Справа №490/2754/14-ц 08.08.2014 08.08.2014
Провадження №22-ц/784/2275/14
Головуючий першої інстанції Батченко
Суддя-доповідач апеляційного суду
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючої: Кутової Т.З.,
суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової К.О.,
із секретарем судового засідання
за участю: представника позивача
Ремешевського Є.А., та представника
відповідачки ОСОБА_3,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
Публічне акціонерне товариство
Комерційний Банк «Приват Банк»
на рішення Центрального районного суду
м. Миколаєва від 24 червня 2014 року за
Публічного акціонерного товариства
Комерційний Банк (далі - ПАТ КБ)
ОСОБА_5, за участю третьої особи
передачу іпотеки в управління
іпотекодержателя та покладення
В лютому 2014 року ПАТ КБ «Приват
Банк» звернулось до суду з позовом до
ОСОБА_5 про передачу предмету іпотеки
в управління іпотекодержателя та
покладення зобов'язань.
Позивач вказував, що за рішенням
суду звернуто стягнення на предмет
іпотеки, а саме нежитлові приміщення
промислового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
загальною площею 106,3 кв. м, що
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та
Посилаючись на те, що на вказане
іпотечне майно звернуто стягнення та
ст. 34 ЗУ «Про іпотеку», просив передати
його в управління Банка на період
його реалізації та покласти на
відповідача обов'язок вивільнити його
від будь-якого майна та осіб.
Рішенням Центрального районного
суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на неправильне
застосування місцевим судом норм
матеріального права, порушення вимог
процесуального права та неповне
з'ясування обставин справи, просив
рішення скасувати та задовольнити
позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши надані докази та
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду, в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи і таке встановлено судом між
ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_6,
третя особа по справі, 31 серпня 2006
року укладено договір кредиту на
суму 250 000 доларів США на умовах
сплати 15 відсотків за користування
кредитними коштами з кінцевим
строком повернення грошей 30 серпня
2013 року (а. с. 4-5).

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за вказаним кредитним
договором 31 серпня 2006 року між
банком та ОСОБА_5, відповідачкою по
справі, укладено договір іпотеки,
відповідно до якого відповідачка
передала в іпотеку належне їй на
праві власності нежитлове
приміщення промислового магазину
«ІНФОРМАЦІЯ_1», яке розташоване в
АДРЕСА_1. (а.с.6-8)

Рішенням Апеляційного суду
Миколаївської області від 22 травня
2013 року в рахунок погашення
заборгованості за кредитним
договором в сумі 428976 , 17 доларів США
звернуто стягнення на підставі
іпотечного договору від 31 серпня 2006
року на належне на праві власності
ОСОБА_5 нежитлові приміщення
промислового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
застосувававши процедуру їх продажу
шляхом надання іпотекодержателю
права на продаж предмету іпотеки
будь-якій особі покупцеві, з
отриманням банком витягу з
Державного реєстру прав власності, а
також з наданням Банку всіх
повноважень, необхідних для
здійснення продажу, та встановлено
відповідну початкову ціну (а.с. 14-16).

Порядок задоволення вимог
іпотекодержателя за рахунок предмета
іпотеки передбачено Розділом 5
Закону України «Про іпотеку» .

Один із таких способів
визначено положеннями ст. 34
вказаного Закону, де передбачено, що
після прийняття рішення про
звернення стягнення на предмет
іпотеки і з метою отримання
продукції, плодів та доходів ,
забезпечення належного
господарського використання
переданого в іпотеку нерухомого
майна згідно з його цільовим
призначенням предмет іпотеки на
підставі договору між іпотекодавцем
і іпотекодержателем або за рішенням
суду може бути переданий
іпотекодержателю або іншій особі в
управління на період до його
реалізації у порядку, встановленому
цим Законом. Управління майном
здійснюється відповідно до
законодавства.

Продукція, плоди і доходи,
отримані в результаті управління
предметом іпотеки, спрямовуються на
задоволення забезпечених іпотекою
вимог іпотекодержателя , якщо інше не
встановлено договором або рішенням
суду.

Статтею 39 Закону України «Про
іпотеку» встановлено, що у разі
задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
іпотеки у рішенні суду зазначається
заходи щодо забезпечення збереження
предмету іпотеки або передачі його в
управління на період до його
реалізації, якщо такі необхідні.

З аналізу наведених правових
норм вбачається, що передача майна в
управління не є безумовною в разі
звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Так, підставою передачі іпотечного
майна в управління законодавець
визначив, як наявність мети отримання
продукції, плодів та доходів, так і
необхідність в забезпеченні
належного господарського
використання іпотечного майна
відповідно до його цільового
призначення та з зазначенням умов
управління відповідно до вимог
Закону.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», на
наявність вказаних обставин не
посилався, а як підставу позовних
вимог зазначив сам факт наявності
судового рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки та
неможливість його виконання в зв'язку
з відсутністю доступу до всіх
приміщень спірного об'єкту
нерухомого майна, що унеможливлює
здійснення його оцінки.

Однак, як вказано вище, з даними
обставинами законодавець не пов'язує
настання наслідків на які
розраховує позивач, а саме передачу
майна в управління.

За такого, районний суд повно та
всебічно дослідив обставини справи,
доказам, які надані сторонами дав
належну оцінку та дійшов вірного
висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
задоволення позову та передачу
іпотечного майна в управляння.

Також суд вірно зазначив, що не
підлягають задоволенню і вимоги
банку про покладення на відповідача
обов'язку звільнення приміщень
промислового магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1»
від речей та осіб, які там
знаходяться, оскільки таки вимоги
позивач зазначав, як похідні від
вимоги про передачу вказаного майна в
управління, до того ж така вимога
суперечить змісту розуміння
управління цим майном за цільовим
призначенням, так як фактично таке
призведе до припинення його
цільового використання.

Враховуючи наведене та
перевіривши законність та
обґрунтованість оскаржуваного рішення
районного суду, колегія дійшла
висновку про його відповідність
вимогам процесуального та
матеріального права, в зв'язку з чим
підстави для його зміни чи скасування
відсутні.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК
України вказане рішення підлягає
залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги, які
фактично відтворюють зміст позовних
вимог, не впливають на наведені
висновки суду. А перешкоди у
виконанні судового рішення щодо
звернення стягнення на іпотечне майно,
на які вказує позивач, останній не
позбавлений права усунути в інший
спосіб, в тому числі в судовому
порядку, шляхом пред'явлення інших
позовних вимог, спрямованих саме на
захист права на виконання судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційний
Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку протягом двадцяти днів.

Судді: