Справа №591/2103/14-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Сидоренко А. П.Номер
провадження 22-ц/788/1373/14 Суддя-доповідач -
Білецький О. М. Категорія - 30
УХВАЛА

22 липня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання
- Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні апеляційного
суду цивільну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 12 червня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
Сумського обласного центру зайнятості,
Сумського міського центру зайнятості

про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

в с т
а н о в и л а :

13 березня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4
звернулися до суду із позовом.
Посилались на те, що допомога по
безробіттю безпідставно виплачувалася
міським центром у розмірі значно
нижчому від прожиткового мінімуму, а
обласний центр у виплаті недоплачених
сум відмовив, чим порушено їх право на
соціальний захист, тому просили
стягнути з відповідачів на свою
користь матеріальну шкоду у розмірі
недоплачених соціальних виплат та
витрати на звернення до суду: ОСОБА_3 -
17287 грн. 05 коп., ОСОБА_4 - 30846 грн. 74 коп., а
також по 12628 грн. 22 коп. кожній у
відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду
м.Суми від 12 червня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 діючи від
свого імені та за довіреністю від імені
ОСОБА_4, посилаючись на неповноту
з'ясування обставин справи,
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи і
порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказане рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення про
задоволення позову.

Вказує, що шкода завдана незаконними
діями центру зайнятості, як органу
державної влади, підлягає
відшкодуванню не залежно від вини
цього органу.

Вважає, що відповідачами є органи
державної влади, тому спір повинен
вирішуватися з урахуванням положень
адміністративного судочинства.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3,
заперечення представника
відповідачів, дослідивши матеріали
справи та перевіривши рішення суду в
межах доводів апеляційної скарги і
вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та убачається з матеріалів справи,
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися з вказаними
позовними вимогами до Зарічного
районного суду м.Суми, як до суду
загальної юрисдикції.

Встановивши, що позивачі перебували на
обліку у Сумському міському центрі
зайнятості як безробітні: ОСОБА_3 з 10
серпня 2007 року по 17 листопада 2008 року, з
28 серпня 2010 року по 24 листопада 2011 року;
ОСОБА_4 з 10 лютого 2000 року по 03 лютого 2001
року, з 23 березня 2001 року по 24 червня 2001
року, з 18 січня 2005 року по 13 січня 2006
року, з 03 серпня 2011 по 16 червня 2012 року,
суд першої інстанції дійшов висновку,
що допомога по безробіттю
нараховувалася на виплачувалася їм у
належному розмірі згідно з чинними на
кожен період нормативно-правовими
актами, відповідно такими виплатами
прав позивачів на соціальний захист не
порушено і майнової та моральної шкоди
для цих не завдано, а тому в задоволенні
позовних вимог відмовив.

Однак, розглянувши вказану позовну
заяву в порядку цивільного
судочинства, місцевий суд допустив
порушення норм процесуального права,
які є безумовною підставою для
скасування рішення суду із закриттям
провадження у справі.

Так, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України,
суди розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Системний аналіз норм ст.18 Закону
України «Про зайнятість населення», п.1
Положення «Про Державну службу
зайнятості України», затвердженого
Указом Президента України від 16 січня
2013 року №19/2013, п.7 ч.1 ст.3 КАС України
свідчить, що обласні та міські центри
зайнятості, які входять до складу
Державної служби зайнятості України, є
органами виконавчої влади і
забезпечують реалізацію державної
політики у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, отже являються
суб'єктами владних повноважень, тому
згідно з п.1 ч.2 ст.17, ст.18 КАС України на
публічно-правові спори фізичних осіб
із цими суб'єктами владних повноважень
щодо оскарження їх рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності, у тому числі щодо
соціальних виплат, поширюється
юрисдикція адміністративних судів.

Такі висновки узгоджуються з
роз'ясненнями, наданими у п.31 постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року №3 «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ» та п.3, 4
постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» від 20 травня
2013 року №8..

Не звернув увагу суд і на те, що частина
вказаних та пов'язаних з ними позовних
вимог, вже була предметом розгляду
адміністративних судів, які
погоджувались з їх віднесенням до
адміністративної юрисдикції, зокрема:

- ухвалою Ковпаківського районного
суду м.Суми від 31 жовтня 2013 року (справа
№592/11552/13-а) адміністративний позов
ОСОБА_3 до Сумського міського центру
зайнятості в частині стягнення
недоотриманої допомоги по безробіттю в
періоди 2008 - 2009 років та 2011 - 2012 років
залишено без розгляду за пропуском
строку звернення до адміністративного
суду. Цей адміністративний позов у
частині відшкодування моральної шкоди
повернуто для подачі до Сумського
окружного адміністративного суду
(а.с.51-52);

- ухвалою судді Сумського окружного
адміністративного суду від 11 листопада
2013 року (справа №818/8561/13-а) позовну заяву
ОСОБА_3 до Сумського міського центру
зайнятості про стягнення
заборгованості по виплаті допомоги по
безробіттю повернуто заявниці у
зв'язку її непідсудністю окружному
адміністративному суду (а.с.53).

За таких порушень колегія суддів
вважає, що оскаржувана ухвала суду
першої інстанції підлягає скасуванню,
а провадження у даній справі - закриттю
на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України,
оскільки цей спір не підлягає розгляду
в порядку цивільного судочинства, а
відноситься до виключної компетенції
судів адміністративної юрисдикції.

Ухвала Зарічного районного суду м.Суми
від 18 березня 2014 року (справа №591/1041/14-а),
якою закрито провадження у справі за
позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Сумського
обласного центру зайнятості про
відшкодування матеріальних збитків та
моральної шкоди з тих підстав, що
розгляд справи віднесено до юрисдикції
місцевого загального суду (а.с.54),
зазначених висновків також не
спростовує, оскільки ця ухвала не була
предметом апеляційного та касаційного
оскарження.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205, ч.1 ст.310, ст.ст.314, 315
ЦПК України, колегія суддів,

у х ва л и л
а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4
задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду
м.Суми від 12 червня 2014 року скасувати, а
провадження у даній справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і з цього часу протягом
двадцяти днів може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий -

Судді -