Провадження 2-1468/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року
Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді -
Букіної О.М.

при секретарі - Назарчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду, в місті Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2013 року позивач звернувся до суду з
вказаним позовом та уточнивши позовні
вимоги просив стягнути з відповідача
на його користь борг у сумі 441 824,19 грн., а
також понесені судові витрати.

Посилається в позові на те, що 25.10.2010
року надав відповідачу в борг 25000,00
доларів США зі сплатою 17,6 % річних, з
терміном повернення боргу до 30 вересня
2011 року.

Позивач зазначає, що вказані вище кошти
відповідач отримав, що підтверджується
розпискою від 25.10.2010 року.

Відповідач відмовився виконувати свої
зобов'язання та кошти не повернув.

Посилаючись на вказані вище обставини
позивач просив стягнути з відповідача
суму позики в розмірі 25 000 ,00 доларів
США, 17,6% річних за період з 26.10.2010-24.03.2014
р. в розмірі 15020, 27 доларів США .

Крім того, посилаючись на вимоги ст.625
ЦК України, позивач просив стягнути з
відповідача 3% річних за період з 01.10.2010
- 24.03.2014 р.р. у розмірі 26 565,87 грн.

Враховуючи вищевикладене, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі і просив суд його задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував посилаючись на те, що
розписку від 25.10.2010 року про отримання
позики в сумі 25 000 ,00 дол. США від
позивача, відповідач не підписував та
зазначені кошти в борг не отримував.

В подальшому відповідач та його
представник в судове засідання
повторно не з»явилися, про дату та час
розгляду справи повідомлялися
належним чином.

Вислухавши думку представника
позивача, суд вважає за можливе
розглядати справу у відсутності
відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши матеріали
справи, приходить до наступного
висновку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі,
визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 статті 1047 ЦК України
встановлює, що на підтвердження
укладення договору позики та його умов
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання йому позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ота такої самої якості, що
були передані йому позикодавцем) у
строк та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно свідоцтва про зміну імені від
23.03.2012 р., ОСОБА_1 змінив прізвище на
ОСОБА_1 (а.с.6).

Судом встановлено, що 25.10.2010 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір позики відповідно до
якого позивач надав відповідачу в борг
25000,00 доларів США, зі сплатою 17,6 % річних,
з терміном повернення до 30 вересня 2011
року, що підтверджується борговою
розпискою від 25.10.2010 року, копія
розписки знаходиться в матеріалах
цивільної справи (а.с.5).

Так, відповідно до ст. 545 ЦК України
прийнявши виконання зобов'язання,
кредитор повинен на вимогу боржника
видати йому розписку про одержання
виконання частково або в повному
обсязі. Якщо боржник видав
кредиторові борговий документ,
кредитор, приймаючи виконання
зобов'язання, повинен повернути його
боржникові. У разі неможливості
повернення боргового документа
кредитор повинен вказати про це у
розписці, яку він видає.

Встановлено, що оригінал розписки від
25.10.2010 року знаходився у позивача та не
повернутий відповідачу.

Таким чином, наявність боргової
розписки у позикодавця та відсутність
останньої у позичальника, свідчить про
те, що боргові зобов'язання останнім не
виконані.

В судовому засіданні представник
відповідача посилався на те, що
розписку від 25.10.2010 року про отримання
позики в сумі 25 000 ,00 дол. США від
позивача, відповідач не підписував та
зазначені кошти не отримував.

Ухвалою суду 27.03.2014 року за клопотання
відповідача по справі призначено
судово-почеркознавчу експертизу.

Разом з тим, 11.06.2014 р. матеріали справи
були повернуті з експертної установи
без виконання ( п. 1.13, 4.11 Інструкції про
призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень,
затверджена Наказом Міністерства
юстиції України за №53/5 від 08.10.1998 р.)

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України
особи, які беруть участь у справі,
зобов'язані добросовісно здійснювати
свої процесуальні права та виконувати
процесуальні обов'язки.

Як наголошує у своїх рішеннях
Європейський суд сторона, яка задіяна в
ході судового розгляду, зобов'язана з
розумним інтервалом часу сама
цікавитись провадженням у її справі,
добросовісно користуватись належними
їй процесуальними правами та неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
експертизу в кримінальних та цивільних
справах» за №7 від 30.05.1997 року
передбачено, що у разі незгоди сторони
оплатити вартість експертизи суд
розглядає справу на підставі наявних
доказів.

Враховуючи те, що відповідач не виконав
вимог експерта та суду в частині
надання вільних зразків підпису та
почерку, не сплатив вартість судової
експертизи, суд вважає за необхідне
розглядати справу на підставі наявних
доказів, наданих сторонами по справі.

З огляду на викладене та оцінюючи
матеріали справи, суд вважає, що надана
позивачем розписка від 25.10.2010 р., є
належним та допустимим доказом в
підтвердження отримання відповідачем
у борг від позивача коштів в розмірі 25
000, 00 доларів США.

Доказів того, що розписка та підпис на
розписці від 25.10.2010 року про отримання
коштів в борг виконано іншою особою, а
не відповідачем, останнім не надано.

Як встановлено в суді, відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання
щодо повернення позики, а також доказів
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань щодо повернення суми боргу,
суду не надано.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язань настають
наслідки, встановлені законом або
договором.

З огляду на те, що відповідач порушив
взяті на себе зобов'язання за договором
позики, суд приходить до висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача суми боргу в розмірі 25000,00
доларів США. та 17,6% річних за період з
26.10.2010 року по 24.03.2014 року в розмірі 15020,27
доларів США (25000,00 доларів США (сума
заборгованості) х 17,6%) : 365 х 1246
(кількість днів прострочення) = 15020,27
доларів США).

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги те, що відповідач прострочив
виконання грошового зобов'язання,
тобто не повернув суму позики в строк
до 30.09.202011 року, суд приходить до
висновку про стягнення з відповідача
на користь позивача також 3 % річних за
прострочення виконання зобов'язання за
період з 01.10.2011 року по 24.03.2014 року в
розмірі 1861,64 доларів США( 25000,00 доларів
США (сума заборгованості) х 3%) : 100 : 365 х
906 (кількість днів прострочення) = 1861,64
доларів США.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає до стягнення сума
боргу в розмірі 41881,91 доларів США (25000,00
доларів США + 15020,27 доларів США + 1861,64
доларів США = 41881,91 доларів США), що
станом на 25.03.2014 року згідно курсу
Національного банку України становить
434 575,07 грн. (41881,91 дол. США х 10,3762 грн.= 434
575,07 грн.).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про часткове
задоволення вимог позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 3173,94 грн., а також підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави судовий збір у розмірі 480,06 грн.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 610, 612, 625, 1046, 1049
ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88, 169, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
заборгованість у розмірі 434 575,07 грн.

В іншій частині позову, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір у розмірі 3173,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір у розмірі 480,06 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
проголошення.

Суддя: