Справа № 505/1561/14-ц
Провадження по справі № 2/505/952/2014 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"10" червня 2014 р. Котовський
міськрайсуд Одеської області

в складі: головуючого судді -
Фабіжевського С.А.

при секретарі -
Гончар О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Котовську
Одеської області справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Котовської міської
ради Одеської області про визнання
права власності за набувальною
давністю,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом,
при цьому наполягав на визнанні за ним,
ОСОБА_1 право індивідуальної приватної
власності за набувальною давністю на
житловий будинок, що розташований
АДРЕСА_1 з відповідними господарськими
будівлями та приміщеннями, що
складається з житлового будинку літ.
«А», житловою площею - 37,1 кв.м.,
загальною площею - 75,3 кв.м., погребу з
шийкою літ. «Д», прибудови літ. «а»,
літньої кухні лі. «Б», сараїв літ. «В, З»,
гаража літ. «Г», убиральні літ. «Т»,
ганку літ. «а1», вимощекння « 1», огорож
№1,4, воріт №2,3.

Позивач у судове засідання не з'явився,
надав заяву, де позов підтримав у
повному обсязі та прохав про розгляд
справи у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, надав заяву, де позов визнав у
повному обсязі, не заперечував проти
його задоволення та прохав про розгляд
справи у його відсутності.

Представник Котовської міської ради
Одеської області у судове засідання не
з'явився, надав заяву, де позов визнав у
повному обсязі, не заперечував проти
його задоволення та прохав про розгляд
справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Встановлено, що батько позивача,
ОСОБА_3, дізнавшись, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5
мають намір продати належний їм
житловий будинок з відповідними
господарчими спорудами і будівлями
АДРЕСА_1, і він з цією метою у березні 2000
року звернувся до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і,
домовившись з ними про ціну та всі інші
істотні умови договору
купівлі-продажу, сплатив 02 березня 2000
року 15000 (пятнадцять тисяч) грн. На
підтвердження правочину ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 надали ОСОБА_3 розписку за
своїми власними підписами.

З 2000 року та по даний час позивач разом
з батьками користується вказаним
будинком, але, нотаріально посвідчити
укладений між ними договір
купівлі-продажу, та переоформити
правовстановлюючі документи на себе,
позивач не взмозі з тих підстав, що
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_4
помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Житловий будинок з відповідними
господарчими спорудами і будівлями
АДРЕСА_1, належить ОСОБА_4, померлому
ІНФОРМАЦІЯ_2, спадкоємцем після смерті
якого залишився його син та
відповідачка по справі ОСОБА_2.

Зазначені підстави і змусили позивача
звернутися до суду, надавши відповідні
докази по справі.

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України,
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років або рухомим
майном протягом п'яти років, набуває
право власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
кодексом. Відповідно до ст. 344 ч. 2 ЦК
України, особа, яка заявляє про
давність володіння, може приєднати до
часу свого володіння увесь час,
протягом якого цим майном володіла
особа, чиїм спадкоємцем
(правонаступником) вона є.

Відповідно до Ухвали колегії суддів
Судової палати у цивільних справах
Верховного Суду України від 20 лютого 2008
року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом десяти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності на нерухоме
майно, що підлягає державній
реєстрації, виникає за набувальною
давністю з моменту державної
реєстрації.

Враховуючи, що відкрите і безперервне
володіння позивачем вищевказаним
майном значно перевищує 10 років, то
позивач має право на визнання за нею
права власності на зазначену вище
нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин
є правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна
має право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

У відповідності ст. 655 ЦК України,
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Крім того суд, вважає за можливе
попередньо визнати за відповідачкою,
права приватної власності на житловий
будинок з відповідними господарчими
спорудами і будівлями вул.
Добровольського, 5 в м. Котовську
Одеської області, у розумінні положень
ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо, вона фактично і
юридично прийняла спадщину та за цей
період не відмовилася від її прийняття.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215, 224-226, 256 ЦПК України,
ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 344, 391, 392, 655, 1223, ч. 3 ст.
1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право індивідуальної
приватної власності за набувальною
давністю на житловий будинок, що
розташований АДРЕСА_1 з відповідними
господарськими будівлями та
приміщеннями, що складається з
житлового будинку літ. «А», житловою
площею - 37,1 кв.м., загальною площею - 75,3
кв.м., погребу з шийкою літ. «Д»,
прибудови літ. «а», літньої кухні лі.
«Б», сараїв літ. «В, З», гаража літ. «Г»,
убиральні літ. «Т», ганку літ. «а1»,
вимощекння « 1», огорож №1,4, воріт №2,3.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення.

У разі залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення заочне рішення може бути
оскаржене відповідачем в апеляційному
порядку. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення починає
відраховуватися з дати постановлення
ухвали про залишення заяви про
перегляд заочного рішення без
задоволення.

С у д д я -
С.А.Фабіжевський