РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/3831/14-ц

2/643/2228/14

04.08.2014Московський районний суд м.
Харкова у складі:

головуючого - Скотаря А.Ю.;

при секретарі - Кречетовій М.А.;

за участю представників: позивачів -
ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя
особа: Управління служб у справах дітей
Департаменту праці та соціальної
політики Харківської міської ради про
усунення перешкод у здійсненні бабою
та дідом своїх прав щодо виховання та
спілкування з онуком, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з
позовом в якому зазначили, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх донька, ОСОБА_6,
яка за життя ІНФОРМАЦІЯ_3 народила від
відповідача сина - ОСОБА_7 Це єдиний
онук позивачів, який з дня народження і
до досягнення трирічного віку
доглядався та виховувався останніми.

ОСОБА_5 не забезпечує сину належних
умов для навчання та медичного догляду,
не піклується його вихованням, як те
можуть робити дід і баба, так як
керується власними амбіціями, а ні
інтересами дитини. В обмін на
спілкування з онуком відповідач
вимагає від позивачів відмовитись від
своєї частки в спадковому майні, що
залишилось після смерті доньки.

Позивачі матеріально забезпечені,
мають власну квартиру і, посилаючись на
положення ст.ст. 257, 258 СК України, згідно
з якими вони мають право спілкуватись з
онуком, брати участь у його вихованні
та захищати його права просять
зобов'язати відповідача не
перешкоджати їм у вихованні та
вільному спілкуванні з онуком та
встановити місцем проживання
останнього за своєю адресою протягом
тижня з 08:00 години до 19:00 години за
виключенням вихідних днів.

В суді позивачі наполягли на своєму
позові при цьому ОСОБА_4 показав, що
після смерті доньки відносини з
чоловіком останньої, відповідачем у
справі, залишались дружні. Бабуся
кожного дня їздила до зятя та онука,
супроводжувала останнього до школи та
забирала після занять, готувала їжу і
займалась онуком до повернення
відповідача з роботи, проте з січня 2014
року все змінилось. Причиною тому став
спір щодо спадкового майна, яке
залишилось після доньки і відповідач
став погрожувати усунути їх від
спілкування з онуком. На теперішній час
спілкування з онуком все ж таки
відбувається, хоча значно рідше, ніж
було раніше, що не влаштовує позивачів
та порушує їх права, передбачені
законодавством.

ОСОБА_3 підтримала чоловіка та
пояснила, що для догляду за онуком до
трьох років брала відповідну
відпустку, відвідувала з ним басейн,
дідусь займався фізичним вихованням.
Онук має проблеми зі здоров'ям, проте
відповідач не переймається ними та
вважає за краще їх не помічати.
Спілкуватись з онуком відповідач не
забороняє, проте обмежує таке
спілкування. Раз на два тижня онук
залишається в них з п'ятниці до
понеділка.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначивши, що жодних перешкод для
спілкування з онуком позивачам не
створює, проте останні бажають взагалі
замінити собою батька для сина. На
теперішній час в нього працює
домогосподарка з педагогічною освітою,
яка фактично є й нянею. Він особисто
піклується здоров'ям сина, його побутом
та навчанням. Позивачі спілкуються з
онуком кожного тижня, син часто
залишається в них на вихідні дні, проте
останні вважають, що онук повинен
постійно проживати з ними, а батько
лише відвідувати на вихідні дні.

Представник служби у справах дітей
надав судові висновок, згідно якого
запропонований певний порядок участі
дідуся та бабусі у вихованні
малолітнього онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3
та надав заяву про слухання справи за
своєї відсутності.

Допитані в якості свідків ОСОБА_8,
ОСОБА_9 та ОСОБА_10, показали що сім'ю
ОСОБА_3 знають на протязі тривалого
часу і їм відомо, що позивачі з
народження ОСОБА_7 і до вступу
останнього до школи та деякий час після
того фактично заміняли онуку батьків,
так як він весь час знаходився в них.
Після смерті матері дитини, стосунки
позивачів з зятем погіршились.
Особисто вони помітили, що онук рідше
буває у дідуся та бабусі та зі слів
останніх їм відомо, що відповідач
перешкоджає їх спілкуванню з онуком.

Суд, вислухавши сторони, допитавши
свідків та дослідивши надані докази
встановив наступні обставини і
відповідні їм правовідносини.

Батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5
та ОСОБА_6. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є бабусею та
дідусем малолітнього (а.с. 3-5, 7).

Протягом 2003-2006 років ОСОБА_3 надавалась
відпустка за основним місцем роботи по
догляду за онуком до досягнення ним
трирічного віку як бабусі, яка фактично
доглядає дитину (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6, матір ОСОБА_7,
померла (а.с. 7).

Як зазначають позивачі через деякий
час після смерті їх доньки відповідач
почав чинити перешкоди у спілкування з
онуком, не дозволяє приймати участь у
його вихованні, що змусило останніх
звернутись до суду з даним позовом.

Комісією з питань захисту прав дитини
при Управлінні служб у справах дітей
Департаменту труда та соціальної
політики виконавчого комітету
Харківської міської ради розглядалось
питання участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
вихованні малолітнього онука, ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та було вирішено за
доцільне встановити наступний порядок
участі останніх у вихованні онука:
будні дні за погодженням із батьком
дитини; кожну другу та четверту суботу
кожного місяця з 09:00 години до 20:00
години; спільне дозвілля дитини з
бабусею та дідусем один літній місяць
(а.с. 28, 29).

З'ясувавши обставини справи суд
приходить до висновку, що на теперішній
час жодних перешкод позивачам для
спілкування чи приймання участі у
вихованні малолітнього ОСОБА_7 батьком
останнього не створюється, бабусь та
дідусь в достатній мірі спілкуються з
онуком та приймають участь у його
вихованні. Доказів зворотного судові
не надано.

Розглядаючи вимогу про визначення
місця проживання малолітнього ОСОБА_7
за адресою реєстрації бабусі та дідуся
слід зазначити, що вона є
безпідставною, так як батько дитини має
належні та необхідні умови для
проживання, виховання і розвитку
дитини, її утримання, піклується про
успіхи сина в навчанні, контролює стан
здоров'я останнього (а.с. 28, 29, 39, 50-52).
Крім того, дані вимоги не мають
законодавчого підґрунтя.

Матеріали справи не містять даних про
те, що ОСОБА_5 неналежно виконує свої
обов'язки по вихованню та догляду за
сином і ці обов'язки фактично
покладаються на дідуся та бабусю, що
він своєю аморальною поведінкою може
зашкодити розвитку дитини. Також суд
приймає до уваги ту обставину, що
малолітня дитина, за відсутності
матері, потребує перш за все піклування
та догляду батька, який може їх
здійснити.

За ст. 3 Конвенції про права дитини від
20.11.1989 передбачає, що в усіх діях щодо
дітей, незалежно від того, здійснюються
вони державними чи приватними
установами, що займаються питаннями
соціального забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

На підставі викладеного, суд вважає, що
позов не може бути задоволений.

Рекомендований службою у справах дітей
порядок участі позивачів у вихованні
малолітнього онука може дотримуватись
сторонами добровільно і не вимагає
затвердження судовим рішенням, так як
будь яких порушень прав баби чи діда
щодо спілкування з онуком та приймання
участі у його вихованні з боку
відповідача судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. 3 Конвенції про права
дитини від 20.11.1989, ст.ст. 161, 257, 258 СК
України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Харківської області
через Московський районний суд м.
Харкова шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Особи, які брали участь у справі,
але не були присутніми у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з
моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя

А.Ю. Скотар