АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1983/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : 47 Суходольський О.
М. Доповідач в апеляційній інстанції
Ювшин В. І. РІШЕННЯ
22 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
головуючогоЮвшина В. І.суддівВишні Н. В.
, Пономаренка В. В. при
секретаріАнкудінов О.І. прокурора
представників відповідачів
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційні
скарги представника ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 на рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
16 червня 2014 року по справі за позовом
прокурора Черкаського району до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Черкаської
райдержадміністрації, третя особа без
самостійних вимог ДП «Черкаське лісове
господарство» про визнання незаконним
та скасування розпорядження РДА,
визнання державних актів на право
власності недійсними,-
в с т а н о в и л а :
Прокурор Черкаського району звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9,
Черкаської райдержадміністрації,
третя особа без самостійних вимог ДП
«Черкаське лісове господарство» про
визнання незаконним та скасування
розпорядження РДА, визнання державних
актів на право власності недійсними,
мотивуючи свої вимоги тим, що
відповідно до розпорядження голови
Черкаської районної державної
адміністрації від 17.04.2008 р. №109
припинено користування земельною
ділянкою площею 0,7614 га державним
підприємством «Черкаське лісове
господарство», затверджено проекти
відведення земельних ділянок у
власність для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,7614 га за рахунок
лісів 1 групи ДП «Черкаське лісове
господарство» в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради за
межами населеного пункту та передано
земельні ділянки у власність 7-ми
громадянам. Проведеною прокуратурою
перевіркою встановлено, що прийняття
розпорядження щодо передачі земельних
ділянок загальною площею 0,7614 га 7-ми
громадянам, в тому числі і ОСОБА_8
проведено незаконно.
Виходячи зі змісту оспорюваного
розпорядження та змісту затвердженого
ним проекту із землеустрою щодо
відведення ОСОБА_8 земельної ділянки
загальною площею 0,1178 га. вбачається, що
ділянку розташовану за межами
населеного пункту, передано для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд, що не є
лісогосподарською потребою. Дана
земельна ділянка на момент здійснення
передачі відносилась до категорії
земель лісогосподарського призначення
та перебувала у постійному
користуванні ДП «Черкаське лісове
Прокурор вказує, що перед
передачею у власність земельної
лісової ділянки, що перебуває у
державній власності, має проводитись
її вилучення у постійного користувача,
яким на момент видання розпорядження
являлось ДП «Черкаське лісове
господарство», чого здійснено не було.
Тому, Черкаська РДА не мала повноважень
і щодо вилучення вказаної земельної
ділянки, оскільки остання знаходиться
за межами населеного пункту і
надавалась у власність не для цілей,
встановлених п.п.а), б), в) ч.5 ст.149 ЗК
Просив суд застосувати заходи
забезпечення позову шляхом накладення
заборони на відчуження спірної
земельної ділянки загальною площею 0,1178
га. розташованої в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради
за межами населеного пункту. Визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Черкаської районної державної
адміністрації від 17.04.2008 р. №109 в
частині припинення права користування
та передачі у власність ОСОБА_8
земельної ділянки площею 0,1178 га.
розташованої в адміністративних межах
Геронимівської сільської ради. Визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1178 га. від 14.05.2008 р. виданий ОСОБА_8
28.02.2014 р. прокурор Черкаського
району подав до суду позовну заяву в
якій просив визнати протиправним та
скасувати розпорядження Черкаської
районної державної адміністрації від
17.04.2008 р. №109 в частині припинення права
користування та передачі у власність
ОСОБА_9 земельної ділянки, площею 0,1096
га, що розташована в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради за
межами населеного пункту. Визнати
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1096 га. від 14.05.2008 р. виданий ОСОБА_9
Рішенням Черкаського районного
суду Черкаської області від 16 червня 2014
року позов прокурора Черкаського
району задоволено. Визнано
протиправним та скасовано
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації від 17.04.2008 р.
№109 в частині припинення права
користування та передачі у власність
ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,1178
га. розташованої в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради за
межами населеного пункту. Визнано
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1178 га. від 14.05.2008 р. виданий ОСОБА_8
Визнано протиправним та скасовано
розпорядження Черкаської районної
державної адміністрації від 17.04.2008 р.
№109 в частині припинення права
користування та передачі у власність
ОСОБА_9 земельної ділянки, площею 0,1096
га, що розташована в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради за
межами населеного пункту. Визнано
недійсним державний акт на право
власності на земельну ділянку площею
0,1096 га. від 14.05.2008 р. виданий ОСОБА_9
Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним
рішенням представник ОСОБА_8, ОСОБА_6 та
ОСОБА_9 подали апеляційні скарги,
вважаючи що рішення суду першої
інстанції ухвалено з порушенням норм
матеріального права та просять
скасувати рішення Придніпровського
районного суду м. Черкаси від 10 грудня
2013 року та відмовити прокурору в
задоволенні позовних вимог.

