБА_2 за кордон, а
відповідач відмовив у наданні такої
згоди.

Відтак, суд першої інстанції
обґрунтовано відмовив у позові,
оскільки надання дозволу на виїзд
дітей без згоди батька без обмеження
будь-яким терміном та без зазначення
країни, в яку дозволяється виїзд дітей
суперечить нормам матеріального права,
що визначають рівність прав та
обов'язків батьків відносно виховання
дитини та фактично може позбавити
батька можливості брати участь у
вихованні дітей та спілкування з ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що
відповідач відмовляється надати у
передбаченому законом порядку дозвіл
на виїзд малолітньої ОСОБА_2 за кордон
для відпочинку та оздоровлення не
підтверджуються відповідними
письмовими доказами, ці доводи
фактично зводяться до доводів, які
викладені в позовній заяві на
обґрунтування позову. Не є
обґрунтованими і доводи апеляційної
скарги про те, що рішенням суду першої
інстанції не вирішено питання щодо
другої позовної вимоги, оскільки, як
свідчить зміст резолютивної частини
рішення, суд відмовив у позові в
повному обсязі.

Згідно ст. 308 ЦПК України суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд
першої інстанції ухвалив рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції при розгляді
справи дотримано вимоги закону, у
зв'язку з чим колегія суддів вважає за
необхідне апеляційну скаргу відхилити,
а рішення суду першої інстанції
залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів апеляційного
суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.
Житомира від 02 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: