АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/5458/14
Головуючий 1 інстанції -
Справа № 643/6376/14-ц
Доповідач - Пономаренко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2014 року Судова колегія судової
палати з цивільних справ апеляційного
суду Харківської області в складі:

головуючого -
Пономаренко Ю.А.,

суддів -
Бобровського В.В., Шевченко Н.Ф.

при секретарі - Соколовій
А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення
Московського районного суду м. Харкова
від 03 липня 2014 року по цивільній справі
за позовом ОСОБА_2 до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Харківського
міського центру зайнятості про
поновлення на роботі, зобов'язання
поновити реєстрацію трудового
договору, стягнення середньої
заробітної плати за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, -

в с т а н о в
и л а :

В травні 2014 р. ОСОБА_2 звернулась до суду
з позовом, в якому просила поновити її
на роботі на посаді швачки у фізичної
особи підприємця ОСОБА_1, зобов'язати
Харківський міський центр зайнятості
поновити реєстрацію трудового
договору, укладеного 06.04.2011 р. між
ОСОБА_2 і фізичною особою підприємцем
ОСОБА_1, стягнути с ОСОБА_1 на її користь
середній заробіток за час вимушеного
прогулу в сумі 4772,65 грн. та стягнути в
рахунок відшкодування моральної шкоди
з ОСОБА_1 5000 грн.

В обґрунтування свого позову
зазначала, що перебувала в трудових
відносинах із фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 на підставі
трудового договору від 06.04.2011 р.,
зареєстрованого в той же день
Харківським міським центром
зайнятості. 17.10.2013 р. стала на облік у
Харківській міській поліклініки № 24,
як вагітна, про що повідомила ФОП
ОСОБА_1, яка не заперечувала проти
відвідування лікарів в робочий час.
11.12.2013р. направлена лікарем для дачі
аналізів, які здала 12.12.2013 р. В зв'язку з
поганим почуттям до роботи не
приступила, про що повідомила по
телефону ОСОБА_1 15.12.2013 р. звернулась до
лікарів за медичною допомогою, про що
свідчить листок непрацездатності з
15.12.2013 р. по 17.12.2013 р. 18.12.2013 року стан
здоров'я погіршився і вона не
приступила до роботи.

31.12.2013 року від батька вона
дізналась, що ФОП ОСОБА_1 надіслала на
її ім'я лист, в якому пропонує надати
документи, які пояснюють її
відсутність на роботі в період з 09.12.2013
р. по 26.12.2013 р. За станом здоров'я вона не
могла привезти листи непрацездатності,
але через телефон повідомила ОСОБА_1, що
в найкоротші терміни надасть документи
і пояснення. 30.01.2014 р. вона принесла
документи і їй було повідомлено про
звільнення за прогули з 09.12.2013 р., а 27.01.
2014 р. та трудовий договір знято з
реєстрації. Просила поновити строк
звернення до суду та задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Московського районного суду
м. Харкова від 03 липня 2014 року позовні
вимоги ОСОБА_2 задоволено. Поновлено
ОСОБА_2 строк звернення до суду з
позовом, визнано розірвання трудового
договору, укладеного 06.04.2011 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 і
ОСОБА_2, розірваного 09.12. 2013 року згідно
ст.40 п.4 КЗПП України у зв'язку з
прогулами - незаконним. Поновлено
ОСОБА_2 на роботі на посаді швачки у
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
09.12.2013 року. Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 09.12.2013 року в сумі
4772,65 грн. і в рахунок відшкодування
моральної шкоди 5000 грн. Зобов'язано
Харківський міський центр зайнятості
поновити реєстрацію трудового
договору укладеного 06.04.2011 року між
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 Стягнуто з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в
сумі 243,60 грн. на користь держави.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну
скаргу, в якій зазначила, що не
погоджується з вказаним рішенням суду,
вважає його постановленим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. В своїй
апеляційній скарзі просить
вищевказане рішення суду 1 інстанції
скасувати та постановити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог. В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на підставність
звільнення нею ОСОБА_1 за прогули,
оскільки їй не було відомо про
вагітність позивачки.

Відповідно до ст.303 ЦПК України
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд
розглядає цивільні справи в межах
заявлених вимог і на підставі наданих
сторонами доказів, кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заперечення на апеляційну скаргу
судова колегія вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Суд, задовольняючи позов, обґрунтовано
виходив з того, що ФОП ОСОБА_1
достовірно знала про вагітність
позивача і незаконно звільнила її з
роботи, що діючим законодавством
заборонено.

Судова колегія вважає, що висновок суду
1 інстанції правильним, обґрунтованим
та таким, що відповідає вимогам діючого
законодавства, Постанові Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 6.11.1992р. із змінами.

Як вбачається з матеріалів справи,
06.04.2011 року між ФОП ОСОБА_1 і ОСОБА_2
укладено трудовий договір.

22 лютого 2014 року ОСОБА_2 з ОСОБА_4
зареєстрували шлюб і тому ОСОБА_2
змінила прізвище на ОСОБА_2.

Трудовий договір зареєстровано в
Харківському центрі зайнятості 06.04.2011
p., ОСОБА_2 звільнена з 09 грудня 2013 року в
зв'язку з прогулами за п.4 ст. 40 КЗПП
України, трудовий договір знято з
реєстрації 27.01.2014 року. Заяву про зняття
з реєстрації ФОП ОСОБА_1 подано до
міського центру зайнятості 23.01.2014 р.

Згідно довідки № 39 Харківської міської
поліклініки № 24 від 05 лютого 2014 р. про
призначення і виплати державної
допомоги у зв'язку з вагітністю та
пологам жінкам, які не застраховані в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
період надання державної допомоги з 5
лютого 2014 року по 10 червня 2014 р.

Відповідно п.4 ст.40 КЗпП України
визначає прогул, як відсутність
працівника на роботі без поважних
причин як протягом усього дня так і
більше трьох годин протягом робочого
дня.

Згідно ст. 148 КЗПП України
дисциплінарне стягнення
застосовується власником або
уповноваженим ним органом
безпосередньо за виявленням проступку,
але не пізніше одного місяця з дня
виявлення. Днем накладення
дисциплінарного стягнення, а саме
звільнення ОСОБА_2 є день зняття з
реєстрації трудового договору 27 січня
2014 р. після сплину місяця після
виявлення проступку. Копію трудового
договору, який знято з реєстрації,
позивачка отримала 30.01.2014 р., але з 05.02.2014
р. по 10.06.2014 р. є непрацездатною, а тому
суд 1 інстанції правильно вважав
причину пропуску строку звернення до
суду із позовом про поновлення на
роботі з поважної причини та поновив
позивачу строк звернення до суду.

Згідно ст. 184 ч.3 КЗПП України звільнення
вагітних жінок не допускається.

Судова колегія погоджується з
висновком суду1 інстанції, що
відповідач ФОП ОСОБА_1 незаконно
звільнила позивача, яка була вагітною,
з роботи, і тому суд 1 інстанції
підставно поновив позивача на роботі
на попередній посаді швачки та визнав
звільнення незаконним.

Крім того, оскільки позивача було
незаконно звільнено з роботи за прогул,
судова колегія знаходить
обґрунтованими позовні вимоги щодо
поновлення ОСОБА_2 на роботі на
попередній посаді та одночасно згідно
до ст.235 ч.2 КЗпП України вирішив
питання про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на
її користь середнього заробітку за час
вимушеного прогулу в сумі 4772,65 грн. і в
рахунок відшкодування моральної шкоди
5000 гривень.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд
апеляційної інстанції відхиляє
апеляційну скаргу, якщо встановлює, що
суд першої інстанції постановив
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального
права.

При такому положенні судова
колегія вважає, що суд повно та
всебічно дослідив усі обставини по
справі, дав їм належну оцінку і
постановив законне та обґрунтоване
рішення з додержанням вимог
матеріального та процесуального
закону.

Доводи, які викладено в
апеляційній скарзі, висновків суду не
спростовують

В зв'язку з чим судова колегія не
вбачає правових підстав для
скасування рішення суду і задоволення
апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ст.314, 315,317 ЦПК
України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м.
Харкова від 03 липня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили негайно з
моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -