Справа № 438/450/14
Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/783/4248/14
Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Львів

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
ухвалу Бориславського міського суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення
державного виконавця ВДВС
Бориславського міського управління
юстиції у Львівській області Добош
Галини Володимирівни -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відмовлено у
задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення
державного виконавця ВДВС
Бориславського міського управління
юстиції у Львівській області Добош Г.В.
щодо винесення постанови від 24.02.2013
року ВП №42263945 про відкриття
виконавчого провадження в частині
накладення арешту на майно.

Ухвалу оскаржила ОСОБА_2 Просить її
скасувати і постановити нову ухвалу
про накладення арешту на її майно в
межах суми стягнення. Посилається на
неправильне встановлення судом
фактичних обставин справи та
невідповідність висновків
встановленому, неправильне
застосування норм процесуального
права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
матеріали справи, межі і доводи
апеляційної скарги колегія суддів не
знаходить достатніх підстав для її
задоволення х огляду на викладені
мотиви.

Встановлено, що 24.02.2014 року державним
виконавцем ВДВС Бориславського
міського управління юстиції у
Львівській Добош Г.В. винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження ВП №42263945 на виконання
рішення Бориславського міського суду
Львівської від 04.2.2013 року про солідарне
стягнення із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»
37711,4грн.

Цією ж постановою накладено арешт на
все майно ОСОБА_2 у межах суми стягнення
та заборонено здійснювати відчуження
арештованого майна в межах суми боргу.

Статтею 25 Закону України від 21.04.1999 року
№606-XIY «Про виконавче провадження»
(далі - Закон №606-XIY) визначено дії
державного виконавця щодо прийняття
виконавчого документа до виконання.

Частиною першою цієї норми
передбачено, що державний виконавець
зобов'язаний прийняти до виконання
виконавчий документ і відкрити
виконавче провадження, якщо не
закінчився строк пред'явлення такого
документа до виконання, він відповідає
вимогам, передбаченим цим Законом, і
пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Окрім цього, частиною другою цієї
статті державному виконавцю надано
право за заявою стягувача одночасно з
винесенням постанови про відкриття
виконавчого провадження накласти
арешт на майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як убачається із оскаржуваної
постанови державний виконавець,
винісши постанову про відкриття
провадження, керуючись наданим ст. 25
Законом №606-XIY правом, одночасно наклав
арешт на майно боржника. Ці дії
державного виконавця відповідають
нормі права.

Разом із цим слід зазначити, що хоч
зазначено у оскаржуваній постанові про
накладення арешту на усе майно
боржника, проте пунктом четвертим
постанови конкретизовано рішення
державного виконавця, адже арешт було
накладено у межах суми стягнення.

До того ж, із пункту п'ятого цієї
постановив випливає висновок, що
боржнику було заборонено відчужувати
майно лише у межах суми стягнення. В
решті ОСОБА_2 мала право вільно ним
розпоряджатися, що відповідає приписам
ч. 2 ст. 27 наведеного вище Закону.

Таким чином колегія суддів приходить
до висновку, що суд першої інстанції
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, доводи апеляційної скарги не
спростовують його правильність і тому
ухвалу слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, ст. ст. 312, 317 ЦПК
України колегія суддів -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Бориславського міського суду
Львівської області від 28 квітня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути оскаржена
безпосередньо до суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: