Справа № 2-4547/12 Головуючий у І
інстанції Ковальчук Л.М.Провадження №
22-ц/780/3567/14 Доповідач у 2
інстанції ЛащенкоКатегорія 29
УХВАЛА

Іменем України

16 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області в
складі:

Головуючого судді Лащенка В.Д.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Сушко Л.П.,

при секретарі Горошук І. С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне
рішення Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
грудня 2013 року у справі за позовом
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Соверен» до ОСОБА_1
про відшкодування матеріальної шкоди,-

встановила:

У листопаді 2012 року ПАТ «Страхова
компанія «Соверен» звернулося в суд з
позовом до ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що 01
квітня 2012 року у м.Києві на вул. Фрунзе
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля Тойота,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2 і автомобіля Сузукі,
реєстраційний номерНОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_1 Постановою
Подільського районного суду м.Києва
від 17 вересня 2012 року ОСОБА_1 було
визнано винним у вчиненні даної
дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою апеляційного суду м.Києва
від 19 жовтня 2012 року постанову суду
залишено без змін.

В результаті цієї
дорожньо-транспортної пригоди
автомобіль Тойота, реєстраційний номер
НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.
Відповідно до Звіту № 633 про визначення
вартості матеріального збитку від 06
квітня 2012 року вартість матеріального
збитку без врахування втрати товарної
вартості, завданого власнику
автомобіля Тойота, реєстраційний номер
НОМЕР_1, пошкодженого внаслідок ДТП,
складає 88448 грн. 93 коп.

Оскільки, автомобіль Тойота,
реєстраційний номер НОМЕР_1, був
застрахований власником в страховій
компанії «Соверен» за договором
страхування транспортного засобу
№1-523-005/11 від 09 листопада 2011 року, то
відповідно до Страхового акту №04/12-08Т
від 18 квітня 2012 року страхова компанія
«Соверен» виплатила страхове
відшкодування на користь власника
автомобіля Тойота, реєстраційний номер
НОМЕР_1, в розмірі 86077 грн. з врахуванням
500 грн. франшизи відповідно до п.2.6
Договору №1-523-005/11 від 09 листопада 2011
року (на підставі рахунку-фактури
№ФОП-000405 від 17 квітня 2012 року). Сума
страхового відшкодування перерахована
платіжним дорученням №2685 від 20 квітня
2012 року та №187 від 20 квітня 2012 року.

Отже, до страхової компанії «Соверен»
перейшло право вимоги до ОСОБА_1 в сумі
86077 грн.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь
ПАТ «Страхова компанія «Соверен» в
рахунок відшкодування завданої
матеріальної шкоди 86077 грн. та понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в розмірі 860 грн. 77 коп.

Рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від 30
грудня 2013 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій
просить рішення суду скасувати з
підстав порушення судом норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення сторін, що
з'явилися, перевіривши матеріали
справи, законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в межах доводів
апеляційної скарги та вимог заявлених
в суді першої інстанції, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є
відповідальною особою за заподіяну
шкоду, ПАТ «Страхова компанія
«Соверен» виконало покладений на нього
обов'язок по відшкодування шкоди,
заподіяної з вини власником
транспортного засобу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає справу в межах заявлених
вимог на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у цих сторін виникає
спір. Доказування не може ґрунтуватися
на припущеннях.

Відповідно до ст.308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 01 квітня 2012 року о
09 год. 45 хв. ОСОБА_1 на перехресті
вул. Фрунзе-Терьохіна в м. Києві,
керуючи автомобілем Сузукі, державний
номерний знак НОМЕР_2, перед зміною руху
не переконався, що це буде безпечним
для інших учасників руху, внаслідок
чого скоїв зіткнення з автомобілем
Тойота, державний номерний знак НОМЕР_1,
в результаті були пошкоджені
транспортні засоби і завдана
матеріальна шкода.

Згідно постанови Подільського
районного суду м. Києва від 17 вересня 2012
року ОСОБА_1, визнано винним у вчиненні
вказаного ДТП та притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст.124 КУпАП (а.с. 14).

Автомобіль Тойота, реєстраційний номер
НОМЕР_1, був застрахований власником
транспортного засобу ОСОБА_2 в ПАТ
«Страхова компанія «Соверен» за
Договором № 1-523-005/11 страхування
транспортного засобу від 09 листопада
2011 року (а.с.6)

Відповідно до Страхового акту № 04/12-08 Т
від 18 квітня 2012 року підлягає виплаті
страхове відшкодування на користь
ОСОБА_2 в розмірі 86 577 грн. з
вирахуванням 500 грн. франшизи (а.с.4-5)

Сума страхового відшкодування
перерахована платіжними дорученнями №
2685 від 20 квітня 2012 року та № 187 від 20
квітня 2012 року (а.с.8,9).

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України
«Про страхування» здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Згідно вимог ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи відповідальної за завдані
збитки.

Згідно ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно ст. 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він після
дорожньо-транспортної пригоди за його
участю самовільно залишив місце
пригоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи,
апелянтом не надано жодних доказів, які
б свідчили про недостовірність розміру
матеріального збитку

Колегія суддів, з огляду на зазначене,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дав належну оцінку зібраним доказам,
вірно послався на закон, що регулює
спірні правовідносини, дійшов
правильного висновку про задоволення
позову.

Інші доводи апеляційної скарги не
заслуговують на увагу.

Перевіряючи законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК
України, колегія суддів не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК
України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
відхилити, а рішення
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 30 грудня 2013 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ в касаційному порядку протягом
двадцяти днів.

Головуючий

Судді