Справа № 161/8866/14-ц
Провадження № 2/161/2839/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

24 липня 2014 року Луцький міськрайонний
суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Пушкарчук
В.П.,

при секретарі Акайомовій
Т.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

04 червня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання
шлюбу, вказуючи на те, що вони
перебувають у зареєстрованому 13 серпня
1988 року відділом РАГСу Красновільської
сільської ради Маневицько району
Волинської області, актовий запис № 23,
шлюбі. Від даного шлюбу мають двох
повнолітніх дітей - синів ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач вказує, що одруження з
відповідачем виявилось не вдалим.
Причиною розлучення стали
суперечності та непорозуміння з обох
сторін. Сім'я розпалась, шлюб існує
формально. Вважає примирення в даному
випадку не доцільне. Просить шлюб
розірвати.

В судове засідання позивач подала суду
заяву, в якій позовні вимоги
підтримала з підстав викладених в
позовній заяві, просила позов
задовольнити та розгляд справи
проводити у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи. За погодженням позивача суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Розгляд справи здійснювався за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, без фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197
ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що позов
підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що від шлюбу,
зареєстрованого 13 серпня 1988 року
відділом РАГСу Красновільської
сільської ради Маневицько району
Волинської області, актовий запис № 23
(а.с. 3), сторони мають двох повнолітніх
дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що сторони тривалий час не
підтримують шлюбних відносин, не мають
спільного сімейного бюджету, не ведуть
спільно господарство, кожен з них живе
своїм окремим життям, позивач
наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про
практику застосування судами
законодавства при розгляді справ про
право на шлюб, розірвання шлюбу,
визнання його недійсним та поділ
спільного майна подружжя» встановлено,
що проголошена Конституцією України
охорона сім'ї державою полягає,
зокрема, в тому, що шлюб може бути
розірвано в судовому порядку лише за
умови, якщо встановлено, що подальше
спільне життя подружжя і збереження
шлюбу суперечитиме інтересам одного з
них чи інтересам їх дітей. Із цією метою
суди повинні уникати формалізму при
вирішенні позовів про розірвання
шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати
фактичні взаємини подружжя, дійсні
причини позову про розірвання шлюбу,
враховувати наявність малолітньої
дитини, дитини-інваліда та інші
обставини життя подружжя,
забезпечувати участь у судовому
засіданні, як правило, обох сторін,
вживати заходів до примирення
подружжя. Якщо хоча б один з них
наполягає на припиненні шлюбу, суд
вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують,
що кожен з подружжя має право припинити
шлюбні відносини. Примушування до
припинення шлюбних відносин,
примушування до їх збереження, в тому
числі примушування до статевого
зв'язку за допомогою фізичного або
психічного насильства, є порушенням
права дружини, чоловіка на свободу та
особисту недоторканність і може мати
наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер
сімейних відносин та їх об'єктивну
недоступність для оточуючих,
наполягання позивача на розірванні
шлюбу, суд приходить до висновку, що
сім'я ОСОБА_2 розпалася, а збереження
сім'ї є неможливим.

Виходячи з викладеного, давши оцінку
обставинам справи, суд приходить до
висновку, що позов слід задовольнити та
шлюб між сторонами розірвати.

На підставі ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст. 110, 111,
112 Сімейного кодексу України ,
керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК
України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між громадянкою ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою с.
Красноармійське Красноперекопського
району Кримської області, та
громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5,
уродженцем с. Ревушки Турійського
району Волинської області,
зареєстрований 13 серпня 1988 року
відділом РАГСу Красновільської
сільської ради Маневицько району
Волинської області, актовий запис № 23, -
розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуте
Луцьким міськрайонним судом за
письмовою заявою ОСОБА_2, яку може бути
подано протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Волинської області
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 (десяти) днів з дня
проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду
В.П.
Пушкарчук