АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/1649/2014р.
Головуючий в І інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2014 року липня місяця 11 дня колегія
суддів судової палати в цивільних
справах апеляційного суду Херсонської
області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І.,
Слюсаренко О.В.

при секретарі: Герасименко І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Херсоні
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 на рішення Комсомольського
районного суду м. Херсона від 18
листопада 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя
особа ОСОБА_9 про усунення перешкод у
користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2012 року позивачка звернулася
до суду з позовом, в якому вказала, що на
підставі договору дарування від 03.11.1995
року вона є власником 7/10 часток
житлового будинку з господарськими
будівлями за адресою: АДРЕСА_1, які
знаходяться на земельній ділянці
площею 300 кв. м. Відповідачі є
співвласниками будинку за №99/19 за тією
ж адресою та землекористувачами
земельної ділянки площею 1 469,6 кв. м, яка
межує з її земельною ділянкою. Під час
виготовлення нової технічної
документації на будинок їй стало
відомо, що площа земельної ділянки,
якою вона фактично користується
становить 244 кв. м, що є меншою від площі
земельної ділянки, яка виділялась
згідно з рішенням виконавчого комітету
Херсонської міської ради від 6 січня 1951
року № 8 та визначенням меж між
земельними ділянками за рішенням
виконавчого комітету Херсонської
міської ради від 17 грудня 1953 року № 1344.
Посилаючись на вказані обставини
позивач просила суд зобов'язати
відповідачів не чинити їй перешкод в
користуванні земельною ділянкою,
відновити і встановити тверду межу між
земельними ділянками.

Ухвалою Комсомольського районного
суду м. Херсона від 22 липня 2013 року до
участі в справі залучено ОСОБА_8, яка є
правонаступником ОСОБА_5, померлого
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 листопада 2013 року
позов задоволено. Відновлено межі
земельної ділянки позивача відносно
земельної ділянки, що перебуває у
користуванні відповідачів, згідно
другого варіанту судової будівельно -
технічної експертизи №14/2013 від 11.06.2013
року.

Не погоджуючись із рішенням суду,
ОСОБА_1, подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення суду скасувати
та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли
на адресу апеляційного суду, ОСОБА_2
просить апеляційну скаргу відхилити як
необґрунтовану.

Заслухавши доповідача, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах, визначених ст.303 ЦПК
України, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка відповідно до договору
дарування від 03.11.1995 року є власником 7/10
частин домоволодіння за адресою
АДРЕСА_1, яке розташовано на земельній
ділянці розміром 300 кв.м. (т.1 а.с.6-7)
Відповідачі є співвласниками
домоволодіння, що розташоване по
АДРЕСА_2, на земельній ділянці площею
1469,6 кв.м. (а.с.16). Згідно рішень виконкому
міської Ради депутатів трудящих від
06.01.1951 р. № 8 та від 17.12.1953 року № 1344
(а.с.14-15), у користування співвласників
домоволодіння, що розташоване за
адресою АДРЕСА_1 виділено земельну
ділянку площею 304 кв.м. Згідно рішення
орану місцевого самоврядування № 1344
від 17.12.1953 року, користуванні за
домоволодінням належним відповідачам
по справі виділена земельна ділянка
площею 146,9 кв.м. Згідно висновку судової
будівельно-технічної експертизи,
існуючі межі фактичного
землекористування ділянкою за адресою
АДРЕСА_1 не відповідають межам,
визначеним рішенням Херсонського
міськвиконкому, а саме площа земельної
ділянки є меншою по фасадній межі на 4,1
кв.м., по задній межі на 4,6 кв.м., та
більшою по лівій межі на 1,76 кв.м. та по
правій межі на 1,4 кв.м. (а.с.82-84).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив із того,
що позивачка разом з іншими
співвласниками житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1, має рівні права щодо
користування земельною ділянкою за
цією ж адресою, однак через існуючий
порядок користування, визначений
межовим парканом, що розділяє земельні
ділянки 97/21 та 99/19, вона позбавлена
можливості користуватися земельною
ділянкою площею 77,43 кв. м.

Проте, з таким висновком суду не можна
погодитися з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, надавши
докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60
ЦПК України.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його права
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Статтею 106 ЗК України визначено, що
власник земельної ділянки має право
вимагати від власника сусідньої
земельної ділянки сприяння
встановленню твердих меж, а також
відновленню межових знаків у випадках,
коли вони зникли, перемістились або
стали невиразними.

Відповідно до ст. 107 ЗК України основою
для відновлення меж є дані
земельно-кадастрової документації, яка
відповідно до ст. 193 ЗК України містить
сукупність відомостей і документів про
місце розташування та правовий режим
земельних ділянок, їх оцінку,
класифікацію земель, кількісну та
якісну характеристику, розподіл серед
власників землі та землекористувачів.

У матеріалах справи відсутні будь-які
дані про те, що на земельні ділянки, які
перебувають у користуванні сторін у
справі виготовлялася
земельно-кадастрова документація. Під
час апеляційного розгляду справи було
встановлено про відсутність будь-яких
даних про реалізацію рішень
виконавчого комітету Херсонської
міської ради від 06.01.1951 року №8 та від
17.12.1953 року №1344 в частині визначення
меж між спірними земельними ділянками.
Експерт у своєму висновку також
зазначає про відсутність у наданих
йому матеріалах відомостей про те, чи
існувала раніше розподільча межа між
спірними земельними ділянками (а.с.83
п.3). Враховуючи те, що в своїх позовних
вимогах позивачка ставить питання про
захист прав землекористувача, хоча по
суті мова йде про відновлення межі між
земельними ділянками, які знаходяться
в користуванні сторін, колегія суддів
приходить до висновку, що за
відсутності земельно-кадастрової
документації на спірні земельні
ділянки, даний спір повинен
вирішуватися відповідною
землевпорядною організацією,
відповідно до діючого земельного
законодавства України.

З урахуванням наведеного, оскаржуване
рішення суду відповідно до приписів ст.
309 ЦПК України підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про відмову
в задоволенні позову, оскільки
позивачкою не надано доказів порушення
її права землекористувача з боку
відповідачів.

Керуючись ст.ст.106, 107, 152, 193 ЗК України,
ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного
суду м. Херсона від 18 листопада 2013 року
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким в задоволені позовних вимог
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає чинності після
проголошення та може бути оскаржене
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду з розгляду
цивільних і кримінальних справ у
касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: