У Х В А Л А

Іменем України

16 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних
справах апеляційного суду
Закарпатської області в складі суддів:
Чужі Ю.Г. (головуючий), Боднар О.В.,
Кеміня М.П. при секретарі Марчишаку Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення
Свалявського районного суду від 11
червня 2014 року по справі за позовом ТОВ
«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4,
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року ТОВ «Кредитні
ініціативи» (далі - Товариство)
звернулося в суд з даним позовом
посилаючись на те, що 01.08.2007 року між ЗАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк», яке в
подальшому було перейменоване в ПАТ
(далі - Банк) та ОСОБА_4 був укладений
кредитний договір № 1175.

Згідно умов цього договору Банк надав
позичальнику кредит у розмірі 22073
доларів США на придбання автомобіля, а
позичальник зобов'язалася сплатити
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 9,5% річних та
повернути кошти до 31.07.2014 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за цим кредитним договором між Банком
та ОСОБА_3 01.08.2007 року було укладено
договір поруки.

Банк відступив права вимоги ТОВ
«Кредитні ініціативи» за відповідним
договором від 17.12.2012 року, зокрема щодо
кредитного договору № 1175 від 01.08.2007
року, укладеного з ОСОБА_4

Взяті на себе зобов'язання позичальник
належним чином не виконував і станом на
31.07.2013 року у нього виникла
заборгованість в розмірі 139 687,35 грн. з
яких: заборгованість за кредитом 123 070,14
грн.; заборгованість за відсотками - 11
754,54 грн.; штрафні санкції - 4 862,70 грн.

Посилаючись на дані обставини, позивач
просив стягнути з відповідачів
солідарно на його користь
заборгованість за кредитним договором
в розмірі 139 687,35 грн. та судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду
від 11.06.2014 року позов задоволено.

В обґрунтування апеляційної скарги
ОСОБА_3 посилається на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неправильне застосування судом норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, в зв'язку з чим
ставить питання про скасування рішення
місцевого суду та ухвалення нового
рішення про відмову в задоволенні
позову.

В порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України справа
розглянута у відсутності відповідачів,
які належним чином повідомлені про час
і місце розгляду справи, а повідомлення
апелянта ОСОБА_3 про причини неявки в
судове засідання колегією визнані не
поважними.

Заслухавши представника позивача,
дослідивши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку апеляційний суд керуючись
принципом диспозитивності, відповідно
до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та
роз'яснень Верховного Суду України
викладених в постанові Пленуму
Верховного Суду України від 24.10.2008 року
№ 12 «Про судову практику розгляду
цивільних справ в апеляційному
порядку», перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції не роблячи висновків
щодо неоскарженої частини судового
рішення.

Оскільки рішення суду відповідач
ОСОБА_4 не оскаржила, апеляційний суд
перевіряє законність рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної
скарги ОСОБА_3 в частині солідарного
стягнення з неї заборгованості за
кредитним договором.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами, то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів.

Матеріалами справи встановлено, що
01.08.2007 року між Банком та ОСОБА_4 був
укладений кредитний договір № 1175.

Згідно умов цього договору Банк надав
позичальнику кредит у розмірі 22073
доларів США на придбання автомобіля, а
позичальник зобов'язалася сплатити
Банку відсотки за користування
кредитом у розмірі 9,5% річних та
повернути кошти до 31.07.2014 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань
за цим кредитним договором між Банком
та ОСОБА_3 01.08.2007 року було укладено
договір поруки.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим
заходом майнового характеру,
спрямованим на забезпечення виконання
основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя
визначається як умовами договору
поруки, так і умовами основного
договору, яким визначено обсяг
зобов'язань боржника, забезпечення
виконання яких здійснює поручитель (ч.
ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Встановлено, що Банк відступив право
вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за
відповідним договором від 17.12.2012 року,
зокрема, і щодо кредитного договору №
1175 від 01.08.2007 року, укладеного з ОСОБА_4

В силу п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Також встановлено, що взяті на себе
зобов'язання позичальник належним
чином не виконував і станом на 31.07.2013
року у нього виникла заборгованість
перед позивачем в розмірі 139 687,35 грн. з
яких: заборгованість за кредитом 123 070,14
грн.; заборгованість за відсотками - 11
754,54 грн.; штрафні санкції - 4 862,70 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60
ЦПК України цивільне судочинство
здійснюється на засадах змагальності
сторін. Суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданих відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

В порушення вимог процесуального
законодавства заперечення апелянта
проти позову та суми заборгованості є
голослівними і належними доказами не
підтверджені.

За таких обставин висновок суду першої
інстанції щодо обов'язку ОСОБА_3, як
поручителя боржника, солідарно
відповідати перед кредитором є
правильним.

Суд вірно встановив фактичні обставини
справи, правильно застосував
матеріальний закон, дотримався
процедури розгляду справи та вирішив
спір у відповідності з чинним
законодавством.

Рішення суду в частині вирішення вимог
щодо ОСОБА_3 є законним та
обґрунтованим і підстав для його зміни
чи скасування немає. Доводи апеляції
висновків суду не спростовують, а тому
до уваги взяті бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Свалявського районного суду
від 11 червня 2014 року в частині
вирішення вимог щодо ОСОБА_3 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, однак
протягом двадцяти днів може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ.

Судді: