АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И[1]

30 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк», в
інтересах якого діє Шуліка
АлінаВолодимирівна,

на рішення Дніпровського районного
суду м. Києва від 15 квітня 2014 року

у цивільній справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк» до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство Комерційний Банк
«Приватбанк» (далі -ПАТ КБ
«Приватбанк», Банк) звернувся до
Дніпровського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості у розмірі 27700 грн.
37 коп. за Договором про надання
банківських послуг по відкриттю та
обслуговуванню карткового рахунку

Рішенням Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 квітня 2014 року в
задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням суду, позивач через свого
представника ШулікуА.В. звернувся до
суду з апеляційною скаргою, в якій
зазначив, що рішення суду є незаконним
та необґрунтованим, ухвалене з
неправильним застосуванням норм
матеріального права та порушенням норм
процесуального права, без повного
з'ясування обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та
належної оцінки доказів.

В обґрунтування апеляційних вимог
вказував на те, що при ухваленні
рішення судом невірно застосовано
встановлену законом позовну давність
до правовідносин, що склалися між
сторони з приводу відкриття та
обслуговування карткового рахунку.
Зазначав про те, що закінчення строку
дії договору не звільняє сторін від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце під час дії договору.

Також як на підставу скасування
рішення, вказав на те, що ухвалюючи
рішення суд першої інстанції не надав
належної оцінки тій обставині що
відповідно до п. 9.12 Умов та правил
надання банківських послуг договір діє
12 місяців з моменту його підписання, а у
випадку, якщо жодна з сторін не
проінформує іншу сторону про
припинення дії договору, він
автоматично лонгується на той же
термін.

Посилаючись на те, що рішення не
відповідає вимогам щодо його
законності та обґрунтованості, просив
скасувати рішення Дніпровського
районного суду м. Києва від 15 квітня 2014
року та ухвалити нове, яким позов
задовольнити.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» -
Вінник А.М. в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав та просив
задовольнити, з підстав наведених в
ній.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
відповідача.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 07
березня 2006 року ОСОБА_3 звернувся до
Закритого акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк», яке
змінило назву на ПАТ КБ «Приватбанк»,
із заявою про відкриття та
обслуговування карткового рахунку, у
відповідності до якої Банком видано
гривневу картку Visa Event Credit з типом
кредитного ліміту фінансовий
фіксований на суму 4000 грн., з процентною
ставкою 4% в місяць із розрахунку
кількості днів у році. Строк дії
кредитного ліміту відповідає строку
дії картки. Погашення заборгованості
по кредитному ліміту здійснюється як
шляхом внесення коштів на картку
клієнтом, так і списанням Банком коштів
з дебетової картки (а.с. 7 на звороті).

Заява разом з Умовами надання
банківських послуг, Правилами
користування платіжною карткою
складає між Банком та ОСОБА_3 договір
про надання банківських послуг.

Судом встановлено, що Банк свої
зобов'язання за кредитним договором
виконав у повному обсязі.

ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язань за
кредитним договором належним чином не
виконував, у зв'язку з чим у нього
виникла заборгованість за кредитом та
по процентам за користування кредитом.

Відповідно до п. 8.6. Умов та правил
надання банківських послуг при
порушенні позичальником строків
платежів по будь-якому з грошових
зобов'язань, передбачених Договором
більш ніж на 120 днів, позичальник
зобов'язаний сплатити Банку штраф у
розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з положень
статті 257 ЦК України та дійшов висновку,
що позивач звернувся до суду з позовом
поза мажами загального строку позовної
давності.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду та вважає його
правильним, враховуючи наступне.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 261 ЦК України
за зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг строку позовної
давності починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 ЦК України зі
спливом позовної давності до основної
вимоги вважається, що позовна давність
спливла і додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Пунктом 3.1.1. Правил користування
платіжною карткою (далі - Правила) строк
дії картки вказаний на лицьовій
стороні картки (місяць і рік). Картка
дійсна до останнього календарного дня
вказаного місяця.

Після закінчення строку дії відповідна
картка продовжується Банком на
відповідний строк (шляхом надання
клієнту картки з новим строком дії),
якщо раніше (до початку місяця строку
дії) не надійшло письмової заяви
держателя про закриття карткового
рахунку, а також за умови наявності
грошових коштів на картковому рахунку
для оплати послуг по виконанню
розрахункових операцій по картковому
рахунку (в передостанній день місяця
закінчення строку дії) і при дотриманні
інших умов продовження, передбачених
Договором (п. 3.1.3. Правил)

Згідно п. 3.1.4. Правил строк дії карток
миттєвого випуску продовженню не
підлягає.

Пунктом 5.4. Правил користування
платіжною карткою визначено, що строк
погашення кредиту у повному обсязі
здійснюється не пізніше останнього дня
місяця, вказаного на платіжній картці.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами у справі,
строк дії картки закінчився у березні
2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що з
позовом до суду ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся у жовтні 2013 року та просив
суд ухвалити рішення, яким стягнути з
ОСОБА_3 заборгованість за кредитом у
повному обсязі.

Відповідно до правил користування
платіжною карткою, які є складовою
кредитного договору, картка діє в межах
визначеного нею строку. За таким
договором, що визначає щомісячні
платежі погашення кредиту та кінцевий
строк повного погашення кредиту
перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК
України) щодо щомісячних платежів
починається після несплати чергового
платежу, а щодо повернення кредиту у
повному обсязі зі спливом останнього
дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України),
а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція висловлена
у постанові Верховного Суду України
від 19 березня 2014 року по цивільній
справі № 6-14цс14 за позовом Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «ПриватБанк» до Банк0 про
стягнення заборгованості, яка у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК
України є обов'язковою для всіх судів
України.

За наведених обставин, доводи
апеляційної скарги, що строк дії
кредитного договору пролонгувався з
кожним роком і діяв до 2013 року, у зв'язку
з чим ОСОБА_1 звернувся до суду в межах
строку позовної давності є
необґрунтованими, а тому на увагу
судової колегії не заслуговують.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі
зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові
(ч. 4 ст. 267 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 27
березня 2014 року ОСОБА_3 до винесення
судом рішення подав заяву про
застосування строку позовної давності.

Ураховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції,
встановивши дані правовідносини, повно
та всебічно дослідивши обставини
справи та застосувавши відповідні
норми матеріального права, дійшов
вірного висновку про відмову в
задоволенні позову у зв'язку з
пропуском позивачем строку позовної
давності звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що
закінчення строку дії договору не
звільняє сторін від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору є безпідставними.

Судова колегія також не приймає до
уваги доводи апеляційної скарги, що суд
першої інстанції у своєму рішенні не
надав належної оцінки доказам, наявним
в матеріалах справи, оскільки
відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що ухвалюючи
рішення суд першої інстанції повно
з'ясував обставини справи та дав
належну оцінку всім доказам, наданим
сторонами згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК
України, а в рішенні навів переконливі
доводи на обґрунтування своїх
висновків.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
допущено порушення норм матеріального
чи процесуального права, які призвели
або могли призвести до неправильного
вирішення спору.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
апеляційної скарги та залишити рішення
суду першої інстанції без змін як таке,
що є законним, обґрунтованим та
справедливим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325,
327 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк», в інтересах якого
діє Шуліка АлінаВолодимирівна, -
відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 15 квітня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 755/5267/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9622/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.