№ 2/243/832/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2014 року Слов'янський
міськрайонний суд Донецької області в
складі :

головуючого - судді Лаптєва М.В.,

при секретарі - Хміль О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Слов'янська
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 про розподіл майна,-

В С Т А Н О В И В:

14.02.2014 року позивач звернувся до
суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про
розподіл майна, обґрунтовуючи свої
позовні вимоги тим, що він разом з
відповідачкою перебували у
зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1986
року по 12 жовтня 2005 року. Крім того
зазначає, що в період з 12 жовтня 2005 року
по вересень 2013 року він проживав разом
з відповідачкою однією родиною та
перебував з нею у фактичних шлюбних
відносинах. Перебуваючи у фактичних
шлюбних відносинах після розірвання
шлюбу сторони продовжували вести
спільне господарство та мали спільний
бюджет. З вересня 2013 року відносини між
сторонами погіршилися і позивач почав
проживати в м. Донецьку. В період часу з
квітня по серпень 2006 року позивач з
відповідачкою за спільні кошти
побудували на земельній ділянці НОМЕР_3
продовольчий магазин, розташований по
АДРЕСА_1 загальною площею 83 кв.м.
Свідоцтво про право власності на
вищезазначений магазин видане на ім'я
відповідачки. Зазначає, що на прохання
про розділ спільного майна, а саме
продовольчого магазину по АДРЕСА_1
загальною площею 83 кв.м. відповідачка
відповідає відмовою.

Вважає, що йому та відповідачці
належить по ? частині спільно нажитого
майна, а саме продовольчого магазину
розташованого по АДРЕСА_1 загальною
площею 83 кв.м. та зазначає, що
відповідачка порушує його права у
користуванні спільним майном шляхом
небажання добровільного рівного
розподілу спільного майна.

Просив суд поділити спірне майно між
сторонами в рівних частинах,
визначивши кожній із сторін по ?
частині приміщення продуктового
магазину загальною площею 83 кв.м,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2. Та
просив стягнути з відповідачки судові
витрати по справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі, наполягав на їх задоволенні,
просив суд поділити спільне майно,
відповідно до заявлених позовних
вимог.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив їх
задовольнити, навів доводи викладені у
позові.

Відповідач ОСОБА_3 до судового
засідання не з'явилася, надала до суду
заяву з проханням слухати справу без її
участі згідно якої позовні вимоги не
визнала в повному обсязі і просила
винести рішення згідно з нормами
діючого законодавства.

Вислухавши пояснення позивача та
представника позивача, вивчивши
матеріали справи та дослідивши надані
докази, суд в межах заявлених позовних
вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив
наступне.

Відповідно до матеріалів справи,
сторони перебували у зареєстрованому
шлюбі з 26 квітня 1986 року по 12 жовтня 2005
року. В період з 12 жовтня 2005 року по
вересень 2013 року позивач проживав
разом з відповідачкою однією родиною
та перебував з нею у фактичних шлюбних
відносинах. Перебуваючи у фактичних
шлюбних відносинах після розірвання
шлюбу сторони продовжували вести
спільне господарство та мали спільний
бюджет. З вересня 2013 року відносини між
сторонами погіршилися і позивач почав
проживати в м. Донецьку.

Згідно договору купівлі - продажу від
05.03.2001 року позивач придбав у власність
павільон АДРЕСА_1, розміром 27, 5 кв.м. (а.с.
8)

Відповідно до акту на право власності
на землю серії № ДН № 009522 від 10.10.2002
року позивач придбав земельну ділянку
площею 0, 0244 га за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 9)

В період часу з квітня по серпень 2006
року, тобто коли позивач та
відповідачка не перебували у
зареєстрованому шлюбі, однак проживали
однією родиною, вони за спільні кошти
побудували на земельній ділянці НОМЕР_3
продовольчий магазин, розташований по
АДРЕСА_1 загальною площею 83 кв.м.
Свідоцтво про право власності на
вищезазначений магазин видане на ім'я
відповідачки (а.с. 10)

Таким чином судом встановлено, що
спірне майно було побудоване сторонами
в період фактичного проживання однією
родиною не в зареєстрованому шлюбі.

Згідно ст.. 74 СК України якщо жінка та
чоловік проживають однією сім"єю, але
не перебувають у шлюбі між собою або
будь якому іншому шлюбі, майно, набуте
ними за час спільного проживання,
належить їм на праві спільної сумісної
власності.

При застосуванні статті 74 СК України
слід виходити з того, що вказана норма
поширюється на випадки коли чоловік та
жінка не перебувають у будь якому
іншому шлюбі та між ними склалися
усталені відносини, що притаманні
подружжю, а також якщо вони проживали
однією родиною без шлюбу в період
протягом якого було придбане майно.

Крім того на думку суду в даному
випадку слід застосувати правову
позицію викладену у постанові
Верховного суду України від 20 лютого 2012
року, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7
ЦПК України є обов"язковою для судів
України.

Так відповідно до вищезазначеної
постанови для визначення осіб як таких
що перебували у фактичних шлюбних
відносинах для вирішення майнового
спору на підставі ст.. 74 СК України слід
встановити факт проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації
шлюбу в період, впродовж якого було
придбане спірне майно.

Факт проживання однією сім'єю позивача
та відповідачки без реєстрації шлюбу з
12.10.2005 року по вересень 2013 року
підтверджується рішенням Ленінського
районного суду м. Донецька від 18.10.2013
року. (а.с. 24)

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60
СК України майно, набуте подружжям за
час шлюбу, належить дружині та
чоловікові на праві спільної сумісної
власності.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об'єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Згідно ст. 372 ЦК України під час
розподілу майна, яке знаходиться у
спільній сумісній власності - долі
майна є рівними.

Таким чином вирішуючи питання про
розподіл спільного майна суд керуючись
ст.ст.70, 74 СК України, ст. 372 ЦК України,
постановою Верховного суду України від
20 лютого 2012 року, вважає за необхідне
визнати за сторонами право власності
на спільну сумісну власність, а саме на
приміщення продуктового магазину
загальною площею 83 кв.м, розташовану у
АДРЕСА_2 в рівних частинах по ? частині
за кожним.

Аналізуючи вищенаведене суд приходить
до висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог та про їх
задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні
на користь якої ухвалено рішення, суд
присуджує з другої сторони понесені
нею і документально підтвердженні
судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 70, 71, 74 СК України, ст. ст. 16,317,319ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 58, 60,88, 209, 212-215
ЦПК України, постановою Верховного
суду України від 20 лютого 2012 року суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
розподіл спільного сумісного майна -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН
НОМЕР_1 право власності на ? частину
приміщення продуктового магазина
загальною площею 83 кв.м, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН
НОМЕР_2 право власності на ? частину
приміщення продуктового магазина
загальною площею 83 кв.м, розташованого
за адресою: АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ІПН
НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
ІПН НОМЕР_1 витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1933 грн. 49 коп.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному суді Донецької області
шляхом подачі апеляційної скарги через
Слов'янський міськрайонний суд
Донецької області, протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду
М. В.
Лаптєв