Єдиний унікальний номер 253/4317/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/5397/2014
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року
Апеляційний суд Донецької області в
складі:

головуючого-судді
Соломахи Л.І.

суддів
Биліни Т.І., Пономарьової О.М.

при секретарі
Чекіній А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Донецьку апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 21
травня 2014 року по справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області
(заінтересована особа - публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПриватБанк»), -

В С Т А Н О В И В:

Центрально-Міським районним судом м.
Горлівки Донецької області 21 травня 2014
року постановлено ухвалу, якою закрито
провадження у справі за скаргою
ОСОБА_1 на дії Центрально-Міського
відділу державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції Донецької області
(заінтересована особа - публічне
акціонерне товариство Комерційний
Банк «ПриватБанк») (далі - ПАТ КБ
«ПриватБанк») в частині визнання
незаконною та скасування постанови
державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Донецької
області (далі - ВДВС) ВП № 41724126 від 05
лютого 2014 року про стягнення з боржника
виконавчого збору. ОСОБА_1 роз'яснено
його право звернутися з
адміністративним позовом щодо
визнання незаконною та скасування
постанови про стягнення виконавчого
збору.

У задоволенні решти вимог скарги
ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу суду скасувати та
прийняти нове рішення по суті його
скарги, відновивши його конституційні
права (а.с. 105-107).

В судове засідання апеляційного суду
заявник ОСОБА_1 та його представник
ОСОБА_3, який діє на підставі
довіреності, посвідченої ухвалою
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 06
травня 2014 року (а.с. 38, а.с.42), не
з'явилися; про час та місце розгляду
справи повідомлені телефонограмами,
які зареєстровані в Журналі
телефонограм № 2 апеляційного суду
Донецької області 21 липня 2014 року за
№№ 2216, 2217 (а.с. 131-133), причини неявки суду
не повідомили і відповідно до частини 2
ст. 77 ЦПК України вважається, що вони не
з'явилися у судове засідання без
поважних причин.

Раніше у судове засідання 24 червня 2014
року заявник ОСОБА_1 та його
представник ОСОБА_3, будучи повідомлені
про час та місце розгляду справи
телефонограмами (а.с. 115-116), також не
з'явилися, причини неявки у судове
засідання суду не повідомили.

Представник ВДВС та представник
заінтересованої особи - ПАТ КБ
«ПриватБанк» у судове засідання також
не з'явилися, причини неявки суду не
повідомили і відповідно до частини 2 ст.
77 ЦПК України вважається, що вони не
з'явилися у судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК
України неявка сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про час і місце
розгляду справи, не перешкоджає
розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд вважає, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав:

З матеріалів справи встановлено, що
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 23 січня 2013 року в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором № GOGLAE00000249 від 17 квітня 2006
року в сумі 11 365,21 грн.:

- передано в заклад заставодержателю -
ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави
автомобіль Mercedes Benz, модель Vito 112D, рік
випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1;

- звернуто стягнення на предмет
застави: автомобіль Mercedes Benz, модель Vito
112D, рік випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу (а.с.
30-32).

Ухвалою Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
09 грудня 2013 року, яка набрала законної
сили 17 грудня 2013 року, за заявою ПАТ КБ
«ПриватБанк» роз'яснено рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 23 січня
2013 року, зазначивши:

«Вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад
ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави -
автомобіль Mercedes Benz, модель Vito 112D, рік
випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1

Звернути стягнення на предмет застави:
автомобіль Mercedes Benz, модель Vito 112D, рік
випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
шляхом продажу вказаного автомобіля
ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від
імені відповідача договору
купівлі-продажу будь-яким способом з
іншою особою - покупцем, зі зняттям
вказаного автомобіля з обліку в
органах ДАІ України, а також наданням
ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень,
необхідних для здійснення продажу (а.с.
33).

На підставі рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 23 січня
2013 року, яке було роз'яснено ухвалою
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 09
грудня 2013 року, Центрально-Міським
районним судом м. Горлівки Донецької
області 21 січня 2014 року був виданий
виконавчий лист № 2-2854/2011 про вилучення
у ОСОБА_1 та передачу в заклад ПАТ КБ
«ПриватБанк» предмета застави -
автомобіля Mercedes Benz, модель Vito 112D, рік
випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.
60).

27 січня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк»
звернувся до ВДВС з заявою про
відкриття виконавчого провадження за
зазначеним виконавчим листом (а.с. 59).

Постановою державного виконавця
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Яценко О.Ф.
від 27 січня 2014 року відкрито виконавче
провадження № 41724126 з виконання
виконавчого листа № 2-2854/11, виданого 21
січня 2014 року Центрально-Міським
районним судом м. Горлівки
Донецької області про вилучення у
ОСОБА_1 та передачу в заклад ПАТ КБ
«ПриватБанк» предмета застави -
автомобіля Mercedes Benz, модель: Vito 112D, рік
випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1
Боржнику запропоновано добровільно
виконати рішення суду в строк до 7 днів
(а.с. 69).

Копія постанови про відкриття
виконавчого провадження направлена
боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом
29 січня 2014 року (а.с.68, а.с. 70) та отримана
ним 05 лютого 2014 року, що визнається
заявником.

Не погоджуючись з постановою про
відкриття виконавчого провадження,
ОСОБА_1 10 лютого 2014 року звернувся
зі скаргою до начальника Центрально -
Міського відділу державної виконавчої
служби Горлівського міського
управління юстиції, в якій просив
скасувати постанову про відкриття
виконавчого провадження від 27 січня 2014
року, посилався, що виконавчий лист не
підлягає виконанню, оскільки договір
застави через його виконання є
припиненим; договір застави
нотаріально не посвідчений;
співвласник майна, а саме, його дружина,
не брала участі у розгляді справи, чим
порушені її права (а.с. 5-7).

14 лютого 2014 року начальником ВДВС на
скаргу ОСОБА_1 надана відповідь за №
684/0534/1896/05-38, згідно якої підстави для
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження відсутні (а.с.
8-9).

05 лютого 2014 року державним виконавцем
Центрально-Міського відділу державної
виконавчої служби Горлівського
міського управління юстиції Яценко О.Ф
винесено постанову про стягнення з
боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у
розмірі 680 грн., оскільки у наданий
строк виконавчий лист боржником не
виконано (а.с. 67).

Постановою державного виконавця
Яценка О.Ф від 26 березня 2014 року
автомобіль Mercedes Benz, модель: Vito 112D, рік
випуску 2000, тип ТЗ: вантажний
вантажопасажирський, № кузова/шасі:
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1,
було оголошено у розшук (а.с. 66).

27 березня 2014 року зазначений
автомобіль було виявлено та державним
виконавцем Яценком О.Ф. був складений
акт опису та арешту майна, згідно якого
автомобіль Mercedes Benz, модель: Vito 112D, рік
випуску 2000, сірого кольору,
реєстраційний номер НОМЕР_1, що
належить на праві власності ОСОБА_1, був
описаний, на нього був накладений арешт
та автомобіль переданий на
відповідальне зберігання представнику
стягувача - ПАТ КБ «ПриватБанк» Танких
Д.В. (а.с. 62-63).

Постановою державного виконавця
Яценка О.Ф. від 03 квітня 2014 року
виконавче провадження з примусового
виконання виконавчого листа № 2-2854/11,
виданого 21 січня 2014 року
Центрально-Міським районним судом м.
Горлівки Донецької області, закінчено
у зв'язку із фактичним виконанням
згідно акту державного виконавця від 27
березня 2014 року (а.с. 72).

Закриваючи провадження у справі за
скаргою в частині вимог про визнання
незаконною та скасування постанови
державного виконавця від 05 лютого 2014
року ВП № 41724126 про стягнення з боржника
виконавчого збору, суд першої
інстанції послався на вимоги п. 1
частини 1 ст. 205 ЦПК України та виходив з
того, що справи щодо оскарження
постанов державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, прийнятих
у виконавчих провадженнях стосовно
примусового виконання судового
рішення у цивільній справі, належать до
компетенції адміністративних судів.

Відмовляючи у задоволенні скарги в
частині визнання незаконною та
скасування постанови державного
виконавця від 27 січня 2014 року про
відкриття виконавчого провадження,
визнання дій державного виконавця
такими, що суперечать вимогам
Сімейного кодексу України, Закону
України «Про заставу», визнання
незаконною відповіді начальника
Центрально - Міського відділу
державної виконавчої служби
Горлівського міського управління
юстиції від 14 лютого 2014 року за
№ 624/0534/1896/05-38, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
державного виконавця по відкриттю
виконавчого провадження здійснені
відповідно до закону та в межах
повноважень державного виконавця.
Виконавчий лист № 2-2854/11, виданий 21
січня 2014 року, за своєю формою та
змістом відповідає вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження».
До компетенції державного виконавця не
входить перевірка наявності або
відсутності заборгованості перед
банком. До того ж, у виконавчому
документі зазначено не про стягнення
певних сум з боржника, а про вилучення у
боржника автомобіля та передачу його в
заклад ПАТ КБ «ПриватБанк». Питання
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню повністю або
частково у разі якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин,
відповідно до ст. 369 ЦПК України є
компетенцією суду, а не державного
виконавця та ОСОБА_1 має право
звернутися до суду із заявою про
визнання виконавчого листа таким, що не
підлягає виконанню.

Перевірка доводів стягувача щодо
порушення рішенням суду вимог
законодавства про заставу, сімейного
законодавства, про порушення прав
дружини боржника не є компетенцією
державного виконавця. Боржник та його
дружина вправі оскаржити рішення суду
в апеляційному та касаційному порядку.
На час відкриття виконавчого
провадження, проведення виконавчих дій
та розгляду судом скарги на дії
державного виконавця, рішення суду
набрало законної сили та не скасовано,
а тому підстави для визнання
незаконною постанови про відкриття
виконавчого провадження, про визнання
незаконною відповіді начальника ВДВС
від 14 лютого 2014 року щодо відсутності
підстав для скасування постанови про
відкриття виконавчого провадження
відсутні.

Відмовляючи у задоволенні скарги в
частині визнання незаконною та
скасування постанови державного
виконавця від 03 квітня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження та
зобов'язання ВДВС негайно повернути
заявнику арештований автомобіль, який
переданий на відповідальне зберігання
представнику стягувача, суд першої
інстанції виходив з того, що постанова
про закінчення виконавчого
провадження є законною, після
вилучення у боржника та передачі
стягувачу автомобіля державний
виконавець відповідно до п. 8 частини 1
ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» у зв'язку із фактичним
виконанням в повному обсязі рішення
суду згідно з виконавчим документом
виніс постанову про закінчення
виконавчого провадження, підстави для
зобов'язання ВДВС повернути
арештований автомобіль боржнику
відсутні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час
розгляду справи в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду із скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду безпосередньо
або після оскарження рішення, дії або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби до начальника
відповідного відділу державної
виконавчої служби.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу
може бути подано до суду у десятиденний
строк з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення
її прав чи свобод. Пропущений з
поважних причин строк для подання
скарги може бути поновлено судом.

Оскаржуючи постанову про відкриття
виконавчого провадження від 27 січня 2014
року, заявник посилається, що таку
отримав 05 лютого 2014 року та 10 лютого 2014
року подав на неї скаргу до начальника
ВДВС, після отримання 28 березня 2014 року
відповіді, 07 квітня 2014 року, тобто в
межах десятиденного строку,
встановленного ст. 384 ЦПК України,
звернувся із скаргою на постанову від 27
січня 2014 року про відкриття
виконавчого провадження до суду.

Згідно статті 1 Закону України від
21.04.1999 року № 606-XIV «Про виконавче
провадження» (в редакції Закону
України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI)
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду в
частині відмови у задоволенні скарги
про визнання незаконною постанови про
відкриття виконавчого провадження,
заявник ОСОБА_1 посилається на
те, що виконавчий документ, на підставі
якого відкрито виконавче провадження,
не відповідає вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження»,
що відповідно до п. 6 ст. 26 Закону
України «Про виконавче провадження» є
підставою для відмови у відкритті
виконавчого провадження.

Зазначені доводи апеляційної скарги є
необґрунтованими. Суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про те, що
виконавчий лист № 2-2854/2011, виданий 21
січня 2014 року на підставі рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 23 січня
2013 року, відповідає вимогам ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 4 частини 1 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження» у
виконавчому документі зазначаються,
зокрема, резолютивна частина рішення.

Доводи заявника про те, що викладена у
виконавчому листі резолютивна частина
рішення не відповідає змісту
резолютивної частини рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 23 січня
2013 року є необґрунтованими.

Резолютивна частина рішення
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 23 січня
2013 року у виконавчому листі викладена з
урахування ухвали Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 09 грудня 2013 року про
роз'яснення цього рішення. На час
розгляду скарги апеляційним судом
Донецької області ухвала
Центрально-Міського районного суду м.
Горлівки Донецької області від 09
грудня 2013 року, набрала законної сили
та є діючою.

Доводи заявника про те, що ухвалою
Центрально-Міського районного суду
м. Горлівки Донецької області
від 09 грудня 2013 року роз'яснена не
резолютивна, а мотивувальна частина
рішення, є необґрунтованими, оскільки
судом в зазначеній ухвалі викладена
саме резолютивна частина рішення.
Наявність описки в зазначеній ухвалі
не спростовує висновків суду, оскільки
така підлягає виправленню відповідно
до ст. 221 ЦПК України та не впливає на
вирішення скарги заявника.

Доводи апеляційної скарги про те, що
виконавчий лист є недійсним, оскільки
рішення суду боржником частково
виконано, є необґрунтованими.

На час відкриття виконавчого
провадження рішення суду про вилучення
у заявника автомобіля та передачу його
у заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» виконано
не було. Посилання заявника (боржника)
на те, що згідно договору застави
транспортного засобу від 17 квітня 206
року, який був укладений в забезпечення
виконання його зобов'язань за
кредитним договором № GOGLAE00000249 від 17
квітня 2006 року, заставна вартість
автомобіля Mercedes Benz, модель: Vito 112D, рік
випуску 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1,
складає 96 660,00 грн., в той час як ним за
кредитним договором виплачено 101 967,11
грн., у зв'язку з чим, на його думку,
договір застави припинив свою дію, не
спростовують висновків суду першої
інстанції. Суд першої інстанції
правильно зазначив, що оцінка
законності рішення суду, яке підлягає
виконанню, не є компетенцією
державного виконавця.

Відповідно до ст. 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для всіх органів державної
влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною Радою України, - і
за її межами. Невиконання судового
рішення є підставою для
відповідальності, встановленої
законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що
рішенням Центрально-Міського
районного суду м. Горлівки Донецької
області від 23 січня 2013 року порушено
права його дружини, яка є співвласником
спірного автомобіля, не спростовують
висновків суду. Суд першої інстанції
правильно зазначив, що на час відкриття
виконавчого провадження рішення суду
набрало законної сили і скасовано не
було, а тому є обов'язковим для
державного виконавця. Суд першої
інстанції правильно зазначив, що
дружина заявника, яка не брала участі у
справі, має право звернутися до суду,
якщо ухваленим судовим рішенням
порушуються її права, свободи чи
інтереси, проте до скасування рішення
суду підстави для його невиконання
відсутні.

Як обґрунтовано зазначив суд першої
інстанції, питання визнання
виконавчого листа таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково у разі
якщо його було видано помилково або
якщо обов'язок боржника відсутній
повністю чи частково у зв'язку з його
припиненням добровільним виконанням
боржником чи іншою особою або з інших
причин, відповідно до ст. 369 ЦПК України
є компетенцією суду. Відповідно до
частини 2 ст. 369 ЦПК України це питання
розглядається судом, який видав
виконавчий лист, за заявою стягувача
або боржника, а не в порядку оскарження
дій державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги про те, що
представник стягувача Танких Д.В. не
має права бути представником юридичної
особи ПАТ КБ «ПриватБанк» у суді,
оскільки не надав у судове засідання
документ, який підтверджує факт, що він
є старшим менеджером філії «Донецьке
регіональне управління» ПАТ КБ
«ПриватБанк», в довіреності № 1685-О, на
підставі якої він діє, не зазначена
дата підписання довіреності
секретарем правління, не впливають на
висновки суду щодо законності дій
державного виконавця, які мали місце до
звернення ОСОБА_1 до суду із вказаною
скаргою. До того ж, повноваження
представника ПАТ КБ «ПриватБанк»
Танких Д.В. підтверджені довіреністю,
яка видана відповідно до частини 3 ст. 42
ЦПК України від імені юридичної особи
за підписом секретаря правління ПАТ КБ
«ПриватБанк», яка уповноважена на це п.
9.4.6.4 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.
78-85). В довіреності зазначена дата її
видачі - 20 липня 2011 року (а.с. 47).

Враховуючи вище зазначене, постанова
державного виконавця від 27 січня 2014
року про відкриття виконавчого
провадження постановлена з
додержанням вимог закону і підстави
для її скасування відсутні.

Оскільки апеляційний суд погодився з
висновками суду першої інстанції про
законність постанови державного
виконавця від 27 січня 2014 року про
відкриття виконавчого провадження,
відповідно відсутні і підстави для
визнання дій державного виконавця щодо
відкриття провадження у справі такими,
що порушують Сімейний кодекс України,
Закон України «Про заставу», а
відповідно і для визнання незаконною
відповіді начальника ВДВС від 14 лютого
2014 року за № 624/0534/1896/05-38, про визнання
незаконною постанови про закінчення
виконавчого провадження та повернення
вилученого автомобіля заявнику,
оскільки незаконність цих дій та
рішень державного виконавця заявник
обґрунтовував саме незаконністю
відкриття виконавчого провадження з
зазначених вище підстав.

Будь-які доводи щодо висновку суду про
закриття провадження у справі за
скаргою в частині вимог про визнання
незаконною та скасування постанови
державного виконавця про стягнення з
боржника виконавчого збору від 05
лютого 2014 року в апеляційній скарзі
відсутні. Зазначений висновок суду
першої інстанції відповідає
роз'ясненням, які викладені в п. 7
постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах», згідно
якого справи щодо оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, прийнятих у
виконавчих провадженнях стосовно
примусового виконання судового
рішення у цивільній справі, належать до
компетенції адміністративних судів.

Відповідно до частини 3 ст. 387 ЦПК
України якщо оскаржувані рішення, дії
чи бездіяльність були прийняті або
вчинені відповідно до закону, в межах
повноважень державного виконавця або
іншої посадової особи державної
виконавчої служби і права чи свободи
заявника не було порушено, суд
постановляє ухвалу про відмову в
задоволенні скарги.

Оскаржувана ухвала суду від 21 травня 2014
року постановлена з додержанням вимог
закону.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України
розглянувши скаргу на ухвалу суду
першої інстанції, апеляційний суд
відхиляє скаргу і залишає ухвалу без
змін, якщо судом першої інстанції
постановлено ухвалу з додержанням
вимог закону.

Керуючись ст. 307, ст. 312, ст. 314, ст. 315 ЦПК
України, апеляційний суд Донецької
області, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Центрально-Міського районного
суду м. Горлівки Донецької області від
21 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:
Л.І. Соломаха

Судді:
Т.І. Биліна

О.М. Пономарьова