АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6598/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Зосименко С.Г. Доповідач -
Черненкова Л.А. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 10 квітня
2014 року по справі за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до публічного
акціонерного товариства «Акцент-Банк»,
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором, -

В С Т А Н
О В И Л А:

16 січня 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до суду із зазначеним
позовом, за яким просив суд з
урахуванням уточнень позову стягнути з
ОСОБА_2 на користь позивача
заборгованість за кредитним договором
№ CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року у розмірі 59
916,94 грн., стягнути солідарно з
відповідачів суму у розмірі 10 000 грн.,
стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача
витрати на юридичну допомогу у розмірі
3200 грн. та судові витрати. В
обґрунтування своїх позовних вимог в
уточненій позовній заяві позивач
посилався на те, що 31.01.2007 року між ним
та ОСОБА_2 було укладено кредитний
договір № CNXRFB04230021, згідно якого
останній отримав кредит у розмірі 4 367
грн., зі сплатою відсотків за
користування кредитними коштами у
розмірі 5,04 % на рік з кінцевим терміном
повернення 31.07.2008 року. Вимоги до
відповідача, що випливають із
вказаного кредитного договору, були
забезпечені шляхом укладання з
відповідачем ПАТ «А-Банк» договору
поруки. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язання
за кредитним договором належним чином
не виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість станом на 29.12.2012 року у
розмірі 69 916,94 грн., яка складається з: 4
367 грн. - заборгованість за кредитом, 17
959,90 грн. - заборгованість по процентам
за користування кредитом, 2 358,18 грн. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом, 41 426,29 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором.

Справа розглядалась судом
неодноразово.

Рішенням Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 10 квітня
2014 року ухвалено: у задоволенні
позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» -
відмовити.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ
«ПриватБанк» просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити їх позовні вимоги в
повному обсязі, судові витрати
покласти на відповідача, посилаючись
на те, що рішення суду незаконне,
необґрунтоване, та таке, що винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, за недоведеністю
обставин, що мають значення та
невідповідності висновків суду
обставинам справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь
судді, пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
вважає за необхідне її відхилити з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням вимог
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення суду з одних
лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до укладеного договору №
CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року ОСОБА_2 отримав у
позивача кредит у розмірі 4367 грн., зі
сплатою відсотків за користування
кредитними коштами у розмірі 5,04 % на рік
з кінцевим терміном повернення 31.07.2008
року. В забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором між
позивачем та відповідачем ПАТ
«Акцент-Банк» був укладений договір
поруки № 167 від 20.10.2010 року. Позивачем
заявлено, що відповідач ОСОБА_2
зобов'язання за кредитним договором
належним чином не виконав, у зв'язку з
чим виникла заборгованість станом на
29.12.2012 року у розмірі 69 916,94 грн., яка
складається з: 4367 грн. - заборгованість
за кредитом, 17959,90 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
2358,18 грн. - заборгованість по комісії за
користування кредитом, 41426,29 грн. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором. Рішенням
Прилуцького міськрайонного суду від
09.04.2008 року було стягнуто з ОСОБА_2
заборгованість за кредитним договором
№ CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року у розмірі 8760,32
грн., з яких 4367 грн. - заборгованість по
кредиту, 2243,76 грн. - заборгованість по
процентам, 1703,13 грн. - заборгованість по
комісії, 446, 43 грн. - заборгованість з
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором та судові
витрати.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, міськрайонний суд виходив з
того, що строк дії кредитного договору
№ CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року закінчився
31.07.2008 року, позовна давність за даним
договором сплинула 01.08.2011 року. Під час
дії кредитного договору будь-яка
сплата по кредитному договору №
CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року ОСОБА_2 не
здійснювалась, тому переривання строку
позовної давності не було. Суд не може
прийняти до уваги надані позивачем
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), оскільки дана копія Умов є
ти документом, який діє на даний час в
ПАТ КБ «Приватбанк», а не на час
укладання договору. Умови надання
споживчого кредиту фізичним
(«Розстрочка») («Стандарт») в редакції,
яка діяла на час укладання кредитного
договору № CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року,
позивачем надавалися при розгляді
справи за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк»
до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
у Прилуцькому міськрайонному суді.
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), в редакції, яка діяла на
час укладання кредитного договору і в
редакції, яка діє на даний час, суттєво
відрізняються один від одного, в тому
числі обсягом відповідальності сторін,
розміром пені, штрафних санкцій,
строком позовної давності, визначенням
підсудності. Представник позивача у
судовому засіданні не пояснила суду
чому позивачем надано саме примірник
Умови надання споживчого кредиту
фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), які діють на теперішній
час.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до вимог ст.ст.526,530 ЦК
України, - зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений термін.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судова колегія вважає правильним
висновок суду щодо пропуску позивачем
строку позовної давності за заявленими
позовними вимогами.

У відповідності до ст. 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

У відповідності до ст. 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Судова колегія встановила, що спірні
правовідносини виникли між сторонами
щодо неповернення відповідачем
отриманих кредитних коштів.

Судова колегія встановила, що згідно
договору про надання банківських
послуг № CNXRFB04230021 від 31.01.2007 року за
програмою кредитування «Товари у
розстрочку», ОСОБА_2 отримав у позивача
кредит у розмірі 4 367 грн. зі сплатою
відсотків за користування кредитними
коштами у розмірі 5,04 % на рік з кінцевим
терміном повернення 31.07.2008 року.

Відповідно до умов укладеного
кредитно-заставного договору вказаний
договір складається із заяви
позичальника, Умов надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), Тарифами, з чим погодився
позичальник, поставивши свій підпис на
заяві позичальника (а.с.8).

Строк позовної давності сторонами
договору не був обумовлений, як це
зазначено у ст. 259 ЦК України, тому до
спірних правовідносин застосовується
загальна позовна давність тривалістю у
три роки.

Ці обставини підтверджені матеріалами
справи Прилуцького міськрайонного
суду Чернігівської області за рішенням
якого від 09 квітня 2008 року та яке
набрало законної сили 13 травня 2008 року
було задоволено позов ПАТ КБ
«ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за цим же кредитним
договором, який розглядається по даній
справі. Однак сторони підтвердили суду,
що вказане рішення суду не
виконувалось. Так в цій справі, ПАТ КБ
«ПриватБанк» у своїй позовній заяві не
зазначав про те, що сторонами договору
обумовлений збільшений строк позовної
давності та надав суду заяву
позичальника, Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт»), де не передбачено, що
строк позовної давності сторонами
договору був обумовлений, як це
зазначено у ст. 259 ЦК України (а.с.38-42).

Таким чином, судом першої інстанції
правильно встановлено, що надані
позивачем Умови надання споживчого
кредиту фізичним особам («Розстрочка»)
(«Стандарт») в даній справі не можна
прийняти до уваги, оскільки дана копія
Умов є ти документом, який діє на даний
час в ПАТ КБ «Приватбанк», а не на час
укладання договору.

Згідно статті 261 ЦК України ч.5 - за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання. Якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Відповідно до вимог статті 266 ЦК
України, - зі спливом позовної давності
до основної вимоги вважається, що
позовна давність спливла і до
додаткової вимоги (стягнення
неустойки, накладення стягнення на
заставлене майно тощо).

Відповідно до статті 267 ЦК України ч.4 -
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що відповідач ОСОБА_2
заборгованість за зазначеним
договором не сплачував.

Таким чином, позов було пред'явлено 16
січня 2013 року після спливу строку
позовної давності 01.08.2011 року (31.07.2008
року строк закінчення виконання
договору + 3 роки загальний строк
позовної давності).

Позивач - банк не заявив суду щодо
поновлення строку позовної давності. З
матеріалів справи не вбачається
підстав для визнання пропуску строку
банком з поважних причин. Позивач - банк
продовжував щомісячно нараховувати
проценти та штрафні санкції за
прострочення зобов'язання по
поверненню кредитних коштів після
припинення відповідачем здійснення
операцій по кредитній картці, що
свідчить про обізнаність позивача про
порушення свого права.

Відповідач у заяві до суду першої
інстанції просив застосувати до
спірних правовідносин сплив позовної
давності і за цих підстав відмовити у
задоволенні позову (а.с.55-56).

Позовні вимоги до поручителя ПАТ
«А-Банк» з яким позивач уклав договір
поруки № 167 від 20.10.2010 року з
відповідальністю у розмірі 10 000
грн.(а.с.5,6), тобто більше чим за два роки
після закінчення строку виконання
кредитного договору - 31.07.2008 року та
пред'явлені після спливу строку
позовної давності за кредитним
договором та з порушенням вимог ст. 559
ЦК України - є безпідставними.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до статті 554 ЦК України у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки. У разі, якщо такий строк не
встановлено, порука припиняється, якщо
кредитор протягом шести місяців від
дня настання строку виконання
основного зобов'язання не пред'явить
вимоги до поручителя. Якщо строк
основного зобов'язання не встановлений
або встановлений моментом пред'явлення
вимоги, порука припиняється, якщо
кредитор не пред'явить позову до
поручителя протягом одного року від
дня укладення договору поруки.

При цьому сама по собі умова договору
про дію поруки до повного виконання
позичальником зобов'язання перед
кредитодавцем або до повного виконання
поручителем взятих на себе зобов'язань
не може розглядатися як доказ
установлення строку дії поруки,
оскільки це не відповідає вимогам
статті 252 ЦК України, згідно з якою
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

З огляду на вказані вимоги закону
відповідальність поручителя не може
бути застосована за встановленими
обставинами справи, оскільки
зазначений договір поруки є
припиненим.

Доводи апелянта - позивача про те, що
вони звернулись до суду в межах строку
позовної давності, зазначених в Умовах
надання споживчого кредиту фізичним
особам («Розстрочка») («Стандарт»)
терміном в п'ять років, судова колегія
вважає неспроможними, оскільки ці
обставини спростовуються доказами у
справі, оцінених судом належним чином.

Таким чином, перебіг позовної давності
починається з часу не виконання
зобов'язання відповідачем, як
правильно встановлено судом першої
інстанції, тому початок перебігу
позовної давності починається саме з
цієї дати, про що вище було зазначено, у
зв'язку з чим позивачем пропущено строк
позовної давності, що є підставою для
відмови у задоволенні позовних вимог.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія дійшла висновку про те, що
судом першої інстанції правильно
відмовлено у задоволенні позовних
вимог.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апелянта про порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія вважає
неспроможними, тому що вони
спростовуються матеріалами справи та
не є підставою для скасування
правильного по суті рішення суду.

Наведені в апеляційній скарзі доводи
зводяться до переоцінки доказів і
незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Судова колегія приходить до висновку,
що рішення суду постановлено у
відповідності з вимогами закону та не
має підстав для його скасування, і
доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, які призвели або могли призвести
до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308,
ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України,
судова колегія, -

У Х
В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного
суду м. Дніпропетровська від 10 квітня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, однак може бути
оскаржена шляхом подачі касаційної
скарги протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді