Справа № 428/1424/14-ц
Провадження № 2/428/1172/2014
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року
м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд
Луганської області у складі:

головуючого судді
Посохова І.С.,

при секретарі
Колядінцевій П.В.,

за участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Гречишкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Сєвєродонецького міського
управління юстиції про зняття арешту з
квартири, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького
міського суду із позовною заявою до
Відділу державної виконавчої служби
Сєвєродонецького міського управління
юстиції про зняття арешту з квартири.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що 25 квітня
2013 року при купівлі ним на підставі
договору купівлі-продажу 2/3 частки
квартири АДРЕСА_1, належних його брату
та батькові, з'ясувалося, що на належну
йому 1/3 частину спірної квартири
постановою державного виконавця ВДВС
Сєвєродонецького МУЮ Болховецькою Г.А.
ще від 23.05.2005 року накладено арешт у
зв'язку зі стягненням з ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі виконавчого
листа № 1-1/99, виданого 20.01.1999 року
Білокуракінським районним судом на
користь ОСОБА_4 350 грн., на користь
ОСОБА_5 323,50 грн. і державного мита 17,85
грн., а всього 691,35 грн. Він вважає, що
дана постанова винесена
необґрунтовано, без додержання
приписів закону «Про виконавче
провадження» і тому арешт, накладений
цією постановою підлягаю зняттю. Так,
по-перше, він ніколи не був боржником
перед ОСОБА_5 і ОСОБА_4 і навіть їх не
знає, не приймав участі ні в яких
судових засіданнях, а тим більше в
Білокуракінському районному суді з
будь-якого приводу та в зазначеній
постанові державного виконавця
вказані не його дата народження, що не
ототожнює його з боржником по
виконавчому провадженню. По-друге,
відповідно до п. 1 ст. 33 Закону України
«Про виконавче провадження», у разі
якщо в органі державної виконавчої
служби відкрито кілька виконавчих
проваджень про стягнення коштів з
одного боржника, вони об'єднуються у
зведене виконавче провадження і на
майно боржника накладається арешт у
межах загальної суми стягнення,
виконавчого збору і можливих витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій; згідно з п.
6 ст. 52 того ж закону, стягнення на майно
боржника звертається в розмірі і
обсязі, необхідних для виконання за
виконавчим документом, з урахуванням
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, штрафів,
накладених на боржника під час
виконавчого провадження; відповідно до
п. 3 ст. 57 закону постановами,
передбаченими частиною другою цієї
статті, може бути накладений арешт у
розмірі суми стягнення з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
державним виконавцем штрафів, а отже з
огляду на зазначене, сума визначена в
постанові про накладення арешту як
нібито його борг в розмірі 691,35 грн.,
ніяк не пропорційно з вартістю навіть
1/3 частини квартири в м. Сєвєродонецьк.
Таким чином, зважаючи на наведені норми
Закону України «Про виконавче
провадження», він змушений звернутись
з даним позовом до суду, оскільки у
відділі державної виконавчої служби
Сєвєродонецького МУЮ відсутнє навіть
дане виконавче провадження у зв'язку зі
впливом строку його зберігання.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги, підтвердив
доводи, викладені у позові, просив суд
зняти арешт з належного йому, ОСОБА_1,
майна, а саме 1/3 частини квартири
АДРЕСА_1, накладений постановою
державного виконавця ВДВС
Сєвєродонецького МУЮ Болховецькою Г.А.
про арешт майна боржника та заборони на
його відчуження від 23.05.2005 року.

У судовому засіданні представник
відповідача Гречишкіна О.В. позовні
вимоги визнала, проти задоволення
позову не заперечувала, суду пояснила,
що вийшла помилка, підстав для тримання
1/3 частини квартири АДРЕСА_1 під арештом
немає.

Вислухавши позивача, представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у
разі визнання відповідачем позову, суд,
за наявності для того законних підстав,
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 4.11.1950 року, підписаної від
імені України 9 листопада 1995 року та
ратифікованої Законом України № 475/97-ВР
від 17.07.1997 року закріплює, що кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України
правом власності є право особи на річ
(майно), яке вона здійснює відповідно до
закону за своєю волею, незалежно від
волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.
Примусове відчуження об'єктів права
власності може бути застосоване лише
як виняток з мотивів суспільної
необхідності на підставі і в порядку,
встановлених законом, та умови
попереднього та повного
відшкодовування їх вартості, крім
випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
«Про виконавче провадження» особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено арешт
належить їй, а не боржникові, може
звернутися до суду з позовом про
визнання права на це майно і про зняття
з нього арешту.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України
позови про зняття з арешту з майна
пред'являються за місцем знаходження
цього майна або основної його частини.

З матеріалів справи вбачається, що
постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
винесеною державним виконавцем ВДВС
Сєвєродонецького МУЮ Болховецькою Г.А.
від 23.05.2005 року серія АА № 275969, було
накладено арешт на 1/3 частку квартири
АДРЕСА_1, у зв'язку зі стягненням з
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі
виконавчого листа № 1-1/99, виданого
20.01.1999 року Білокуракінським районним
судом на користь ОСОБА_4 350 грн., на
користь ОСОБА_5 323,50 грн. і державного
мита 17,85 грн., а всього 691,35 грн..

Згідно з свідоцтвом про право
власності на житло від 08.09.1997 року,
виданим Сєвєродонецьким ДВП об'єднання
«Азот» на підставі розпорядження
(наказу) № 396 від 11.08.1997 року, квартира,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
належить на праві приватної спільної
сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_1.

Згідно з паспортом громадянина України
серії НОМЕР_2, виданого Сєвєродонецьким
МВ УМВС України в Луганській області 03
травня 2000 року, ОСОБА_1 народився
ІНФОРМАЦІЯ_4 та зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з карткою фізичної особи -
платника податків ОСОБА_1 присвоєний
номер: НОМЕР_1.

Згідно з договором купівлі-продажу 2/3
часток квартири від 25.04.2013 року ОСОБА_7
та ОСОБА_6 зобов'язуються передати 2/3
частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, у
власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1
зобов'язується прийняти 2/3 частки
квартири і сплатити за неї обговорену
суму грошей.

Згідно з Витягом з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно про
реєстрацію прав власності № 2916736 від
25.04.2013 року, 1/3 частка квартири АДРЕСА_1,
належить ОСОБА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1, паспорт громадянина України,
серії НОМЕР_2 виданого Сєвєродонецьким
МВ УМВС України в Луганській області 03
травня 2000 року.

Згідно з листом начальника ВДВС
Сєвєродонецького МУЮ Прийми Р.С. № 11
від 03.01.2013 року, державним виконавцем
відділу державної виконавчої служби
Сєвєродонецького МУЮ було накладено
арешт на майно боржника (постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження серії АА №
275969 від 25.05.2005 року) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
а ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, до вищевказаної
постанови відношення не має.

Таким чином, судом встановлено, що
майно, на яке накладено арешт належить
позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, а не
боржникові за виконавчим провадженням
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а арешт на 1/3
частку квартири АДРЕСА_1, належну
позивачу, державним виконацем
накладений помилково, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню.

За таких обставин суд вважає, що позов
ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої
служби Сєвєродонецького міського
управління юстиції про зняття арешту з
квартири підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 114, 174, 208, 209, 212-215
ЦПК України, ст. 41 Конституції України,
ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 4.11.1950 року, підписаної від
імені України 9 листопада 1995 року та
ратифікованої Законом України № 475/97-ВР
від 17.07.1997 року, ст.ст. 316, 321 ЦК України,
ст. 60 Закону України «Про виконавче
провадження», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Сєвєродонецького міського управління
юстиції про зняття арешту з квартири
задовольнити.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме з 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1, накладений постановою
державного виконавця ВДВС
Сєвєродонецького МУЮ Болховецькою Г.А.
про арешт майна боржника та заборони на
його відчуження серії АА № 275969 від
23.05.2005 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному суді Луганської області
через Сєвєродонецький міський суд,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

СУДДЯ
І.С. ПОСОХОВ