ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ
Справа №636/2173/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2014 року

Чугуївський міський суд Харківської
області у складі:

головуючого - судді
-Панаід І.В.,

за участі секретаря судового
засідання - Зайцевої Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Чкаловської селищної ради
Чугуївського району Харківської
області, Чугуївської районної
державної адміністрації Харківської
області, ПАТ «Агрокомбінат
«Слобожанський» та Головного
управління Держземагенства у
Харківській області про встановлення
права на земельний пай, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Чугуївського міського суду
Харківської області з позовом до
Чкаловської селищної ради
Чугуївського району Харківської
області, Чугуївської районної
державної адміністрації Харківської
області, ПАТ «Агрокомбінат
«Слобожанський» та Головного
управління Держземагенства у
Харківській області про встановлення
права на земельний пай, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просив суд визнати за ним право на
земельну частку (пай) реформованого
Відкритого сільськогосподарського
акціонерного товариства «Агрокомбінат
«Слобожанський», в розмірі 3,33 умовних
кадастрових гектари.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що він був членом ВСАТ
«Агрокомбінат «Слобожанський», тому
має право на майновий пай, однак не може
належним чином оформити своє право, так
як до книги реєстрації сертифікатів на
право на земельну частку (пай) не було
внесено його прізвище.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не
з'явився, належним чином був
повідомлений про час і місце розгляду
справи, через канцелярію суду надав
заяву про слухання справи без його
участі, позовні вимоги підтримав, та
просив суд позов задовольнити.

Представник Відповідача 1 -
Чкаловської селищної ради
Чугуївського району Харківської
області, в судове засідання не з'явився,
належним чином був повідомлений про
час і місце розгляду справи, через
канцелярію суду надав заяву, згідно
якої проти задоволення позову не
заперечував та просив проводити
розгляд справи у його відсутності.

Представник Відповідача 2 - Чугуївської
районної державної адміністрації
Харківської області, в судове
засідання не з'явився, належним чином
був повідомлений про час і місце
розгляду справи, через канцелярію суду
надав заяву, згідно якої проти
задоволення позову не заперечував та
просив проводити розгляд справи у його
відсутності.

Представник Відповідача 3 - ПАТ
«Агрокомбінат «Слобожанський», у
судове засідання не з'явився, надав до
суду заяву, згідно якої проти
задоволення позову не заперечував та
просив проводити розгляд справи у його
відсутності.

Представник Відповідача 4 - Головного
управління Держземагенства у
Харківській області, у судове
засідання не з'явився, надав до суду
заяву, згідно якої просив судове
засідання відкласти, посилаючись на
перебування представника відповідача
у відпустці.

Причини неявки представника
відповідача 4 суд не вважає поважними,
оскільки перебування представника
відповідача у відпустці не виключає
можливість представництва інтересів
юридичної особи її керівником або
іншою уповноваженою особою. Крім того,
суд враховує, що за клопотанням
представника відповідача 4 справа
двічі відкладалась розглядом для
надання даному відповідачу за його
клопотанням можливості подати
письмові заперечення на позовну заяву.
Однак, такі заперечення до суду надані
не були. Тому суд, відповідно до ст. 169
ЦПК України, вважає за можливе
розглядати справу у відсутності не
з'явившихся осіб за наявними доказами.

Дослідивши та перевіривши письмові
докази по справі, суд вважає позов
обґрунтованим і таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

22 січня 1979 року Позивач, ОСОБА_1, був
прийнятий на роботу у радгосп-комбінат
« 60-річчя Великої жовтневої
соціалістичної революції».

20.01.1992 року Радгосп-комбінат « 60-річчя
Великої жовтневої соціалістичної
революції» був перейменований на
Радгосп-комбінат «Слобожанський».

05.08.1996 року в процесі приватизації
Радгосп-комбінат «Слобожанський» був
перетворений на Відкрите
сільськогосподарське акціонерне
товариство «Агрокомбінат
«Слобожанський», до якого, як до
правонаступника, перейшли усі права та
обов'язки реформованого
Радгоспу-комбінату «Слобожанський».

10.08.1999 року Позивач звільнився з ВСАТ
«Агрокомбінат «Слобожанський» за
власним бажанням.Позивач, ОСОБА_1,
пропрацював у ВСАТ «Агрокомбінат
«Слобожанський» з 22.01.1979 року по 10.08.1999
року, що підтверджується записами в
трудовій книжці (а.с.7-13).

Як працівник агрокомбінату Позивач
став членом ВСАТ «Агрокомбінат
«Слобожанський».

Відповідно до листа наданого
Управлінням держземагенства у
Чугуївському районі Харківської
області від 07 травня 2014 року за №
29-04-721/0-14 Позивач був включений до
списку державного акту на право
колективної власності на землю ВСАТ
«Агрокомбінат «Слобожанський». До
книги реєстрації сертифікатів на право
на земельну частку (пай) не було внесено
прізвище ОСОБА_1.

Згідно даної інформації ОСОБА_1
знаходиться в списку до державного
акту на право колективної власності на
землю під № 856. (а.с.14-16).

У зв'язку з тим, що Позивач, ОСОБА_1, не
може належним чином оформити свої
майнові права, а саме на земельну
частку (пай) та отримати
правовстановлюючий документ на землю,
він змушений був звернутися до суду

На підставі Постанови Кабміну
Міністрів від 28.02.2001 року №177 «Про
врегулювання питань щодо забезпечення
захисту майнових прав селян у процесі
реформування аграрного сектору
економіки» було встановлено Порядок
визначення розмірів майнових паїв
членів колективного
сільськогосподарського підприємства
та їх документального посвідчення, п.4
якого вказує, що до списку осіб, які
мають право на майновий пай,
включаються всі члени підприємства та
особи, за якими відповідно до
законодавства зберігається право на
майновий пай, у тому числі пенсіонери
та особи, які припинили трудові
відносини з підприємством, але не
отримали при цьому належного їм
майнового паю натурою, грошима або
цінними паперами.

Відповідно до роз'яснень, які надані в
Постанові Пленуму Верховного Суду
України №7 від 16.04.2004 року «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ», згідно зі статтею 25 Земельного
кодексу України, при приватизації
земель державних та комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ, організацій земельні ділянки
передаються їх працівникам, а також
пенсіонерам з числа працівників з
визначенням кожному з них земельної
частки (паю) за рішенням органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування і кожна з цих осіб має
гарантоване право одержати безоплатно
свою земельну частку (пай), виділену в
натурі (на місцевості).

Згідно пункту 2 Указу Президента
України «Про порядок паювання земель,
переданих у колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям» №720 від 08.08.1995 року
визначено, що право на земельну частку
(пай) мають члени колективного
сільськогосподарського підприємства,
в тому числі пенсіонери, які раніше
працювали в ньому і залишаються
членами зазначеного підприємства,
відповідно до списку, що додається до
державного акту на право колективної
власності на землю. При паюванні
вартість і розміри в умовних
кадастрових гектарах земельних часток
(паїв) всіх членів підприємства є
рівними.

Відповідно до п. 3 Порядку організації
робіт та методики розподілу земельних
ділянок між власниками земельних
часток (паїв), затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 04
лютого 2004 року № 122, у разі виявлення
після розробки проекту факту не
включення одного чи кількох громадян,
які отримали сертифікати на право на
земельну частку (пай) у встановленому
законодавством порядку, спадкоємців
права на земельну частку (пай),
посвідченого сертифікатом, інших
громадян та юридичних осіб України, які
відповідно до законодавства набули
право на земельну частку (пай), до
списку власників земельних часток
(паїв), на підставі якого був складений
проект, сільська, селищна, міська рада
чи райдержадміністрація може прийняти
рішення (розпорядження) про
коригування проекту землевпорядною
організацією з метою забезпечення
громадян необхідною кількістю
земельних ділянок (на підставі
відповідного договору); надання
зазначеним громадянам земельних
ділянок із земель запасу чи резервного
фонду у розмірі відповідної земельної
частки (паю). У разі неприйняття
сільською, селищною, міською радою чи
райдержадміністрацією рішення
(розпорядження) щодо коригування
проекту або надання таких ділянок із
земель запасу чи резервного фонду
питання вирішується у судовому
порядку.

Згідно абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму
Верховного суду України №7 від 16.04.2004
року «Про практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ», член колективного
сільськогосподарського підприємства,
включений до списку, що додається до
державного акта на право колективної
власності на землю, набуває права на
земельну частку (пай) з дня видачі цього
акта. Невнесення до зазначеного вище
списку особи, яка була членом КСП на час
передачі у колективну власність землі,
не може позбавити її права на земельну
частку.

При неможливості надати такій особі
земельну частку (пай) з колективної
власності через відсутність
необхідної для цього землі остання
відповідно до пункту 7 Указу Президента
України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про
порядок паювання земель, переданих у
колективну власність
сільськогосподарським підприємствам і
організаціям" має бути надана із земель
запасу, створеного місцевою радою під
час передачі землі у колективну
власність.

Позови громадян, пов'язані з паюванням
земель (зокрема, про визнання права на
земельну частку (пай), її розмір,
незаконність відмови у видачі
сертифіката, виділення паю в натурі),
можуть бути предметом розгляду судів.
Відповідачами в таких справах є КСП,
сільськогосподарські кооперативи,
районна державна адміністрація, яка
затверджувала розмір паю, вирішувала
питання про видачу сертифіката, а також
виконавчий орган чи орган місцевого
самоврядування, що має вирішувати
питання про виділення земельної частки
(паю) в натурі, тощо.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, право приватної власності
набувається в порядку, визначеному
законом, крім того, право приватної
власності є непорушним.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного
кодексу України, захист прав громадян
здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» пай є власністю члена
підприємства, і у разі виходу з
підприємства його члени мають право на
пай натурою, грішми або цінними
паперами відповідно до розміру та
структури пайового фонду або іншій, за
згодою сторін формі.

Статтею 1 Закону України "Про порядок
виділення в натурі (на місцевості)
земельних ділянок власникам земельних
часток (паїв)" передбачено, що право на
земельну частку (пай) мають громадяни
та юридичні особи України, які
відповідно до законодавства України
набули право на земельну частку (пай).
Право особи на земельну частку (пай)
може бути встановлено в судовому
порядку.

Згідно ст.2 вищезазначеного Закону
України, до документів, що посвідчують
право на земельну частку (пай)
відносяться рішення суду про визнання
права на земельну частку (пай).

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК
України, та на підставі ст.ст. 1220, 1222,
1223, 1265, 1276 ЦК України , -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Чкаловської селищної
ради Чугуївського району Харківської
області, Чугуївської районної
державної адміністрації Харківської
області, ПАТ «Агрокомбінат
«Слобожанський» та Головного
управління Держземагенства у
Харківській області про встановлення
права на земельний пай - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право
на земельну частку (пай) реформованого
Відкритого сільськогосподарського
акціонерного товариства «Агрокомбінат
«Слобожанський», в розмірі 3,33 умовних
кадастрових гектари.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Харківської області
через Чугуївський міський суд,
протягом десяти днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя