Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №275/42/14-ц
Головуючий у 1-й інст.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді: Худякова
А.М.,

суддів: Кочетова
Л.Г.,

Снітка С.О.,

при секретарі судового
засідання Жовновській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Житомирі
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення
Брусилівського районного суду
Житомирської області від 30 квітня 2014
року по цивільній справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
Брусилівська районна державна
адміністрація про відібрання дітей
без позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в
и л а:

Рішенням Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 30 квітня 2014 року у задоволені
позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2
просить скасувати постановлене
рішення та ухвалити нове про
задоволення позовних вимог. Апелянт
посилається на незаконність й
необґрунтованість судового рішення
та порушення судом норм
матеріального і процесуального
права. Коментує законодавство.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в
зареєстрованому шлюбі. В свідоцтві про
народження сина ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5
позивач записаний батьком.

Рішенням Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 03 січня 2013 року шлюб між сторонами
був розірваний, діти: син ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, залишені проживати з
матір'ю.

Відповідно до ст.11 ЦПК України
суд розглядає цивільні справи, не
інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно
до цього Кодексу, в межах заявлених
ними вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.

За змістом позовних вимог,
ОСОБА_2 фактично просив відібрати у
відповідачки двох дітей без
позбавлення її батьківських прав,
посилаючись на те, що ОСОБА_3
ухиляється від виконання своїх
обов'язків по вихованню неповнолітніх
дітей, а також створює небезпечну для
дітей обстановку, яка становить
загрозу для їх життя, здоров'я і
морального виховання.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків
встановлених законом.

Вирішуючи спір на підставі
наявних у справі доказів і встановивши,
що позивачем не подано належних та
допустимих доказів на підтвердження
позовних вимог, суд першої інстанції
прийшов до правильного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, навівши відповідні мотиви.

Виходячи з вищенаведеного,
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують та на
правильність судового рішення не
впливають. Судом першої інстанції
при розгляді справи вірно
застосовані норми матеріального
права. Порушень судом норм
процесуального права не встановлено.

Як видно з матеріалів справи
суд об'єктивно оцінив зібрані по
справі докази, дав їм правильну
правову оцінку і ухвалив
обґрунтоване рішення, підстав для
скасування якого немає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315
ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а
л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Брусилівського
районного суду Житомирської області
від 30 квітня 2014 року залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього ж дня на
протязі двадцяти днів може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий
Судді