Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3140/14
Головуючий у 1 інстанції: Голубкова М.А.
Суддя-доповідач: Савченко О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„24" липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Гончар М.С., Стрелець Л.Г.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Запоріжжя від 14 травня 2014 року по
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду із скаргою на дії державного
виконавця Комунарського відділу
державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції, мотивуючи вимоги тим, що
вироком Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 02.10.2012 року
металевий гараж, визнаний по
кримінальній справі речовим доказом,
було зобов"язано гр.ОСОБА_3 повернути
законному володільцю ОСОБА_2,
виконавчий лист з виконання вироку у
цій частині було видано 06 березня 2013
року.

З заявою про виконання вироку суду він
звернувся до Комунарського ВДВС
Запорізького міського управління
юстиції. Постановою старшого
державного виконавця Комунарського
ВДВС Запорізького МУЮ Трифанової Т.В.
від 02.04.2013 року у відкритті виконавчого
провадження йому було відмовлено на
підставі п.8 ч.1 ст. 26 Закону України
„Про виконавче провадження", з мотивів
того, що до виконавчого листа не додано
протокол огляду, документ
індивідуально визначених ознак майна
та документ про місце зберігання
гаража.

При повторному поданні 06.02.2014 року до
виконавчої служби виданого 06 березня
2013 року виконавчого листа, постановою
старшого державного виконавця
Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ
Трифанової Т.В. від 06.02.2014 року у
прийнятті до провадження виконавчого
документа та у відкритті виконавчого
провадження було відмовлено у зв"язку
із закінченням строку пред"явлення
виконавчого документа до виконання.

Посилаючись на неправомірність
винесених державним виконавчем
постанов від 02.04.2013 року та від 06.02.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження, просив
зазначені постанови скасувати.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Запоріжжя від 14 травня 2014 року
скаргу ОСОБА_2 залишено без
задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить
ухвалу суду від 14 травня 2014 року
скасувати та прийняти нове рішення,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду доповідача. пояснення учасників
процесу, перевіривши матеріали справи
та доводи скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скаргі підлягає
задоволеню частково з наступних
підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_2 на дії державного виконавця,
розглянутої судом в порядку,
передбаченому розділом УП ЦПК України,
суд виходив з того, що постанови
державного виконавця від 02.04.2013 року та
від 06.02.2014 року про відмову у відкритті
виконавчого провадження були прийняті
у відповідності до вимог Закону
України „Про виконавче провадження".

Із висновком суду погодитися не можна,
оскільки, керуючись при розгляді
скарги по суті ст.ст. 383-387 ЦПК України,
судом не враховано, що постанови про
відмову в прийнятті виконавчого
документі та у відкритті виконавчого
провадження стосувалися виконавчого
листа, виданого Шевченківським
районним судом м. Запоріжжя 06.03.2013 року
на виконання вироку суду в частині
повернення речових доказів по
кримінальній справі.

Згідно із ч.1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають в порядку цивільного
судочинства справи про захист
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин, а також з
інших правовідносин, крім випадків,
коли розгляд таких справ проводиться
за правилами іншого судочинства.

Як роз"яснено у п.19 постанови Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 3 від 01.03.2013 року „Про деякі
питання юрисдикції загальних судів та
визначення підсудності цивільних
справ", розгляд судами скарг у порядку,
передбаченому розділом УП ЦПК, є однією
з форм судового контролю за виконанням
судових рішень, виконання яких є
складовою частиною цивільного процесу,
оскільки провадження у справі
завершується виконанням ухвалених у
такій справі судових рішень.

Таким чином, в порядку ст.ст. 383-387 ЦПК
України підлягають розгляду судом,
який розглянув справу у першій
інстанції, лише скарги сторони
виконавчого провадження щодо
виконання судових рішень, ухвалених за
правилами ЦПК.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, оскарження ОСОБА_2 дій
державного виконавця пов"язане не з
виконанням рішення по цивільній
справі, а вироку суду по кримінальній
справі, причому навіть не у частині
вирішення цивільного позову у
кримінальному провадженні, а щодо
повернення речового доказу.

Відповідно ж до роз"яснень п.8 постанови
Вищого адміністративного суду України
№ 3 від 13.12.2010 року з подальшими змінами
"Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби", судами необхідно враховувати,
що відповідно до ч.4 ст. 82 Закону України
„Про виконавче провадження", справи
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби при виконанні вироків судів у
частині, що підлягає примусовому
виконанню державною виконавчою
службою (про стягнення штрафів,
конфіскацію майна тощо), за винятком
справ за позовами сторін виконавчого
провадження, належать до юрисдикції
адміністративних судів.

Згідно роз"яснень п.2 названої вище
постанови Вищого адміністративного
суду України, відповідно до ч.1 ст. 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням наведеного
убачається, що скарга на дії державного
виконавця, з якою ОСОБА_2 звернувся до
суду, не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства, у даному
випадку ОСОБА_2 має право звернутися до
суду не зі скаргою, а з
адміністративним позовом з приводу
оскарженні дій державного виконавця.

На вказані обставини суд першої
інстанції уваги не звернув та
помилково розглянув справу за скаргою
ОСОБА_2 в порядку цивільного
судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України
суд своєю ухвалою закриває провадження
у справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства.

Як передбачено ч.1 ст.310 ЦПК України,
рішення суду підлягає скасуванню в
апеляційному порядку із закриттям
провадження у справі з підстав,
визначених ст. 205 ЦПК України, отже
постановлена по справі ухвала від 14
травня 2014 року підлягає скасуванню із
закриттям провадження у даній справі.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 314, 317 ЦПК
України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду
м. Запоріжжя від 14 травня 2014 року по
справі за скаргою ОСОБА_2 на дії
державного виконавця Комунарського
відділу державної виконавчої служби
Запорізького міського управління
юстиції скасувати, провадження у даній
справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, проте може бути
оскаржена до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: