Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 429/7821/12

Провадження № 2/185/3053/14

04 серпня 2014 року
м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бабій С.О., при
секретарі судового засідання
Сліпченко С.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщені суду цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення
стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

30.07.2012 р. позивач звернувся до
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача про звернення стягнення,
яким просив в рахунок погашення
заборгованості за кредитним договором
№ PVH0AK01311424 від 10.11.2005 року в сумі 137 783,61
грн. вилучити у ОСОБА_2 та передати
Публічному акціонерному товариству
Комерційний Банк "ПриватБанк" предмет
застави: автомобіль марки ДЕУ СЕНС,
модель: Т13110, номер кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1., що
належить на праві власності ОСОБА_2;

- комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) автомобіля ДЕУ
СЕНС, модель: Т131110, номер кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2.

Звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль марки ДЕУ СЕНС, модель: Т131110,
номер кузова/шасі:НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
шляхом продажу вказаного автомобіля
Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк "ПриватБанк" з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі -продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України по Свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням
Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк "Приват Банк"всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу та зняття вказаного автомобіля
з обліку в органах ДАЇ України та
стягнути з відповідача судові витрати
по справі.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що ним
згідно кредитного договору № PVH0AK01311424
від 10.11.2005 року було надано відповідачу
кредит у розмірі 53 825,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,00% рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 09.11.2012 року, в
забезпечення виконання зобов`язань за
вказаним кредитно-заставним договором
відповідач надав в заставу належне
йому майно, а саме - автомобіль марки
ДЕУ СЕНС, модель: Т13110, 2005 року випуску,
номер кузова/шасі НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1. Позивач
зобов'язання за вказаним кредитним
договором виконав в повному обсязі та
надав кредитні кошти. Відповідач в
порушення умов договору не здійснював
погашення заборгованості за кредитом у
встановлені договором строки. Станом
на 25.06.2012 року заборгованість
відповідача становить 137783,61 грн.

Заочним рішенням Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 10.10.2012 року позов було
задоволено повністю.

11.07.2014 р. до суду надійшла заява ОСОБА_2
про перегляд заочного рішення, за
результатами розгляду якої ухвалою
суду від 24.07.2014 року заява відповідача
про перегляд заочного рішення була
задоволена, заочне рішення від 10.10.2014
року - скасовано, справа призначена до
розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав з підстав
викладених у позовній заяві.

Відповідач, представник відповідача
ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог
просили суд відмовити повністю,
вважають, що позовні вимоги не
ґрунтуються на вимогах закону і є
такими, що не підлягають до задоволення
внаслідок спливу позовної давності.

Суд, вислухавши пояснення представника
позивача, відповідача, представника
відповідача, дослідивши письмові
матеріали справи вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до кредитного договору №
PVH0AK01311424 від 10.11.2005 року, укладеного що
між позивачем та відповідачем,
відповідач отримав від позивача кредит
у розмірі 53 825,00 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитом у
розмірі 15,00% рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення 09.11.2012 року (а.с.10 -
13). В порушення вимог договору
відповідач зобов'язання за вказаним
договором належним чином не виконав, на
час звернення позивача з позовом до
суду настав строк виконання
зобов'язання в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку, наданого
позивачем, станом на 25.06.2012 року розмір
кредиторської заборгованості
становить 137 783,61 грн., яка складається з
наступного: 36 879,42 грн. -заборгованість
за кредитом; 47 593,29 грн. -
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 6 832,50 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 46 478,40 грн. -пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.(а.с.6-9).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
цієї глави, якщо інше не встановлено
цим параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу. Якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідач в судовому засіданні
заперечив проти задоволення позову та
просив застосувати до вимог позивача
наслідки спливу строку позовної
давності, подав про це письмову заяву
(а.с.95-96). Відповідно до положень ст. ст.
256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила,
при цьому згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язанням з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Згідно ст. 260 ЦК України, позовна
давність обчислюється за загальними
правилами визначення строків,
встановленими ст. ст. 253 - 255 цього
Кодексу (а саме перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок).

Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку. Позовна давність
переривається у разі пред'явлення
особою позову до одного із кількох
боржників, а також якщо предметом
позову є лише частина вимоги, право на
яку має позивач. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново.

Представник позивача посилався на те,
що із ухвали Жовтневого райноого суду
м. Дніпропетровська від 17.01.2012 р. (а.с.85)
вбачається, що позивач ще 23.10.2009 р.
звернувся із позовом до відповідача із
вимогою про стягнення заборгованості,
тому перебіг позовної давності
переривався. Проте, залишення позову
без розгляду не зупиняє перебігу
позовної давності (ч. 1 ст. 265 ЦК України),
а вказаною ухвалою Жовтневого райноого
суду м. Дніпропетровська від 17.01.2012 р.
оформлено саме таке процесуальне
рішення про залишення позовних вимог
без розгляду.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі є
підставою для відмови у позові.

У правовій позиції Верховного Суду
України, викладеній в постанові від 06
листопада 2013 року в справі № 6-116цс13
зазначено, що відповідно до ст. 261 ЦК
України початок перебігу позовної
давності співпадає з моментом
виникнення у зацікавленої сторони
права на позов. Перебіг позовної
давності за вимогами кредитора, які
випливають з порушення боржником умов
договору (графіка погашення кредиту)
про погашення боргу частинами
(щомісячними платежами) починається
стосовно кожної окремої частини, від
дня, коли відбулося це порушення.
Позовна давність у таких випадках
обчислюється окремо по кожному
простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків
сплати чергових платежів, передбачених
договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України кредитор протягом усього часу
до встановленого договором строку
закінчення виконання останнього
зобов'язання вправі заявити в суді
вимоги про дострокове повернення тієї
частини позики (разом з нарахованими
процентами ст. 1048 ЦК України ), що
підлягає сплаті.

Зважаючи на встановлений п.1.1.
кредитного договору обов'язок
відповідача у період із 21 по 28 число
кожного місяця надавати кошти
(щомісячний платіж) у сумі 981, 71 гривень
для погашення заборгованості за
кредитним договором, що складається із
заборгованості по кредиту, відсоткам,
комісією, позовна давність щодо сплати
вказаних коштів по 30.07.2009 р. є такою, що
сплила на час заявлення позову. Наявні
у справі докази, а саме виписки з 10.11.2005
р. по 29.07.2014 р. з банківських рахунків
відповідача (а.с.86-89) не доводять
вчинення саме відповідачем дій, що
свідчать про визнання ним свого боргу
або іншого обов'язку (шляхом сплати
відповідачем відповідних коштів
позивачу), та відповідно про
переривання перебігу позовної
давності. Як визнав представник
позивача у судовому засіданні, 09.04.2010 р.
платіж у сумі 130, 94 грн. було здійснено
шляхом реалізації права позивача на
договірне списання коштів відповідно
до п.2.2.5 кредитного договору № PVH0AK01311424
від 10.11.2005 року, а факт того, що позивач
не сплачував 11.11.2008 р. відповідачу 2000, 00
грн. позивач визнає з огляду на
відсутність первинних документів, які
цю обставину можуть підтвердити.
Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

З огляду на вищевикладене, відповідач
має перед позивачем заборгованість за
кредитним договором № PVH0AK01311424 від
10.11.2005 року, щодо якої станом на дату
подання позову (30.07.2012 р.) позовна
давність не сплинула, щодо вимог
позивача про стягнення 30 653,75 грн.
заборгованості за кредитом, 41 327,24 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1388,70 грн.
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Для окремих видів вимог законом
встановлена спеціальна позовна
давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України
передбачає, що позовна давність в один
рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому
30. 07.2011 р. позовна давність є такою, що
сплила на час заявлення позову щодо
пені, нарахованої за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором у
сумі 30 953, 74 грн. Зважаючи на
визначені сторонами умови сплати
відповідачем неустойки, об'єкт для
обчислення її розміру, суму, яку
просить стягнути з відповідача
позивач, суд, на підставі ч.3 ст. 551 ЦК
України вважає справедливим
зменшити розмір неустойки, яка
підлягає стягненню із відповідача на
користь позивача, до 15039,97 грн.

Відтак, загальний розмір
заборгованості відповідача за
кредитом становить 88 409, 66 грн.

Зобов'язання за кредитним договором №
PVH0AK01311424 від 10.11.2005 року забезпечено
договором застави рухомого майна №
PVH0AK01311424, укладеним ПАТ КБ "Приватбанк"з
ОСОБА_2 від 10.11.2005 року. Умовами
вказаного договору передбачено, що у
випадку порушення заставодавцем /
позичальником зобов'язань за кредитним
договором, або за договором застави,
заставодавець зобов'язаний передати
предмет застави заставодержателю в
заклад. (а.с. 16-19).

Відповідач зобов'язання за договором
застави не виконав, предмет застави до
банку не передав.

Відповідно до ст. 589, 590 ЦК України, ст. 1
Закону України «Про заставу» у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. Звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до 19 Закону України «Про
заставу» за рахунок заставленого майна
заставодержатель має право
задовольнити свої вимоги в повному
обсязі, що визначається на момент
фактичного задоволення, включаючи
проценти, відшкодування збитків,
завданих прострочкою виконання,
необхідні витрати на утримання
заставленого майна, а також витрати на
здійснення забезпеченою заставою
вимоги, якщо інше не передбачене
договором застави.

Зважаючи на те, що позовні вимоги в
частині звернення стягнення
заборгованості за кредитним договором
в сумі 88 409, 66 грн., на заставне майно
-автомобіль відповідають умовам
договору застави, в цій частині позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ч.1, 6 ст. 20 Закону України
"Про заставу", заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, якщо в момент
настання терміну виконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
воно не буде виконано, якщо інше не
передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на
заставлене майно здійснюється за
рішенням суду або третейського суду,
на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо інше не передбачене
законом або договором застави.

Таким чином, суд вважає за можливе
звернути стягнення на предмет застави,
а саме: автомобіль марки ДЕУ СЕНС,
модель: Т131110, номер кузова/шасі:НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
шляхом продажу вказаного автомобіля
Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк "ПриватБанк"з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі -продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України по Свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням
Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк "Приват Банк"всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу та зняття вказаного автомобіля
з обліку в органах ДАЇ України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України
якщо позов задоволено частково, судові
витрати присуджуються позивачеві
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог, а відповідачеві -
пропорційно до тієї частини позовних
вимог, у задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 526, 536, 589,590, ч.1 ст.
610, ч. 1, ч. 4 ст. 631, ч.1 ст.1049, ч. 2 ст. 1050, ст.
1054 ЦК України, ст.1, 19, 20 Закону України
«Про заставу», ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 -
215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк"до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості -задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за
кредитним договором № PVH0AK01311424 від
10.11.2005 року в сумі 88 409 (вісімдесят вісім
тисяч чотириста девять) грн. 66 коп., яка
складається із 30 653,75 грн.
заборгованості за кредитом, 41 327,24 грн.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1388,70
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 15039,97 грн. пені
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором, вилучити у
ОСОБА_2 та передати Публічному
акціонерному товариству Комерційний
Банк "Приват Банк"предмет застави:
автомобіль марки ДЕУ СЕНС, модель: Т13110,
номер кузова/шасі: НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1., що
належить на праві власності ОСОБА_2;

- комплект ключів, свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу
(технічний паспорт) автомобіля ДЕУ
СЕНС, модель: Т131110, номер кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2.

Звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль марки ДЕУ СЕНС, модель: Т131110,
номер кузова/шасі:НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_2,
шляхом продажу вказаного автомобіля
Публічним акціонерним товариством
Комерційний Банк "ПриватБанк"з
укладанням від імені ОСОБА_2 договору
купівлі -продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, з наданням
повноважень на отримання дублікату
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, замість
втраченого, зі зняттям вказаного
автомобіля з обліку в органах ДАЇ
України по Свідоцтву про реєстрацію
транспортного засобу або його
дублікату для його подальшої
реалізації, а також наданням
Публічному акціонерному товариству
Комерційний банк "Приват Банк"всіх
повноважень, необхідних для здійснення
продажу та зняття вказаного автомобіля
з обліку в органах ДАЇ України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПриватБанк"( р/р №
0001, МФО 305299, ЕДРПО 14360570) витрати по
сплаті судового збору в сумі 884
(вісімсот вісісмдесят чотири) грн. 10
коп.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
С. О. Бабій

Згідно з оригіналом.

Суддя С.О.
Бабій