Апеляційний суд Кіровоградської
№ провадження 22-ц/781/1740/14 Головуючий
у суді І-ї інстанції Хрусталенко І. П.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2014 року

колегія суддів судової палати в
цивільних справах апеляційного суду
Кіровоградської області в складі :

головуючої судді: Суровицької
Л.В.,

суддів: Суржика М.М. ,
Чельник О.І.

при секретарі: Крисановій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,
ОСОБА_3, інтереси яких представляє
ОСОБА_4, на рішення Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 05 травня 2014 року у справі
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, виселення.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення осіб, які прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3,
Бобринецького районного сектору
Управління державної міграційної
служби України в Кіровоградській
області про звернення стягнення на
предмет іпотеки, виселення, зняття з
реєстрації місця проживання.

Зазначав, що між ним, як позикодавцем
та ОСОБА_2, ОСОБА_3, як позичальниками, 30
квітня 2011 року укладено нотаріально
посвідчений договір позики,
відповідно до якого відповідачі
отримали у позику грошові кошти в сумі
13 600 грн. та зобов'язались повернути їх
щомісячними платежами у строк до 01
листопада 2011 року. В забезпечення
виконання зобов'язань за цим договором
01 квітня 2011 року укладено нотаріально
посвідчений договір іпотеки, згідно
якого відповідачі передали в іпотеку
належний їм на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0968 га, на якій
розташований вказаний житловий
будинок. У зв'язку з тим, що відповідачі
належним чином умови договору позики
не виконали, станом на 01 червня 2013 року
утворилась заборгованість в сумі 113 600
грн., тому просив суд в рахунок
погашення заборгованості за договором
позики від 30 квітня 2011 року та в рахунок
стягнення інфляційних за період з 01
листопада 2011 року по 30 квітня 2013 року в
сумі, трьох відсотків річних від
простроченої суми за період з 01
листопада 2011 року по 31 травня 2013 року в
сумі 5 396 грн.78 коп., а всього сумі 120 700
грн.78 коп.,звернути стягнення на
предмет іпотеки - житловий будинок з
відповідними господарсько-побутовими
будівлями та земельну ділянку площею 0,
0968 га, розташовані по АДРЕСА_1. Просив
визначити спосіб звернення стягнення
на предмет іпотеки шляхом продажу з
прилюдних торгів в межах процедури
виконавчого провадження, визначити
початкову ціну реалізації нерухомого
майна. Просив також виселити
відповідачів з житлового будинку
АДРЕСА_1 і зобов'язати Бобринецький
сектор Управління державної
міграційної служби України в
Кіровоградській області зняти
відповідачів з реєстрації місця
проживання у вказаному житловому
будинку (т.1, а.с.2-10).

Ухвалою суду від 10 липня 2013 року
провадження у справі в частині
позовних вимог до Бобринецького
сектору Управління державної
міграційної служби України в
Кіровоградській області закрито у
зв'язку з прийняттям відмови позивача
від вимог до вказаного відповідача
(т.1,а.с. 62-63).

В ході розгляду справи позивач
уточнив позовні вимоги і просив
звернути стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості за
договором позики від 30 квітня 2011 року в
сумі 81 801 грн. 27 коп., з яких прострочена
заборгованість складає 74 400 грн.,
інфляційні за період з січня 2012 року по
лютий 2014 року - 2 380 грн., три відсотки
річних від простроченої суми за період
з 01 січня 2012 року по 31 березня 2014 року в
сумі 5 020 грн.47 коп.(т.1,а.с.231-232, т.2, а.с.5).

Рішенням Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 05
травня 2014 року позов задоволено
частково.

Звернуто стягнення на житловий
будинок з господарсько-побутовими
будівлями та земельну ділянку площею
0,0968 га, розташовані по АДРЕСА_1 в
рахунок погашення заборгованості за
договором позики в сумі 81 801 грн.27 коп.
Визначено спосіб звернення стягнення
на предмет іпотеки - шляхом прилюдних
торгів у межах процедури виконавчого
провадження. Передано предмет іпотеки
в управління ОСОБА_5 Виселено
відповідачів з будинку АДРЕСА_1.

Стягнуто з відповідачів,з кожного на
користь ОСОБА_5 судові витрати в сумі 603
грн.50 коп..

У задоволенні позову в частині
визначення початкової ціни реалізації
предмета іпотеки, відмовлено.
Відмовлено у задоволенні позову в
частині зобов'язання Бобринецького
районного сектору Управління
державної міграційної служби України в
Кіровоградській області зняти
відповідачів з реєстрації місця
проживання - АДРЕСА_1 (т.2,а.с.20-25).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, інтереси яких представляє
ОСОБА_4, просять рішення суду першої
інстанції скасувати з підстав
порушення норм матеріального і
процесуального права та ухвалити нове
рішення про відмову в задоволенні
позову (т.2, а.с.39-42).

