Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ
№ 22-ц/778/3201/14 Головуючий у 1
інстанції: Пономаренко Л.Е.
Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 23» липня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк»

на рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 12 травня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк», треті
особи: орган опіки та піклування
Мелітопольської міської ради, ОСОБА_4,
приватний нотаріус Мелітопольського
міського нотаріального округу
Запорізької області ОСОБА_5 про
визнання договору іпотеки недійсним;

за зустрічною позовною заявою
Публічного акціонерного товариства
«Перший український міжнародний банк»
до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6,
ОСОБА_7, треті особи: орган опіки та
піклування Мелітопольської міської
ради, ОСОБА_4, відділ державної
виконавчої служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції, про
виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звернулась
до суду з позовною заявою до ПАТ
«Перший український міжнародний банк»,
треті особи: орган опіки та піклування
Мелітопольської міської ради, ОСОБА_4,
про визнання договору іпотеки
недійсним.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що 29 грудня 2007 р. між ПАТ
«ПУМБ» та нею було укладено кредитний
договір № 5992355. З метою забезпечення
виконання даного кредитного договору
між сторонами було укладено договір
іпотеки від 29 грудня 2007 р. № 5996546,
посвідчений приватним нотаріусом
Мелітопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 11084.
Предметом іпотеки є двокімнатна
квартира, розташована за адресою:
АДРЕСА_2, яка належить їй на праві
власності.

Проте договір іпотеки не був
погоджений у встановленому порядку
органом опіки та піклування, оскільки у
вказаній квартирі на час укладання
договору проживали і проживають
неповнолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку з
неповерненням коштів за цим кредитом
неповнолітні діти можуть бути
позбавлені єдиного місця проживання.

Із зазначених підстав вважає укладений
договір іпотеки недійсним.

На підставі зазначеного просила
визнати недійсним договір іпотеки від
29 грудня 2007 р. № 5996546, посвідчений
приватним нотаріусом Мелітопольського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
зареєстрований в реєстрі за № 11084.

В листопаді 2013 року ПАТ «ПУМБ» подало
зустрічну позовну заяву, в якій
зазначило, що 29 грудня 2007 року між ЗАТ
«ПУМБ», правонаступником всіх прав та
зобов'язань якого є ПАТ «ПУМБ», та
ОСОБА_3 було укладено кредитний договір
№ 5992355, згідно з умовами якого
відповідачу було видано кредит у сумі
152 000,00 грн. зі сплатою 11,99% річних
строком до 28.12.2027 для придбання
квартири АДРЕСА_2.

У забезпечення виконання зобов'язань
за кредитним договором відповідачем
було передано в іпотеку зазначену
квартиру, про що укладений договір
іпотеки № 5996546 від 29 грудня 2007 року,
посвідчений ОСОБА_5, приватним
нотаріусом Мелітопольського міського
нотаріального округу Запорізької
області, за реєстровим № 11084.

У зв'язку з невиконанням умов
кредитного договору банком до
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області було подано позов
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором. Рішенням
Мелітопольського міськрайонного суду
Запорізької області від 06 листопада 2012
року позов задоволено, стягнуто з
ОСОБА_3 на користь банку заборгованість
за кредитним договором №5992355 від 29.12.2007
року у сумі 245 473,73 грн. (а.с.57-59), 14 грудня
2012 року видано виконавчий лист.

Згідно з постановою від 20.06.2013 року ВДВС
Мелітопольського міськрайнного
управління юстиції відкрито виконавче
провадження. У ході виконавчого
провадження звернуто стягнення на
квартиру, яка є предметом іпотеки. Але
державним виконавцем було з'ясовано, що
у квартирі крім відповідача
зареєстровані її діти: неповнолітня
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітній
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Реєстрація дітей у квартирі, на яку
звернуто стягнення, унеможливлює її
подальшу реалізацію на прилюдних
торгах.

На момент укладення договору іпотеки у
квартирі згідно з довідкою, виданою 27
грудня 2007 року ТОВ «Керуюча компанія
«Коменерго-Мелітополь»,
зареєстрованих осіб не було.

Всупереч п. 1.7.4 договору іпотеки
відповідач без дозволу банка
зареєструвала у приміщенні своїх
дітей. Крім того, відповідно до пп.13 п.1.4.
договору іпотеки відповідач
стверджувала, що предмет іпотеки не є
для неї та членів її сім'ї єдиним
можливим місцем проживання та/або
сукупний дохід членів сім'ї достатній
для придбання або найму іншого житла у
разі звернення стягнення на предмет
іпотеки; а також відсутні малолітні
та/чи неповнолітні діти, що мають право
користуватися квартирою, що є
предметом іпотеки.

Згідно з п. 3.2.7. договору іпотеки банк 01
листопада 2013 року цінним листом
направив ОСОБА_3 вимогу про її
виселення разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7.
Вказана вимога не виконана.

На підставі зазначеного просило
виселити ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з
квартири АДРЕСА_2 без надання іншого
житла та зняттям з реєстраційного
обліку у відділі у справах
громадянства, імміграції та реєстрації
фізичних осіб Мелітопольського МВ
ГУМВС України в Запорізькій області;
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
витрати по сплаті судового збору у сумі
114,70 грн.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 03 грудня 2013 року залучено
до участі в справі в якості третьої
особи приватного нотаріуса
Мелітопольського міського
нотаріального округу Запорізької
області ОСОБА_5

Рішенням Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 12 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ
«Перший український міжнародний банк»,
треті особи: орган опіки та піклування
Мелітопольської міської ради, ОСОБА_4,
про визнання договору іпотеки
недійсним відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ПАТ
«Перший український міжнародний банк»
до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та
інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7
треті особи: орган опіки та піклування
Мелітопольської міської ради,
ОСОБА_4,відділ державної виконавчої
служби Мелітопольського
міськрайонного управління юстиції
відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за
апеляційною скаргою ПАТ «ПУМБ».

В апеляційній скарзі ПАТ «ПУМБ»
зазначає про необґрунтованість
висновку суду про відмову у виселенні,
на квартиру, яка є предметом іпотеки,
звернуто стягнення на стадії
примусового виконання судового
рішення про стягнення заборгованості,
що дає підстави у відповідності до
вимог 40 Закону України «Про іпотеку»,
ст.109 ЖК України для виселення
мешканців квартири, посилаючись на
порушення норм матеріального права,
просить скасувати рішення суду в
частині відмови в задоволенні
зустрічного позову, в цій частині
ухвалити нове рішення, яким
задовольнити зустрічні позовні вимоги
про виселення. В іншій частині рішення
залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю-доповідача, пояснення
учасників апеляційного розгляду,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та обставини справи в межах
доводів апеляційної скарги і вимог,
заявлених в суді першої інстанції,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню.

Предметом перегляду є рішення суду в
частині вирішення зустрічного позову
про виселення.

Висновки суду про відмову у
задоволенні позовних вимог банку про
виселення ґрунтуються на доказах,
досліджених у судовому засіданні,
відповідають фактичним обставинам
справи. Фактична сторона справи
встановлена з додержанням норм
процесуального права, щодо
встановлених обставин суд дійшов
вичерпних юридичних висновків і
правильно застосував норми
матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про
необґрунтованість та незаконність
висновку суду є неприйнятними,
виходячи з наступного.

Статтею 3 ЦПК України визначено, що
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку»
передбачено, що звернення стягнення на
передані в іпотеку житловий будинок чи
житлове приміщення є підставою для
виселення всіх мешканців, за винятком
наймачів та членів їх сімей.

Після прийняття рішення про звернення
стягнення на передані в іпотеку
житловий будинок чи житлове приміщення
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору всі мешканці
зобов'язані на письмову вимогу
іпотекодержателя або нового власника
добровільно звільнити житловий
будинок чи житлове приміщення протягом
одного місяця з дня отримання цієї
вимоги.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
іпотеку» звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

У п. 4.2 договору іпотеки № 5996546 від 29
грудня 2007 року передбачено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється одним з таких способів за
вибором іпотеко держателя: за рішенням
суду, на підставі виконавчого напису
нотаріуса, шляхом позасудового
врегулювання задоволення вимог
іпотекодержателя.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Мелітопольського
міськрайонним судом Запорізької
області від 06 листопада 2012 року
стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«ПУМБ», заборгованість у сумі 245 473,73
грн. за кредитним договором №5992355 від
29.12.2007 року. На виконання рішення суду
видано виконавчий лист №815/10921/2012 від
14.12.2012 р.

Порядок виконання судових рішень,
права і обов'язки державного виконавця,
інших учасників виконавчого
провадження в процесі виконання
судових рішень визначені Законом
України «Про виконавче провадження»,
Інструкцією про проведення виконавчих
дій.

Статтею 17 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, в тому числі й виконавчих
листів, що видаються судами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії,
здійснювати заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Для цього, зокрема, йому надане право
накладати арешт на майно боржника та
реалізовувати його у встановленому
законодавством порядку.

Заходами примусового виконання рішень
в т.ч. є звернення стягнення на кошти та
інше майно боржника (ст. 32 цього Закону).

Згідно із ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» звернення
стягнення на майно боржника полягає в
його арешті, вилученні та примусовій
реалізації.

Відповідно до п. 1 ст. 54 Закону України
«Про виконавче провадження» звернення
стягнення на заставлене майно в
порядку примусового виконання
допускається за виконавчими
документами для задоволення вимог
стягувача-заставодержателя.

Постановою державного виконавця ВДВС
Мелітопольського міськрайнного
управління юстиції від 12.06.2013 року
відкрито виконавче провадження ВП
№38411560 з виконання виконавчого листа
№815/10921/2012 від 14.12.2012 р. про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ»
заборгованості за кредитом в сумі 245473,73
грн., а постановою ВДВС
Мелітопольського міськрайнного
управління юстиції від 13.08.2013 року у
забезпечення реального виконання
судового рішення накладено арешт на ?
частину квартири АДРЕСА_1 та на
квартиру АДРЕСА_2, яка є предметом
іпотеки за договором іпотеки,
заборонено здійснювати відчуження
цього майна.

Таким чином, банк одночасно є і
іпотекодержателем і стягувачем, однак
право звернення стягнення на предмет
іпотеки жодним із способів,
передбачених ст.33 Закону України» Про
іпотеку», п.4.2 договору іпотеки № 5996546
від 29 грудня 2007 року, не
реалізовувалося, банк звернувся до
виконавчої служби про примусове
виконання судового рішення про
стягнення заборгованості за
кредитними договором і дії виконавця
здійснені на забезпечення реального
виконання цього судового рішення.

У п.3.1.2. договору іпотеки № 5996546 від 29
грудня 2007 року передбачено, що у
будь-який час до моменту реалізації
предмета іпотеки іпотекодавець може
припинити звернення стягнення на
предмет іпотеки шляхом виконання
основного зобов'язання разом з
відшкодуванням іпотекодержателю
витрат, пов'язаних з реалізацією їм
своїх прав, що випливають з цього
договору.

З огляду на те, що судове рішення про
стягнення заборгованості за кредитним
договором знаходиться на стадії
виконання в порядку, передбаченому
зазначеним Законом України «Про
виконавче провадження», вимоги банки
про виселення мешканців з квартири,яка
передана в іпотеку,є передчасними. Банк
не довів порушення, невизнання або
оспорювання прав та свобод
іпотекодержателя щодо звільнення
вказаного житлового приміщення їх
мешканцями (ст. 3 ЦПК України) й
відповідно до цього відсутні підстави
для задоволення позовних вимог банку в
частині виселення відповідачів із
спірної квартири.

Апеляційна скарга не містить доводів,
які б свідчили про порушення норм
матеріального і процесуального права,
які призвели чи могли призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний
суд відхиляє апеляційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Перший
український міжнародний банк»
відхилити.

Рішення Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 12 травня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: