Справа № 405/3547/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2014 року Ленінський районний
суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Кіровограді
подання державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції
Стороженко Л.І. про тимчасове обмеження
у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Ленінського
відділу державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Стороженко Л.І. в порядку ст.377-1
ЦПК України звернувся до суду з
поданням, погодженим з начальником
Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ
Донцовим О.С. про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України з
вилученням паспортного документа
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за
адресою АДРЕСА_1. до виконання
зобов'язань за зведеним виконавчим
провадженням. В обгрунтування подання
зазначив, що у Ленінському ВДВС
Кіровоградського МУЮ на примусовому
виконанні знаходиться зведене
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчих листів, виданих
Ленінським районним судом
м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Сведбанк», ПАТ
«Всеукраїнський акціонерний банк» та
КС «Простір» заборгованості за
кредитними договорами. Загальна
заборгованість по зведеному
виконавчому провадженню складає 373 977
грн. 17 коп.

З метою забезпечення повного та
своєчасного виконання вищезазначених
рішень суду та виявлення майна,
належного боржнику, державним
виконавцем направлено запити до ВДАІ
УМВС України в Кіровоградській
області, Реєстраційної служби
Кіровоградського міського управління
юстиції, ДПІ у м.Кіровограді для
перевірки майнового стану боржника.

Згідно з довідкою ДАІ за боржником
рухомого майна не зареєстровано.
Згідно з довідкою КООБТІ за боржником
зареєстровано нерухоме майно за
адресою: АДРЕСА_1, яке знаходилося в
іпотеці ПАТ «Сведбанк». Згідно з
довідкою ДПІ у боржника відкриті
рахунки в установах банків, однак кошти
на рахунках відсутні.

В процесі здійснення державним
виконавцем виконавчих дій було
описано майно за адресою АДРЕСА_1,
вартість описаного майна становить 225
425 грн. 00 коп., при цьому після
ознайомлення сторін з оцінкою,
нерухоме майно передано на реалізацію
03.12.2013 року, разом з тим, звернути
стягнення на зазначене нерухоме майно
не має можливості, оскільки за вказаною
адресою зареєстрована неповнолітня
особа.

З огляду на зазначене, державний
виконавець вважає, що боржник за
зведеним виконавчим провадженням
ОСОБА_3 ухиляється від сплати боргових
зобов'язань протягом тривалого часу, за
період з 22.02.2012 року по 14.04.2014 року
останньою не погашена заборгованість
по зведеному виконавчому провадженню.

З огляду на зазначене вище, та з
посиланням на п.18 ч.3 ст.11 Закону України
«Про виконавче провадження», ст.6
Закону України «Про порядок виїзду з
України та в'їзду в Україну громадян
України» державний виконавець просила
тимчасово обмежити у праві виїзду за
межі України з тимчасовим вилученням
паспорта громадянина України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, яка
проживає за адресою АДРЕСА_1, до
виконання зобов'язань за зведеним
виконавчим провадженням.

В судове засідання державний
виконавець не з'явився, повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду подання, в адресованій на
адресу суду заяві за вх.№15102 від 20
травня 2014 року просив розглянути
подання без його участі за наявними
матеріалами справи, подання підтримав,
просив його задовольнити.

Зваживши доводи, викладені в поданні,
перевіривши матеріали, додані до
подання, суд вважає, що в задоволенні
подання державного виконавця
Ленінського відділу державної
виконавчої служби Кіровоградського
міського управління юстиції
Стороженко Л.І. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України з тимчасовим вилученням
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон ОСОБА_3 слід відмовити,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишити територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенція), який гарантує деякі права і
свободи, не передбачені в Конвенції та
у Першому протоколі до неї, кожен є
вільним залишати будь-яку країну,
включно зі своєю власною. На здійснення
цих прав не може бути встановлено
жодних обмежень, крім тих, що
передбачені законом і є необхідними в
демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права
передбачено, що кожна людина має право
покидати будь-яку країну, включаючи
свою власну. Згадані вище права не
можуть бути об'єктом ніяких обмежень,
крім тих, які передбачено законом, які є
необхідними для охорони державної
безпеки, громадського порядку, здоров'я
чи моральності населення або прав і
свобод інших і є сумісними з іншими
правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені
правовідносини регулюються ст. 313
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої фізична особа має право на
свободу пересування. Фізична особа, яка
досягла шістнадцяти років, має право на
вільний самостійний виїзд за межі
України. Фізична особа може бути
обмежена у здійсненні права на
пересування лише у випадках,
встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до
особистих немайнових прав фізичної
особи (кн. друга ЦК), а саме - до
особистих немайнових прав, що
забезпечують природне існування
фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК
України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК
України особисті немайнові права тісно
пов'язані з фізичною особою. Фізична
особа не може відмовитись від
особистих немайнових прав, а також не
може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України, порядок вирішення
спорів у цій сфері регулюється Законом
від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України".

Положеннями ст. 6 цього Закону
встановлено, що громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, або громадянинові
України, який має паспорт, може бути
тимчасово відмовлено у виїзді за
кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні,
договірні чи інші невиконані
зобов'язання до виконання зобов'язань
або розв'язання спору за погодженням
сторін у передбачених законом
випадках, або забезпечення зобов'язань
заставою, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання
зобов'язань, покладених на нього
судовим рішенням - до виконання
зобов'язань (п. 5).

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право у
разі ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, звертатися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду боржника - фізичної особи
або керівника боржника - юридичної
особи за межі України - до виконання
зобов'язання за рішенням.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України,
питання про тимчасове обмеження
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи у праві
виїзду за межі України при виконанні
судових рішень та рішень інших органів
(посадових осіб) вирішується судом за
місцезнаходженням органу державної
виконавчої служби за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби. Суд негайно
розглядає подання, зазначене в частині
першій цієї статті, без виклику чи
повідомлення сторін та інших
заінтересованих осіб за участю
державного виконавця.

Зміст і форма подання державного
виконавця нормативно врегульовані в
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, що набрала чинності з
17 квітня 2012 р. та затверджена наказом
Міністерства юстиції України від 2
квітня 2012 р. № 512/5. Зокрема, в розділі XI
"Обмеження у праві виїзду за межі
України та заборона в'їзду в Україну",
передбачено, що подання повинно
містити підтвердження факту ухилення
боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Із матеріалів, доданих державним
виконавцем до подання, судом
встановлено, що на примусовому
виконанні у Ленінському ВДВС
Кіровоградського МУЮ знаходиться
зведене виконавче провадження з
примусового виконання виконавчих
листів, виданих Ленінським районним
судом м.Кіровограда, про стягнення з
ОСОБА_3 на користь установ банку та
кредитної спілки заборгованості за
кредитними договорами.

Зокрема, постановами державного
виконавця Ленінського ВДВС
Кіровоградського МУЮ від 22.02.2012 року,
від 05.04.2012 року, від 24.04.2012 року, від
31.07.2013 року, від 20.12.2013 року, від 21.02.2014
року відповідно, відкрито виконавче
провадження з примусового виконання:
виконавчого листа №2-537/2011, виданого
22.03.2012 року Ленінським районним судом
м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»
заборгованості за кредитним договором
в розмірі 29 049 грн. 20 коп. та судові
витрати по справі в сумі 410, 49 грн.;
виконавчого листа №2-1669/11, виданого
06.02.2012 року Ленінським районним судом
м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 на
користь ПАТ «Сведбанк» заборгованості
за кредитним договором в розмірі 230 120
грн. 81 коп. та судові витрати по справі в
сумі 1 820, 00 грн.; виконавчого листа
№1111/9018/12, 2/1111/2160/12/11, виданого 10.04.2013 року
Ленінським районним судом
м.Кіровограда про стягнення з ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 солідарно на користь КС
«Простір» заборгованості за кредитним
договором в розмірі 3 757 грн. 72 коп.;
виконавчого листа №405/7126/13-ц, 2/405/1435,
виданого 09.12.2013 року Ленінським
районним судом м.Кіровограда про
стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно
на користь КС «Простір» заборгованості
за кредитним договором №-08186 від 28.08.2008
року в розмірі 39 388 грн. 31 коп.;
виконавчого листа №405/7126/13-ц, 2/405/1435,
виданого 09.12.2013 року Ленінським
районним судом м.Кіровограда про
стягнення з ОСОБА_3 на користь КС
«Простір» заборгованості за кредитним
договором №-082265 від 28.08.2008 року в
розмірі 68 518 грн. 81 коп.

Крім того, 22 лютого 2012 року державним
виконавцем винесена постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Як на підставу для задоволення подання
державний виконавець зазначив, що
боржник за зведеним виконавчим
провадженням ОСОБА_3 ухиляється від
виконання своїх зобов'язань за
рішенням суду, оскільки протягом
тривалого періоду останньою не вчинено
дій, спрямованих на виконання рішень
судів, та погашення заборгованості на
користь стягувачів.

Разом з тим, суд вважає, що державним
виконавцем не надано достатніх доказів
на підтвердження умисного ухилення
особи (боржника) від виконання судового
рішення. Зазначені в поданні
державного виконавця дані щодо
направлення відповідних запитів про
доходи та належне майно боржнику до
відповідних реєстраційних органів,
винесення державним виконавцем
постанов про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
виконавчих листів, поданих
стягувачами, а також повідомлення про
відкриття виконавчого провадження та
накладення арешту на майно боржника,
об'єктивно не можуть свідчити про таке
ухилення боржника від виконання своїх
зобов'язань.

Поняття "ухилення від виконання
зобов'язань, покладених на боржника
рішенням" варто розуміти як будь-які
свідомі діяння (дії або бездіяльність)
боржника, спрямовані на невиконання
відповідного обов'язку у виконавчому
провадженні, коли виконати цей
обов'язок у нього є всі реальні
можливості (наприклад, наявність майна,
грошових коштів тощо) і цьому не
заважають будь-які незалежні від нього
об'єктивні обставини (непереборної
сили, події тощо).

Законом передбачено юридичні санкції у
вигляді тимчасового обмеження у праві
виїзду не за наявність факту
невиконання зобов'язань, а за ухилення
від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням
факт ухилення боржника від виконання
зобов'язань, покладених на нього
рішенням, повинен вже відбутися і бути
об'єктивно наявним та вбачатися з
матеріалів виконавчого провадження.

З огляду на викладене вище, суд вважає,
що державним виконавцем в поданні не
мотивовано та належними доказами не
підтверджено фактів ухилення боржника
від виконання зобов'язань, покладених
на нього рішенням, більш того, в
матеріалах, доданих державним
виконавцем до подання, відсутні
будь-які пояснення боржника за
виконавчим провадженням ОСОБА_3 щодо
невиконання зобов'язань, як відсутні і
докази, які б надавали суду підстави
вважати, що боржник за виконавчим
провадженням має реальну можливість
виконати покладені на неї за судовими
рішеннями зобов'язання, однак свідомо
ухиляється від їх виконання, а так само
не обгрунтовано в поданні і ухилення
боржника від виконання зобов'язання, на
підставі чого суд приходить до
висновку про відмову у задоволенні
подання у зв'язку з його
необґрунтованістю та безпідставністю.

Окремо судом відзначається, що ст. 377-1
ЦПК України передбачає обмеження у
праві виїзду взагалі, а не способи
обмеження (з вилученням паспортного
документу чи без такого), при цьому на
суд покладено функцію вирішення
питання про обмеження виїзду, а право
вибору способу виконання такого
обмеження належить органу, до
компетенції якого входить питання
забезпечення виїзду з України.

Відповідно до ст.33 Конституції України,
ч.3 ст.269, ст.313 ЦК України, Закону України
«Про порядок виїзду з України і в»їзду
в Україну громадян України», керуючись
ст.377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного
виконавця Ленінського відділу
державної виконавчої служби
Кіровоградського міського управління
юстиції Стороженко Л.І. про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України з тимчасовим вилученням
паспорта громадянина України ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, яка
проживає за адресою АДРЕСА_1, до
виконання зобов'язань за зведеним
виконавчим провадженням, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Кіровоградської області через
Ленінський районний суд м. Кіровограда
шляхом подачі протягом п'яти днів з дня
її проголошення апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л. А. Іванова