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідачів
підтримав доводи апеляційної скарги, а
представник позивача заперечив проти
них та просив рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги та вимог, заявлених
в суді першої інстанції, вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню із
наступних підстав.

Як встановлено судом і
підтверджується матеріалами справи, 30
квітня 2011 року між ОСОБА_5, як
позикодавцем та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, як
позичальниками, укладено нотаріально
посвідчений договір позики,
зареєстрований в реєстрі за № 270,
відповідно до якого ОСОБА_5 надав
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у позику грошові кошти
в сумі 113 600 грн., які передано
позичальникам до підписання цього
договору.

В забезпечення виконання
зобов'язань за договором позики від 30
квітня 2011 року, у цей же день між ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено
нотаріально посвідчений договір
іпотеки, за умовами якого ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, як іпотекодавці, передають у
заставу ОСОБА_5, як іпотекодержателю,
належний їм на праві власності
житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0968 га, кадастровий
номер- :50: 157:0003, на якій
розташований житловий будинок, цільове
призначення якої - будівництво і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(а.с.14-16).

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору; якщо
в зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором
позики одна сторона (позикодавець)
передає у власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості.

Пунктом 2.2. договору позики
передбачено, що позичальники
повертатимуть позикодавцеві позичену
ними суму грошей частинами, при цьому
остаточний розрахунок щодо повернення
суми позики має бути здійснено не
пізніше 01 листопада 2011 року. Позика
підлягає поверненню щомісячно,
починаючи з 01 червня 2011 року до 01 жовтня
2011 року включно в розмірі 5 600 грн.,
остаточна сума позики, яка складає 85 600
грн. повинна бути передана
позикодавцеві не пізніше 01 листопада
2011 року.

Згідно п.2.3. договору позики
виконання зобов'язання за договором
має здійснюватися готівкою , шляхом
вручення грошей особисто
позикодавцеві, якщо інше не буде
додатково визначено письмовим
розпорядженням позикодавця, яке має
бути нотаріально засвідчено.

Факт одержання повернутої позики
(частини позики) підтверджується
заявою позикодавця (або особи, яка
уповноважена на це позикодавцем,
складеною у письмовій формі (п.2.4.
договору позики).

Пунктом 6 договору позики
передбачено, що у разі відмови
позикодавця від отримання повернутих
йому грошей позичальники вправі
передати їх на депозит будь-якої
нотаріальної контори (нотаріуса), що
буде свідчити про своєчасне виконання
ними умов цього боргового документа.

На виконання зобов'язань за
договором позики щодо повернення
грошових коштів, ОСОБА_2 передав ОСОБА_5
30 травня 2011 року гроші в сумі 5 600 грн. , 30
червня 2011 року - 5600 грн., 01 серпня 2011 року
- 5600 грн., 31 серпня 2011 року - 5 600 грн., 30
вересня 2011 року - 5600 грн., та 28 грудня 2011
року - 11 200 грн. , всього в сумі 39 200 грн.,
що підтверджується розписками (т.1,
а.с.127-131). Дійсність розписок, наданих
відповідачами, позивачем не
оспорюється.

Заперечуючи позовні вимоги,
представник відповідачів зазначав про
те, що зобов'язання за договором позики
щодо повернення грошових коштів,
виконані відповідачами повністю. Решта
коштів в сумі 74 400 грн. були за вказівкою
ОСОБА_5 перераховані на вказаний ним
банківський рахунок уповноваженої ним
особи - ОСОБА_6, відкритий у ПАТ
«Державний Ощадний банк України» та
банківський рахунок у ПАТ КБ
«ПриватБанк».

Згідно письмових пояснень позивача,
він не уповноважував будь-яких осіб
на отримання грошових коштів від
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виконання договору
позики від 30 квітня 2011 року.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір. Доказування не може
ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження доводів про
повернення боргу за договором
позики,представник відповідача надав в
судовому засіданні апеляційної
інстанції довідку територіально
відокремленого безбалансового
відділення № 10011/0235 філії - Кримське
республіканське управління АО
«Ощадбанк» про направлення ОСОБА_3 на
ім'я ОСОБА_6 за період з 01 січня 2012 року
по 31 грудня 2013 року грошових коштів в
сумі 33 400 грн. (т.2, а.с. 82 ).

Згідно ст.527 ЦК України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Кожна із сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України
відповідачами не надано доказів того,
що зобов'язання за договором виконано у
повному обсязі відповідно до умов,
передбачених п.2.3, п.2.4 та п.6 договору
позики, не надано доказів того, що
виконання прийнято належним
кредитором або уповноваженою на це
особою.

За таких обставин суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про наявність заборгованості
відповідачів за договором позики в
сумі 74 400 грн.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Одним із видів застави нерухомого
майна є іпотека. Іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону № 898-ІV
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання або
неналежного виконання боржником
основного зобов'язання.

Право іпотекодержателя на звернення
стягнення на предмет іпотеки виникає
також з підстав, встановлених ст. 12
Закону № 898-ІV, а саме: у разі порушення
іпотекодавцем обов'язків, встановлених
іпотечним договором, іпотекодержатель
має право вимагати дострокового
виконання основного зобов'язання, а в
разі його невиконання - звернути
стягнення на предмет іпотеки.

При цьому звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя (ч. 3 ст. 33 Закону
України «Про іпотеку»).

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивач не дотримався вимог,
передбачених ст.35 Закону України «Про
іпотеку», є безпідставними, оскільки
спростовуються матеріалами справи
(т.1,а.с. 18-23). Крім того, згідно роз'яснень
у п.37 постанови Пленуму № 5 Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30 березня 2012 року «Про
практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних правовідносин»
невиконання вимог частини першої
статті 35 Закону України «Про іпотеку»
про надіслання іпотекодавцю та
боржнику, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, письмової вимоги про
усунення порушення зобов'язання не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду (на відміну від
інших способів звернення стягнення
(частина третя статті 33 цього Закону),
оскільки іпотекодавець у судовому
засіданні має можливість заперечувати
проти вимог іпотекодержателя, що
відповідає положенням статті 124
Конституції України.

Проте, ухвалюючи рішення про звернення
стягнення на предмет іпотеки - на
житловий будинок та земельну ділянку,
суд першої інстанції не врахував
співмірність заборгованості з
вартістю іпотечного майна. Не врахував
роз'яснення вказаного Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у п. 41 про те, що при вирішенні
спору про звернення стягнення на
предмет іпотеки суд має дати оцінку
співмірності суми заборгованості за
кредитом та вартості іпотечного майна,
якщо допущене боржником або
іпотекодавцем, якщо він є відмінним від
боржника, порушення основного
зобов'язання чи іпотечного договору не
завдає збитків іпотекодержателю і не
змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є
оціночним, то суд має належним чином
його мотивувати, співставити обставини
зі змістом цього поняття, визначитись,
чи не суперечить його застосування
загальному змісту та призначенню
права, яким урегульовано конкретні
відносини (зокрема про право на
першочергове задоволення вимог за
рахунок предмета застави), та врахувати
загальні засади цивільного
законодавства - справедливість,
добросовісність та розумність (пункт 6
частини першої статті 3 ЦК).

Пунктом 2.1 договору іпотеки від 30
квітня 2011 року визначено вартість
житлового будинку АДРЕСА_1 - 139 622 грн..
Вартість земельної ділянки згідно
висновку про експертну грошову оцінку
земельної ділянки по АДРЕСА_1 становить
15 306 грн. (п.2.2 договору іпотеки).

Узгоджена сторонами вартість предмета
іпотеки становить 150 000 грн.(п.2.3.
договору іпотеки, т.1, а.с.14).

В судовому засіданні апеляційного суду
18 червня 2014 року роз'яснювалося
положення ч.4 ст.10 ЦПК України щодо
подання доказів про вартість предмета
іпотеки в разі незгоди з вартістю, яка є
в матеріалах справи (т.2,а.с.72), в зв'язку
з чим в розгляді справи була оголошена
перерва, проте такі докази суду не
надано.

Матеріалами справи підтверджується, що
вартість іпотечного майна значно
перевищує суму заборгованості за
кредитом, іпотечним майном є житловий
будинок та земельна ділянка, на якій
він розташований, відповідачі є
пенсіонерами (т.1,а.с.104), особами
похилого віку, проживають та
зареєстровані в цьому будинку, іншого
житла не мають, умови договору позики
частково виконали.

Тому враховуючи вказані обставини,
положення ст.39 Закону України «Про
іпотеку» та засади справедливості,
добросовісності і розумності, позов
про звернення стягнення на предмет
іпотеки задоволенню не підлягає.
Відмова в зверненні стягнення на
іпотечне майно не змінює обсяг прав
позичальника і не є перешкодою для
подання позову про стягнення
заборгованості за договором позики.

Оскільки суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи, прийшов до
висновків, які не відповідають
обставинам справи, допустив порушення
норм матеріального та процесуального
права, тому відповідно до ст.309 ЦПК
України рішення суду підлягає
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.3078,
ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія
суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3,
інтереси яких представляє ОСОБА_4,
задовольнити.

Рішення Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 05
травня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення
на предмет іпотеки, виселення,
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: