Справа №490/9542/13-ц 04.08.2014 04.08.2014 04.08.2014
Провадження №22-ц/784/2141/14
Головуючий у першій інстанції -
Доповідач апеляційної
інстанції - Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2014 року

м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання:
Романенко Ю.О.,

за участю: позивачки - ОСОБА_3 її
представника ОСОБА_4, представників
відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_6,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_7

на рішення Центрального районного
суду м. Миколаєва від 15 травня 2014 року
та додаткове рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 24
червня 2014 року по справі за позовом

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1

до

ОСОБА_9, ОСОБА_7 за участю третьої особи -
Першої Миколаївської Державної
нотаріальної контори

про

надання додаткового строку для
прийняття спадщини, визнання свідоцтв
про право на спадщину за законом
недійсними та визнання права власності
в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_3, яка діє в
інтересах ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1
звернулась з позовом до ОСОБА_9 в якому
просила продовжити строк для прийняття
спадщини після смерті батька - ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом двох
місяців, визнати недійсними свідоцтва
про право на спадщину за законом,
видані 30 липня 2009 року на ім'я ОСОБА_11
та ОСОБА_9 на ? частину від 1/3 частки
квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_8
право власності на 1/9 частку квартири
АДРЕСА_1.

Позивачка зазначала, що з 18 листопада
1995 року по 31 серпня 2001 року ОСОБА_3 та
ОСОБА_10 перебували у зареєстрованому
шлюбі. Від подружнього життя мають
неповнолітню доньку - ОСОБА_8,
ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер,
після смерті якого відкрилася спадщина
на 1/3 частку кватири АДРЕСА_1. З заявою
до нотаріальної контори про прийняття
спадщини не зверталася через
відсутність правовстановлюючих
документів та перешкоди з боку батьків
померлого. 20 серпня 2013 року ОСОБА_8
звернулася до нотаріальної контори з
заявою про прийняття спадщини, проте
нотаріус відмов у видачі свідоцтва про
право на спадщину, оскільки пропущено
строк для звернення із заявою, а також,
що на належну частку квартири
померлого 30 липня 2009 року на ім'я
батьків видані свідоцтва про право на
спадщину за законом на 1/2 частку від 1/3
частки вказаної квартири за кожним.

Посилаючись на те, що позивачка є
спадкоємицею першої черги та мала
право на обов'язкову частку після
смерті свого батька просила суд про
задоволення позову.

Ухвалою Центрального районного суду м.
Миколаєва від 6 березня 2014 року до
участі у справі в якості
співвідповідача залучено - ОСОБА_7.

Рішенням Центрального районного суду
м. Миколаєва від 15 травня 2014 року позов
задоволено частково. Ухвалено надати
ОСОБА_8, додатковий строк протягом двох
місяців для подачі до нотаріальної
контори заяви про прийняття спадщини
після смерті її батька - ОСОБА_10,
померлого ІНФОРМАЦІЯ_2. В задоволені
вимог про визнання права власності в
порядку спадкування відмовлено.

Додатковим рішенням Центрального
районного суду м. Миколаєва від 24
червня 2014 року визнано недійсним
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 30 липня 2009 року Першою
Миколаївської державною нотаріальної
конторою ОСОБА_11 на 1/2 частину від 1/3
частки квартири АДРЕСА_1 за р№1-942 та
свідоцтво про право на спадщину за
законом, видане 30 липня 2009 року Першою
Миколаївської державною нотаріальної
конторою на ім'я ОСОБА_9 на ? частину
від 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 за р№1-940.

В апеляційних скаргах відповідач
ОСОБА_7, посилаючись на незаконність та
необґрунтованість рішення суду та
додаткового рішення, просив рішення
суду від 15 травня 2014 року скасувати в
частині задоволення вимог про
продовження додаткового строку для
прийняття спадщини та ухвалити в цій
частині нове рішення, яким відмовити у
задоволенні цих вимог, а додаткове
рішення скасувати.

В запереченнях на апеляційні скарги,
позивачка просила рішення суду та
додаткове рішення залишити без змін, а
апеляційні скарги відповідача ОСОБА_7
відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши докази по справі в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і
таке встановлено судом, що з 18
листопада 1995 року по 31 серпня 2001 року
ОСОБА_3 та ОСОБА_10 перебували у
зареєстрованому шлюбі (а.с.5). Від
подружнього життя народилась донька
ОСОБА_8 (а.с.6).

Згідно свідоцтва про право власності
на житло, виданого Міською службою
приватизації державного житлового
фонду 3 липня 1995 року, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_9 на праві спільної сумісної
власності належала квартира АДРЕСА_1
(а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть від 7 листопада, актовий запис
№5211 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася
спадщина у вигляді 1/3 частки квартири
АДРЕСА_1.

З копії спадкової справи №577/03,
заведеної 27 червня 2003 року видно, що
спадкоємцями після смерті ОСОБА_10 є
його батьки - ОСОБА_11 та ОСОБА_9, які 30
липня 2009 року отримали свідоцтва про
право на спадщину за законом на 1/2
частки 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 за
р№1-940 та р№1-942 (а.с.28-44).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 померла, що
підтверджується копією свідоцтва про
смерть від 1 серпня 2013 року, актовий
запис №3106 (а.с.55).

З копії спадкової справи №33/2013,
заведеної після смерті ОСОБА_11,
спадкоємцями є її чоловік - ОСОБА_9 та
син - ОСОБА_7 (а.с. 53-73).

Задовольняючи позовні вимоги про
продовження строку для прийняття
спадщини суд першої інстанції
керувався ст. 1272 ЦК України та визначив
позивачці ОСОБА_8 додатковий строк.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України від 16 січня 2003 року,
який набрав чинності з 1 січня 2004 року
передбачено, що Цивільний кодекс
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникають або
продовжують існувати після набрання
ним чинності.

Як встановлено судом, спадщина після
смерті ОСОБА_10 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2,
а тому слід застосовувати ЦК УРСР від 18
липня 1993 року.

Згідно до положень ст. 549 ЦК УРСР,
визнається, що спадкоємець прийняв
спадщину: 1) якщо він фактично вступив в
управління або володіння спадковим
майном; 2) якщо він подав державній
нотаріальній конторі за місцем
відкриття спадщини заяву про прийняття
спадщини. Зазначені в цій статті дії
повинні бути вчинені протягом шести
місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР
передбачено, що строк для прийняття
спадщини, встановлений ст. 549 цього
Кодексу, може бути продовжений судом,
якщо він визнає причини пропуску
поважними.

Як на підставу поважності причин
пропуску позивачка посилається на
відсутність документів та
перешкоджання з боку інших спадкоємців
для подання заяви в нотаріальну
контору для прийняття спадщини.

Однак, належних та допустимих доказів
на підтвердження вказаних обставин
суду не надано.

Як вбачається з постанови про відмову
у вчиненні нотаріальної дії державного
нотаріуса Першої Миколаївської
державної нотаріальної контори від 20
серпня 013 року, ОСОБА_8 звернулась до
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини лише 20 серпня 2013
року, тобто після спливу 12 років після
смерті свого батька (а.с.9).

З огляду на встановлене та положення
вказаних вище норм підстави для
продовження строку позивачці для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2
відсутні.

На вказані обставини справи суд першої
інстанції належної уваги не звернув та
дійшов невірного висновку про
задоволення вимог про продовження
строку для прийняття спадщини і
помилково на підставі ст. 1272 ЦК України
в редакції 2004 року визначив додатковий
строк.

За таких обставин, рішення суду на
підставі п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
рішення суду в частині задоволення
вимог про продовження строку для
прийняття спадщини підлягає
скасуванню з ухваленням в цій частині
нового рішення по справі, яким слід
відмовити ОСОБА_8 продовжити строк для
прийняття спадщини після смерті
ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині рішення суду від 15
травня 2014 року не оскаржувалося, тому
не було предметом апеляційного
розгляду.

Що стосується ухвалення судом
додаткового рішення, яким визнано
недійсними свідоцтва про право на
спадщину за законом, видані Першої
Миколаївської державною нотаріальної
конторою ОСОБА_11 на 1/2 частку від 1/3
частини квартири АДРЕСА_1 після смерті
ОСОБА_10 30 липня 2009 року за р№1-940 та
ОСОБА_9 на 1/2 частку від 1/3 частини
квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_10 30
липня 2009 року за р№1-942 то воно
підлягає скасуванню з огляду на таке.

За положення статті 220 ЦПК України, суд,
що ухвалив рішення, може за заявою
осіб, які беруть участь у справі, чи з
власної ініціативі ухвалити додаткове
рішення, якщо стосовно якої-небудь
позовної вимоги, з приводу якої сторони
подавали докази і давали пояснення, не
ухвалено рішення.

Як вбачається з резолютивної частини
рішення суду, суд дійшов висновку про
відмову в задоволенні інших вимог.
Також, в мотивувальній частині
вказаного рішення міститься
аналогічний висновок суду про те, що
при наявності рішенні суду про
визначення додаткового строку вимоги
про визнання права власності в порядку
спадкування за законом не підлягають
задоволенню, оскільки ОСОБА_8 може
звернутися до нотаріальної контори та
отримати свідоцтво про право на
спадщину.

Отже, судом стосовно вимог ОСОБА_8 про
визнання недійсними свідоцтв про право
на спадщину за законом, видані 30 липня
2009 року ОСОБА_11 та ОСОБА_9 рішення
ухвалено, а тому підстави для ухвалення
додаткового рішення стосовно вказаних
вимог відсутні.

Таким чином, додаткове рішення
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 24 червня 2013 року на
підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України
підлягає скасуванню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
позивачки на користь відповідача
ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий
збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України
колегія суддів,

в и р і
ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_7 -
задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м.
Миколаєва від 15 травня 2014 року в
частині задоволення вимог ОСОБА_3 в
інтересах ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до
ОСОБА_9, ОСОБА_7 про продовження строку
для прийняття спадщини скасувати та
ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні вимог ОСОБА_3 в інтересах
ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_7
про продовження строку для прийняття
спадщини - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити
без змін.

Додаткове рішення Центрального
районного суду м. Миколаєва від 24
червня 2014 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7
судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення і з цього часу
протягом двадцяти днів може бути
оскаржено у касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуюча:

Судді: