Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа №22-ц/778/3314/14Головуючий у 1-й
інстанції Світлицька В.М.
Суддя-доповідач Гончар М.С.РІШЕННЯ
Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі
головуючого судді Савченко
суддів Стрелець
при секретарі Хомяк К.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 17 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Державного підприємства
"Запорізький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" про
стягнення середньомісячного заробітку
за весь час затримки виплати
18.03.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з
позовом до ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», якій у
подальшому уточнила (а.с.87), та просила
на підставі ст. ст. 116-117 КЗпП України
стягнути з відповідача на її користь
середній заробіток за весь час
затримки з вини відповідача виплати їй
заробітної плати при звільненні у сумі
В обґрунтування позову позивач
зазначала, що 13.12.2013 р. вона була
звільнена з ДП «Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою» за переводом до
Управління містобудування та
архітектури облдержадміністрації, п. 5
ст. 36 КЗпП України.
Станом на 13.12.2013 року їй було нараховано
у день звільнення їй не було
відповідачем виплачено всіх належних
У подальшому відповідачем в рахунок
погашення заборгованості по
заробітній платі було сплачено їй
05.03.2014 року - 900,0 грн., 04.10.2014 року - 1 500,0
грн., 10.04.2014 року - 11 481,65 грн.
Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 17 червня 2014 року позов
ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства
«Запорізький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час затримки розрахунку у розмірі 35 928,64
грн. та у дохід держави судовий збір у
розмірі 359,29 грн.

Із зазначеним рішенням суду першої
інстанції не погодився відповідач.
Посилаючись на неправильне
застосування норм матеріального права
та порушення норм процесуального права
судом першої інстанції, відповідач
Державне підприємство "Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" у своїй
апеляційній скарзі просило скасувати
рішення суду першої інстанції,
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позову позивача відмовити.

Усі належним чином повідомлені про час
та місце апеляційного розгляду справи
особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання 31.07.2014 року не
з'явились.

При цьому, позивач ОСОБА_2 подала суду
заперечення на апеляційну скаргу
відповідача, в яких просила відхилити
апеляційну скаргу і залишити рішення
суду першої інстанції без змін,
розглянути справу апеляційним судом за
її відсутністю, з'явитись до суду не
може, оскільки 17.07.2014 року вона народила
дитину.

Представник відповідача - апелянта за
довіреністю Пелих О.Л. подала 29.07.2014
року суду клопотання, в якому просила
через її відрядження перенести розгляд
цієї справи на іншу дату.

Проте, судом апеляційної інстанції
було визнано неповажною причину неявки
представника відповідача - апелянта у
судове засідання 31.07.2014 року, оскільки
апелянт був завчасно повідомлений
апеляційним судом про час та місце
розгляду справи. Крім того, відповідач
є юридичною особою, а, відповідно, окрім
Пелих О.Л. у нього є інші працівники, які
б могли виступити представниками у
даному судовому засіданні замість
Пелих О.Л.

Згідно із ст. 169 ч. 2 ЦПК України неявка
представника в судове засідання без
поважних причин не є перешкодою для
розгляду справи. За клопотанням
сторони з урахуванням обставин справи
суд може відкласти її розгляд.

Встановлено, що відповідач - апелянт
Державне підприємство "Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", як сторона у цій
справі, клопотання про відкладення
розгляду 31.07.2014 року у цій справі
апеляційному суду не подавало.

При вищевикладених обставинах, колегія
суддів апеляційного суду ухвалила
розглядати дану справу в апеляційному
порядку за відсутністю всіх усіх осіб,
які беруть участь у справі, по наявних у
справі матеріалах.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
та матеріали справи, колегія суддів
апеляційного суду дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК
України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України
порушення норм процесуального права
можуть бути підставою для скасування
або зміни рішення, лише якщо це
порушення призвело до неправильного
вирішення справи.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про
зміну рішення суду першої інстанції у
випадку, якщо помилки у неправильно
прийнятому рішенні можливо усунути без
його скасування, не змінюючи суть
рішення і вони стосуються окремих його
частин, зокрема у разі виправлення
помилок суду першої інстанції щодо
розміру суми, що підлягає стягненню.

Так, судом першої інстанції
встановлено, з чим погоджується
колегія суддів й апеляційного суду, що
позивач ОСОБА_2 працювала у відповідача
Державного підприємства «"Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою", була звільнена
13.12.2013 року, проте остаточний
розрахунок по заробітній платі вона
отримала лише 10.04.2014 року, а тому
остання має право на стягнення з
відповідача на свою користь середнього
заробітку за весь час затримки, якій
виник з вини відповідача, по день
фактичного розрахунку в силу вимог ст.
ст. 116-117 КЗпП України.

Проте, визначаючи розмір цього
середнього заробітку за затримку з
вини відповідача на користь позивача
суд першої інстанції допустився
помилки, а тому сума розміру середнього
заробітку, стягнутого з Державного
підприємства "Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" на користь
ОСОБА_2 підлягає зменшенню з «35 928,64
грн.» до « 17 355,36грн.».

Так, хоча судом першої інстанції було
правильно з урахуванням положень
постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати» визначено
розмір середнього заробітку за один
робочий день, якій слід
використовувати при розрахунку
середнього заробітку за весь час
затримки з вини відповідача виплати
заробітної плати ОСОБА_2 при
звільненні, у сумі 304,48 грн.

Розрахунок: 2 (два) останні місяці
роботи позивача у відповідача - жовтень
та листопад 2013 року, загальна сума
заробітної плати за цей період 13 397,0
грн. (довідка а.с.70) : 44 робочих дні у
цьому періоді = 304,48 грн.

Також судом першої інстанції також
було правильно встановлено, що:

13.12.2013 року - день звільнення позивача,
10.04.2014 року - день остаточного
розрахунку відповідача з позивачем по
заробітній платі.

Проте, суд першої інстанції неналежним
чином врахував той факт, що у період з
26.12.2013 року по 02.02.2013 року був накладений
арешт на кошти відповідача за
постановами державної виконавчої
служби, що підтверджується матеріалами
справи, а тому у цей період вини
відповідача у затримці виплати
заробітної плати ОСОБА_2 при звільненні
не було.

Таким чином, кількість робочих днів
затримки виплати заробітної плати за
період з 13.12.2013 року по 10.04.2014 року
включно, за виключенням періоду з 26.12.2013
року по 02.02.2013 року, складає 57 робочих
днів (розрахунок: 9 робочих днів грудня
2013 року + 20 робочих днів лютого 2014 року +
20 робочих днів березня 2014 року + 8
робочих днів квітня 2014 року).

Звідси, загальний розмір заробітку,
якій підлягає стягненню з відповідача
на користь позивача за весь час
затримки з вини відповідача виплати
заробітної плати при звільненні
складає 17 355,36 грн. (розрахунок: середній
заробіток за 1 (один) робочий день 304,48
грн.*57 робочих днів затримки).

Доводи відповідача - апелянта про те, що
сума середнього заробітку мала б
складати ще менше, а саме: 10 915,22 грн.,
оскільки з 03.02.2014 року на підприємстві
згідно із наказом від 21.01.2014 року № 3
було встановлено скорочений робочий
день на 1,5 години, тобто 6,5 годин замість
8 годин, не ґрунтуються на законі та
зокрема суперечать вимогам щодо
методики розрахунку середнього
заробітку за час затримки виплати
заробітної плати при звільненні,
передбаченим ст. 117 КЗпП України та
постановою КМУ від 08.02.1995 року №100 «Про
затвердження Порядку обчислення
середньої заробітної плати».

Крім того, останні мали місце вже після
звільнення ОСОБА_2 з підприємства і
могли б впливати лише на розмір
невиплаченої заробітної плати, якщо б
остання продовжувала працювати на
підприємстві.

Також із середнього заробітку при
затримці виплати заробітної плати з
вини власника при звільненні
працівника, що стягується судом за
рішенням суду з відповідача із
застосуванням ст. 117 КЗпП України, не
повинні відраховуватись судом ЄСВ (479,56
грн.) та ПДФО (1 926,22 грн.). Це вже питання
виконання рішення суду.

При вищевикладених обставинах, рішення
суду першої інстанції у цій справі слід
змінити, зменшивши розмір середнього
заробітку, стягнутого з Державного
підприємства "Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" на користь
ОСОБА_2 з « 35 928,64 грн.» до « 17 355,36 грн.».

Крім того, також слід зменшити розмір
судового збору, стягнутого з
відповідача за рішенням суду першої
інстанції, у дохід держави з « 356,29 грн.»
до « 243,60 грн.» (розрахунок: 1 % від суми
задоволених позовних вимог позивача,
але не менше, ніж 243,60 грн.).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія
суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Запорізький
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою" задовольнити
частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 17 червня 2014 року змінити,
зменшивши розмір середнього заробітку,
стягнутого з Державного підприємства
"Запорізький науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою" на
користь ОСОБА_2 з « 35 928,64 грн.» (тридцять
п'ять тисяч дев'ятсот двадцять вісім
гривень шістдесят чотири копійки)» до «
17 355,36 грн. (сімнадцять тисяч триста
п'ятдесят п'ять гривень тридцять шість
копійок)» та судового збору у дохід
держави з « 356,29 грн. (триста п'ятдесят
шість гривен двадцять дев'ять копійок)»
до « 243,60 грн. (двісті сорок три гривні
шістдесят копійок)» .

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, проте може бути
оскаржено безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддяСавченко
О.В.Стрелець Л.Г.Гончар М.С.