Справа №442/1419/14-ц
Провадження №2/442/780/2014
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року Дрогобицький
міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

з участю секретаря - Галин Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дрогобичі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому
просить стягнути з відповідача
подвійну суму завдатку в розмірі 7000
доларів США, що еквівалентно 63000 грн.

Позов мотивує тим, що відповідачу на
праві приватної власності належить
земельна ділянка площею 0,2729 га,
розташована на АДРЕСА_1, цільове
призначення - ведення особистого
селянського господарства. Маючи намір
рекреаційного використання цієї
земельної ділянки, погодився на
пропозицію відповідача придбати у
нього вказану вище зелену ділянку,
відповідач надав йому копію державного
акту на право приватної власності на цю
земельну ділянку. Оскільки в
подальшому між ними було досягнуто
усіх істотних умов щодо
купівлі-продажу земельної ділянки -
предмету, ціни, а тому він передав
відповідачу обумовлену ними суму
завдатку в розмірі 3500 доларів США. Крім
цього, вони домовились, що до кінця 2012
року відповідача надасть всі необхідні
документи для укладення та
нотаріального посвідчення договору
купівлі-продажу, однак до
сьогоднішнього дня такий договір між
ними не був укладений, відповідач не
надав необхідних документів, всіляко
почав ухилятись від розмов та
зустрічей з ним. На його прохання
повернути сплачений ним завдаток,
відповідач відмовляться. З огляду на
викладені обставини та на підставі ст.
571 ЦК України відповідач повинен
повернути сплачений ним завдаток в
подвійному розмірі.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_3 позов підтримала та не
заперечила, що позивачем влітку 2012 року
як спосіб платежу було передано
відповідачу саме аванс в розмірі 3500
доларів США, а тому просииь стягнути
зазначеу суму з відповідача, що
еквівалентно 42000 грн.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, подавши письмові заперечення
проти позову, в яких вказує, що внесення
завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише в
разі наявності зобов'язання, яке
повинно було виникати на підставі
договору. Однак, жодного договору між
позивачем та відповідачем не
укладалось, а відтак і не допускалось
порушення його умов.

Вислухавши пояснення представника
позивача, перевіривши матеріали
справи, суд вважає, що позов є
підставним та підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступних
міркувань.

Відповідно до ст. 11 та ст. ст. 59, 60 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, в межах заявлених ними
позовних вимог і на підставі доказів
сторін та інших осіб які беруть участь
у справі. При цьому кожна із сторін
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які за законом мають бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Як вбачається з копії державного акту
на право власності на земельну ділянку
серія ЯД №432362, виданого 15.03.2007 року
Ластівківською сільською радою
Турківського району Львівської
області, ОСОБА_2 на праві приватної
власності належить земельна ділянка
площею 0,2729 га, розташована на АДРЕСА_1,
призначена для ведення особистого
селянського господарства, кадастровий
номер 0:03:004:0054.

У відповідності до копії розписки,
ОСОБА_2 отримав завдаток в сумі 3500
доларів США за земельну ділянку площею
27 сотих вартістю 31500 доларів США.

Станом на час розгляду справи договору
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,2729 га, що на АДРЕСА_1 між
сторонами не укладено не було.

Як на підставу заперечень проти позову,
відповідач посилається на те, що
внесення завдатку як способу виконання
зобов'язання може мати місце лише в
разі наявності зобов'язання, яке
повинно було виникати на підставі
договору.

Як встановлено в судовому засіданні і
представником позивача не
заперечувалось, між позивачем та
відповідачем влітку 2012 року було
досягнуто усіх істотних умов щодо
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,2729 га, що на АДРЕСА_1, зокрема,
предмету договору, його ціни, і як
спосіб платежу, а не як спосіб
виконання зобов'язання, відповідач
отримав від позивача завдаток в
розмірі 3500 доларів США.

Крім цього, на думку суду, за своєю
суттю розписка про отримання авансу є
документом, який видається продавцем
покупцю за договором купівлі-продажу,
підтверджуючи як намір про його
укладення, так і домовленість про всі
істотні умови такого договору, а також
засвідчуючи отримання продавцем від
покупця певної грошової суми як
способу платежу.

Отже, судом встановлено, що позивачем
було передано відповідачу як спосіб
платежу за земельну ділянку, яку мав
намір придбати, саме аванс в розмірі 3500
доларів США.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 2 ст. 570 ЦК України встановлена
презумпція авансу, якщо правочином не
визнано, що така сума є завдатком. На
відміну від завдатку, аванс - це лише
спосіб платежу. Він не виконує
забезпечувальної функції, а виконує
функцію попередньої оплати. У разі
видачі авансу кредитор не може бути
зобов'язаний до повернення авансу у
подвійному розмірі і, відповідно, до
відшкодування збитків.

Таким чином, оскільки позивачем було
передано відповідачу як спосіб платежу
за земельну ділянку, яку мав намір
придбати, грошові кошти в сумі 3500
доларів США, однак договору
купівлі-продажу цієї земельної ділянки
між ними так і не було укладено, а тому
суд знаходить підстави для стягнення з
відповідача на користь позивача аванс
в розмірі саме 3500 доларів США.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України
грошове зобов'язання має бути виконане
у гривнях. Якщо у зобов'язанні
визначено грошовий еквівалент в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.

За наведених обставин, стягненню з
відповідача підлягає аванс в розмірі
3500 доларів США, що за офіційним курсом
НБУ станом на час постановлення
судового рішення еквівалентно 42000 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під
час ухвалення рішення суд вирішує
питання як слід розподілити між
сторонами судові витрати, а тому на
підставі ст. 88 ЦПК України та у
відповідності пропорційності
задоволених позовних вимог з
відповідача на користь позивача слід
стягнути понесені ним і документально
підтверджені судові витрати по оплаті
судового збору в сумі 420,00 грн.

В решті позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК
України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3500
доларів США авансу, що за курсом НБУ
станом на 21.07.2014 року становить 42000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 420,00
грн. понесених судових витрат.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя