Справа № 740/2010/14
Провадження № 2/740/706/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ніжинський міськрайонний суд
Чернігівської області в складі:
головуючого -судді Ковальової Т.Г.,
при секретарі - Кононяко С.А.,
з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,
з участю представника позивача ОСОБА_3 -
відповідачки ОСОБА_5,
представника відповідачки - адвоката
розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_8
про визнання втратившою право на
користування житлом та за зустрічним
позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа без
самостійних вимог - орган опіки та
піклування - виконком Ніжинської
міської ради, про усунення перешкод у
користуванні майном та визначення
порядку користування квартирою,
Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7
звернулися до суду із зазначеним
позовом, в якому просять на підставі
ст.405 ЦК України визнати ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право
на користування належним їм на праві
власності житлом - квартирою АДРЕСА_1 в
м.Ніжині Чернігівської області,
посилаючись на те, що рішенням
Ніжинського міськрайонного суду від
30.10.2012 року шлюб між нею та ОСОБА_3
розірвано і відповідачка понад рік без
поважних причин відсутня за вказаною
адресою, має інше житло, але в
добровільному порядку не знімає місце
реєстрації в їх квартирі, чим
перешкоджає їм користуватися та вільно
розпоряджатися їх власністю.
Відповідачка по первісному позову
ОСОБА_3 у власних інтересах та в
інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, пред'явила зустрічний
позов до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та
ОСОБА_7 про усунення перешкод у
користуванні житлом шляхом вселення,
зобов'язання відповідачів не чинити
перешкод у користуванні даним житлом в
подальшому та встановлення порядку
користування вказаною квартирою,
виділивши їй та її дочці ОСОБА_9 в
користування одну з кімнат цієї
квартири, посилаючись на те, що з 19
лютого 2005 року по 30 жовтня 2012 року вона
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
ОСОБА_3, мають спільну дочка ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, якій належить на праві
власності 1/5 частка спірної квартири,
але в травні 2012 року відповідачами
було замінено замок у вхідних дверях
квартири і її разом з дочкою перестали
допускати до вищевказаного житла і
всупереч вимогам ч.1 ст.177 Сімейного
кодексу України вона позбавлена
можливості управляти належним дитині
майном, дбати про збереження та
використання майна дитини в її
інтересах, хоча дочка після розірвання
шлюбу залишилися проживати разом з
нею.Відповідно до витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 03 жовтня 2007 року 1/5 частка
зазначеної квартири належить їхній
спільній дитині - ОСОБА_9.
Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в
судове засідання не з'явилися.
В судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_11 - адвокат
ОСОБА_4 та позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
підтримали свій позов за обставин,
викладених в позовній заяві, і не
визнали зустрічний позов ОСОБА_8 та
позивачі пояснили, що через подружню
зраду ОСОБА_8, яка перебувала в
зареєстрованому шлюбі з їх сином
ОСОБА_3, в березні 2012 року виселилася з
їх квартири і в даний час співмешкає з
іншим чоловіком, від якого вагітна,
тому її проживання в квартирі
неможливо. Їх з сином спільна дочка
ОСОБА_9 має на праві власності 1/5 частку
вказаної квартири в порядку
В травні 2012 року вони змінили вхідні
замки в квартиру і ключі ОСОБА_3 не
давали. В квартирі знаходяться
придбані в період шлюбу з ОСОБА_3 меблі
Відповідачка по первісному
позову та її представник - адвокат
ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали
заявлений позов з підстав, викладених
в позовній заяві, зменшивши позовні
вимоги, відмовившись від вимоги про
встановлення порядку користування
житлом, і ОСОБА_8 просила усунути
перешкоди у користуванні житлом шляхом
її вселення та забов'язання
відповідачів не чинити їй перешкоди у
користуванні житлом, пояснивши, що вона
з дочкою дійсно з березня 2012 року не
проживають в спірній квартирі, але
вона позбавлена можливості доступу до
квартири з поважних причин, так як в
березні 2012 року її чоловік ОСОБА_3
побив її та вигнав з квартири,
погрожував фізичною розправою і не дав
змоги забрати спільно нажиті речі, які
до цього часу знаходяться в квартирі, в
яку вона не має доступу через те, що
відповідачі в травні 2012 року поміняли
вхідні замки і не дають їй ключі. З
цього приводу вона в травні 2012 року
зверталася із заявою до Ніжинського МВ
УМВС. Іншого житла у неї немає і вона
позбавлена можливості управляти
майном, належним її дитині, включаючи
1/5 частку квартири, яка належить їй на
праві власності, меблями та іншими
Третя особа без самостійних
вимог - орган опіки та піклування -
виконком Ніжинської міської ради - в
судове засідання не з'явився,
надіславши до суду заяву про розгляд
справи за їх відсутності та вирішення
спору згідно чинного законодавства.
Свідок ОСОБА_13 в судовому
засіданні показала, що неодноразово
приходила разом з ОСОБА_8 на квартиру
відповідачів, але не могли попасти в
квартиру через те, що вони поміняли
вхідні замки після того як вигнали її з
квартири і ОСОБА_8 не змогла забрати
навіть речі дитини та спільно нажите
майно, а на телефонні дзвінки
відповідачі не відповідають.
Заслухавши осіб, що з'явилися в
судове засідання, та дослідивши усі
докази по справі, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_7 незаконні,
необгрунтовані і не підлягають
задоволенню, а зустрічні позовні
вимоги ОСОБА_8 про усунення перешкод у
користуванні квартирою законні,
обгрунтовані і підлягають задоволенню
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі.
Статтею 10 ЦПК України
передбачено, що цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін, які мають рівні права щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведення перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, що передбачено і ч.1
статті 60 Цивільно-процесуального
кодексу України, а відповідно до ч.4 ст.60
вказаного кодексу доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено,
що власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.
Статтею 41 Конституції України
закріплено принцип непорушності права
приватної власності, який означає
право особи на безперешкодне
користування своїм майном та закріплює
право власника володіти, користуватися
і розпоряджатися належним йому майном
на власний розсуд вчиняти щодо свого
майна будь-які угоди відповідно до
закону за своєю волею незалежно від
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК
України член сім'ї власника житла
втрачає право на користування цим
житлом у разі відсутності члена сім'ї
без поважних причин понад один рік,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ним і власником житла або законом.
В судовому засіданні встановлено, що
позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7
та неповнолітня дочка відповідачки по
первісному позову згідно витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 03 жовтня 2007 року є власниками
квартири АДРЕСА_1 в рівних частках - по
1/5 частки кожному (а.с.12).
Згідно довідки комунального
підприємства «Служба Єдиного
Замовника» від 03.06.2014 року ОСОБА_8
зареєстрована в спірній квартирі з
17.12.2008 року, а її малолітня дочка ОСОБА_9
- з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року,
але не проживають у вказаній квартирі з
23 березня 2012 року, і суд встановив, що
непроживання їх в квартирі викликано
поважними причинами, так як
відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
перешкоджають користуватися
квартирою, змінивши в травні 2012 року
вхідні замки, що підтвердили в судовому
засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2
Згідно постанови Ніжинського МВ УМВС
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 17.06.2012 року 23.05.2014 року до
Ніжинського МВ УМВС надійшла письмова
заява від громадянки ОСОБА_8 з
проханням застосувати міри реагування
до її чоловіка громадянина ОСОБА_3, який
вигнав її з квартири, вчиняв сварки, під
час яких виражався нецензурною лайкою
та погрожував фізичною розправою
Наявність у ОСОБА_8 іншого належного їй
на праві власності або на передбачених
законом підстав для користування житла
в судовому засіданні не встановлено.
Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем
проживання фізичної особи, яка не
досягла десяти років, є місце
проживання її батьків або одного з них,
з ким вона проживає.
Встановлено, що після розірвання шлюбу
ОСОБА_8 з ОСОБА_3 за рішенням суду від
30.10.2012 року їх малолітня дочка ОСОБА_9,
ІНФОРМАЦІЯ_2, за згодою батьків
залишилися проживати разом з матір'ю
ОСОБА_8, про що свідчить і виконавчий
лист від 13.04.2012 року про стягнення з
ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_8 на
їх дочку до досягнення нею повноліття
Відповідно до ч.1 ст.177 Сімейного
кодексу України батьки управляють
майном, належним малолітній дитині, без
спеціального на те повноваження.
Батьки зобов'язані дбати про
збереження та використання майна
дитини в її інтересах.
Виконання цього зобов'язання ОСОБА_8
ускладнюється позбавленням її
відповідачами можливості доступу до
належної дитині на праві власності 1/5
частки квартири, меблів та інших речей.
Судом враховані інтереси спільної
дитини ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у
відповідності до вимог ст.59 ч.2 СК
України, згідно якої при розпорядженні
своїм майном дружина, чоловік
зобов'язані враховувати інтереси
дитини, інших членів сім'ї, які
відповідно до закону мають право
За таких обставин суд дійшов висновку,
що відсутні законні підстави для
визнання ОСОБА_8 втратившою право на
користування житлом у спірній
Щодо вимог ОСОБА_8 про усунення
перешкод у користуванні нею та її
дочкою ОСОБА_9 житлом - квартирою
АДРЕСА_1 шляхом вселення, зобов'язання
відповідачів не чинити перешкод у
користуванні даним житлом, то оскільки
в судовому засіданні знайшли
підтвердження факти наявності
перешкод в користуванні спірним житлом
та перешкод у вселенні до нього
відповідачка по первісному позову
ОСОБА_8 нарівні з іншими особами,
зареєстрованими у спірному житлі,
користується усіма правами і коли її
право порушено, вона має бути вселеною
Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідачів по зустрічному позову
необхідно стягнути понесені ОСОБА_8
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 грн.60 коп. та витрати на
правову допомогу згідно розрахунку в
сумі 2436 грн. в рівних частках з кожного.
Керуючись ст.41 Конституції України,
ст.15, 16, 317, 405 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88,
212-215 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання
втратившою право на користування
житлом - квартирою АДРЕСА_1 в м.Ніжині
Чернігівської області відмовити.
Усунути перешкоди у користуванні
ОСОБА_8 та її дочкою ОСОБА_9 житлом -
квартирою АДРЕСА_1 в м.Ніжині
Чернігівської області шляхом їх
вселення в квартиру.
Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_7 не чинити перешкоди у
користуванні житлом - квартирою
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60
коп. та витрати на правову допомогу в
сумі 2436 грн., а всього стягнути 2679 (дві
тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн.60
коп. в рівних частках з кожного - по 669
(шістьсот шістдесят дев'ять) грн. 90 коп.
На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Чернігівської області через
Ніжинський міськрайонний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.
суддя Ковальова Т.Г.