Вислухавши учасників процесу,
вивчивши матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги підлягають до
часткового задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в
п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про
судове рішення у цивільній справі",
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства відповідно до статті 2 ЦПК
України, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин відповідно до статті 8
ЦПК, а також правильно витлумачив ці
норми.

Обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні і які відповідають вимогам
закону про їх належність і
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню, а також якщо
рішення містить вичерпні висновки
суду, що відповідають встановленим на
підставі достовірних доказів
обставинам, які мають значення для
вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не
повністю відповідає зазначеним
вимогам, оскільки не повністю
ґрунтується на повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги
прокурора Черкаського району до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Черкаської
райдержадміністрації, третя особа без
самостійних вимог ДП «Черкаське лісове
господарство» про визнання незаконним
та скасування розпорядження РДА,
визнання державних актів на право
власності недійсними, суд першої
інстанції прийшов до висновку про те,
що відповідно до ст.39 ЗК України
використання земель житлової та
громадської забудови здійснюється
відповідно до генерального плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації, плану
земельно-господарського устрою з
дотриманням будівельних норм,
державних стандартів і норм.
Генеральним планом населеного пункту
не передбачено забудову спірних
земельних ділянок, а містобудівне
обґрунтування не розроблялось і не
затверджувалось. Черкаська районна
державна адміністрація не мала
повноважень на виділення землі за
межами населеного пункту.

Встановлено, що розпорядженням
голови Черкаської районної державної
адміністрації від 17.04.2008 р. №109
припинено користування земельною
ділянкою площею 0,7614 га державним
підприємством «Черкаське лісове
господарство», затверджено проекти
відведення земельних ділянок у
власність для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,7614 га за рахунок
лісів 1 групи ДП «Черкаське лісове
господарство» в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради за
межами населеного пункту та передано
земельні ділянки у власність 7-ми
громадянам.

Відповідно до статті 13 Конституції
України земля, її надра, атмосферне
повітря, водні та інші природні
ресурси, які знаходяться в межах
території України, природні ресурси її
континентального шельфу, виключної
(морської) економічної зони є об'єктами
права власності Українського народу.
Від імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Згідно зі статтею 14 Конституції
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Це право
набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 розд. X
"Перехідні положення" ЗК України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Порядок набуття та реалізації права на
землю, зокрема порядок набуття права
власності на землю громадянами
регламентовано у Главі 19 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК
України (у редакції чинній на момент
винесення оскаржуваного
розпорядження) громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону. Набуття
права власності громадянами та
юридичними особами на земельні
ділянки, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації,
відбувається в порядку, визначеному
частиною першою статті 128 цього
Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 116 ЗК
України (у редакції чинній на момент
винесення оскаржуваного
розпорядження) безоплатна передача
земельних ділянок у власність громадян
провадиться у разі: а) приватизації
земельних ділянок, які перебувають у
користуванні громадян; б) одержання
земельних ділянок внаслідок
приватизації державних і комунальних
сільськогосподарських підприємств,
установ та організацій; в) одержання
земельних ділянок із земель державної
і комунальної власності в межах норм
безоплатної приватизації, визначених
цим Кодексом.

Судом першої інстанції правильно дана
оцінка незаконності розпорядження
голови Черкаської районної державної
адміністрації від 17.04.2008 р. №109, яким
припинено користування земельною
ділянкою площею 0,7614 га державним
підприємством «Черкаське лісове
господарство», та затверджено проекти
відведення земельних ділянок у
власність для будівництва і
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд
загальною площею 0,7614 га за рахунок
лісів 1 групи ДП «Черкаське лісове
господарство» в адміністративних
межах Геронимівської сільської ради за
межами населеного пункту та передано
земельні ділянки у власність 7-ми
громадянам.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 розд. X
"Перехідні положення" ЗК України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзацах другому
та четвертому цього пункту) в межах
населених пунктів здійснюють
відповідні сільські, селищні, міські
ради з урахуванням вимог абзацу
третього цього пункту, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені ст. 122 ЗК України,
відповідно до ч. 4 якої (у редакції, яка
була чинною на час виникнення спірних
правовідносин) обласним державним
адміністраціям надано право
передавати земельні ділянки на їх
території із земель державної
власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб, крім випадків,
визначених частинами третьою, сьомою
цієї статті.

Такий висновок суду першої інстанції
повністю відповідає правовому
висновку Верховного Суду України
(постанова від 11 вересня 2013 року в
справі N 6-71цс13).

Таким чином, позивачем обґрунтовано
доведено незаконність та необхідність
скасування розпорядження РДА, та
визнання державних актів на право
власності недійсними, виданих на
підставі даного розпорядження.

Але вирішуючи письмові клопотання
відповідачів, заявлених ними суду
першої інстанції до винесення рішення (
частина 4 статті 267 ЦК України) про
застосування позовної давності для
звернення прокурора до суду, судом
першої інстанції було зроблено
невідповідність висновків обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення спору по суті.

Встановлено, що на виконання завдання
прокуратури Черкаської області щодо
законності виділення земельних
ділянок 15.07.2008 року та 22.10.2008 року
прокурором Черкаського району
витребувано з Черкаської
райдержадміністрації розпорядження
райдержадміністрації за друге
півріччя 2007 року та поточний 2008 рік,
якими проводилось виділення земельних
ділянок. За супровідним листом за
№01-19/1889 від 27.10.2008 року Черкаською
райдержадміністрацією направлено
копії розпоряджень, якими проводилось
виділення земельних ділянок в 2007 та 2008
роках, в тому числі і розпорядження №109
від 17.04.2008 року, яке є предметом
оскарження по даній справі (а.с.211).

Таким чином встановлено, що в
жовтні-листопаді 2008 року розпорядження
Черкаської районної державної
адміністрації від 17.04.2008 р. №109 було
предметом дослідження прокуратури
Черкаського району.

В 2011 році прокурором Черкаського
району було подано до суду позовні
заяви про визнання недійсними
державних актів на землю, виданих на
підставі розпорядження Черкаської
районної державної адміністрації від
17.04.2008 р. №109, але в послідуючому
прокурором було подано заяви про
залишення даних позовів без розгляду.

Таким чином, у силу ч. 1 ст. 261 ЦК України
перебіг позовної давності у такому
разі починається від дня, коли прокурор
довідався або міг довідатися про
порушення інтересів держави. Про це
прокурор Черкаського району дізнався
жовтні-листопаді 2008 року, коли йому
Черкаською райдержадміністрацією
направлено копія розпорядження №109 від
17.04.2008 року, яке являеться предметом
спору по даній справі.

До суду з позовом прокурор Черкаського
району повторно звернувся лише 28
лютого 2014 року, або ж через п'ять років
та три місяці з часу дослідження
оспорюваного розпорядження.

Відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 268 ЦК
України, який діяв на момент прийняття
розпорядження №109 від 17.04.2008 року, в
якому зазначено, що позовна давність не
поширюється на вимоги власника або
іншої особи про визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено його
право власності або інше речове право.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства» від 20 грудня
2011 року, яким виключено п. 4 з ч. 1 ст. 268 ЦК
України, та згідно з п. 5 Прикінцевих та
Перехідних положень даного закону,
відповідно до якого протягом трьох
років дня набрання ним чинності (тобто
до 15 січня 2015 року) особа має право
звернутися до суду з позовом про
визнання незаконним правового акта
органу місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи.

При цьому особа може звернутися до суду
з такими вимогами лише за умови, якщо
строк їх пред'явлення, встановлений
положеннями Цивільного кодексу
України, що діяли до набрання чинності
цим Законом, не сплив на момент
набрання чинності цим Законом.

Про наявність оспорюваного
розпорядження №109 від 17.04.2008 року
прокуратурі Черкаського району стало
відомо в жовтні-листопаді 2008 року, коли
за завданням прокуратури Черкаської
області ними проводилась відповідна
перевірка і на запит прокуратури
Черкаського району районною державною
адміністрацією Черкаського району за
супровідним листом за №01-19/1889 від 27.10.2008
року було направлено прокуратурі
розпорядження №109 від 17.04.2008 року. Таким
чином, на момент набрання чинності
Закону України «Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства» від 20 грудня 2011 року
прокуратура Черкаського району вже
пропустила трирічний строк (загальний
строк позовної давності який
розпочинається з листопада 2008 року
коли прокуратура Черкаського району
витребувала та дослідила
розпорядження №109 від 17.04.2008 року), а
тому прокурор Черкаського району
втратив право звернутися до суду з
позовом про визнання незаконним
правового акта органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи
за пропуском строку позовної давності.

Про застосування строку позовної
давності письмово заявили відповідачі
по справі до постановлення судового
рішення (а.с.102-112,119-128,135-136171-185,222).

Встановивши, що Черкаська
райдержадміністрація прийняла
розпорядження №109 від 17.04.2008 року з
порушенням чинного законодавства, але
прокурор Черкаського району пропустив
строк звернення до суду за захистом
інтересів держави, на застосування
позовної давності заявили відповідачі
до постановлення судом рішення, суду
першої інстанції необхідно було
застосувати позовну давність та
відмовити прокурору в позові, що
являється окремою підставою для
відмови в задоволенні позову.

Так як суд першої інстанції зробив
невідповідність висновків по справі в
частині застосування позовної
давності обставинам справи, що потягло
за собою невірне застосування норм
матеріального права, то рішення суду
першої інстанції підлягає до
скасування та ухвалення нового
рішення, яким в задоволення позовних
вимог прокурору Черкаського району до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Черкаської
райдержадміністрації, третя особа без
самостійних вимог ДП «Черкаське лісове
господарство» про визнання незаконним
та скасування розпорядження РДА,
визнання державних актів на право
власності недійсними необхідно
відмовити за пропуском строку позовної
давності.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316, ЦПК
України, колегія суддів судової палати,
-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги представника
ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на рішення
Черкаського районного суду Черкаської
області від 16 червня 2014 року задоволити
частково, а рішення Черкаського
районного суду Черкаської області від
16 червня 2014 року скасувати.

Відмовити прокурору Черкаського
району в задоволенні позовних вимог до
ОСОБА_8, ОСОБА_9, Черкаської
райдержадміністрації, третя особа без
самостійних вимог ДП «Черкаське лісове
господарство» про визнання незаконним
та скасування розпорядження РДА,
визнання державних актів на право
власності недійсними за пропуском
строку позовної давності.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає чинності негайно після його
проголошення, але може бути оскаржено
до суду касаційної інстанції на
протязі двадцяти днів, починаючи з дня
його проголошення.

Головуючий :

Судді :