КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/5200/13-ц
Провадження № 2/488/210/14 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.08.2014 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м.
Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді Селіщевої
Л.І.,

при секретарі Жарліковій Д.О., Варакута
Є.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача Чайкіна
О.С., Носової О.Г.,

та третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, яка діє в інтересах
недієздатної ОСОБА_7, до Публічного
Акціонерного Товариства Райфайзен
Банк Аваль про визнання договорів
частково недійсними, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2013 року ОСОБА_2 як опікун
недієздатної ОСОБА_7, звернулась в її
інтересах із позовом до відповідача
ПАТ Райфайзен Банк Аваль, в
обґрунтування якого вказала наступне.

25.06.2007 року між ОСОБА_9 та ВАТ
Райфайзен Банк Аваль, правонаступником
якого є відповідач по даній справі, був
укладений кредитний договір №
014/08-112/64954 та додаткова угода до нього №
1. Цього ж дня між банком та ОСОБА_10 був
укладений договір поруки, згідно якого
ОСОБА_10 виступив поручителем за
належне виконання ОСОБА_9 своїх
зобовязань перед банком за вказаним
кредитним договором.

Крім цього, 25.06.2007 р. з метою
забезпечення виконання ОСОБА_9
зобовязань за кредитним договором, між
банком з однієї сторони та ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_7 з другої
сторони, був укладений іпотечний
договір. Згідно цього договору банк як
іпотекодержатель мав право у випадку
невиконання ОСОБА_9 зобовязань за
кредитним договором звернути
стягнення на наступне нерухоме майно:

квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 на праві спільної
власності;

житловий будинок з усіма
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_7 на праві
приватної власності;

земельну ділянку, площею 495 кв.м.,
цільове призначення якої для
обслуговування індивідуального
житлового будинку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, та належить на праві
приватної власності ОСОБА_7

26.06.2009 р. між ПАТ Райфайзен Банк Аваль
як іпотекодержателем, та ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_7 як
іпотекодавцями був укладений договір
про внесення змін до іпотечного
договору, згідно якого предметом
іпотеки залишилися житловий будинок з
усіма господарськими та побутовими
будівлями і спорудами та земельна
ділянка, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, та належать ОСОБА_7

24.02.2011 р. між ПАТ Райфайзен Банк Аваль
як іпотекодержателем, та ОСОБА_7 як
іпотекодавцем був укладений договір
про внесення змін до іпотечного
договору, згідно якого був викладений в
новій редакції п. 1.1 іпотечного
договору від 25.06.2007 року. Відповідно до
таких змін цей договір забезпечує
виконання ОСОБА_9 зобовязань перед
банком, що витікають з кредитного
договору від 25.06.2007 року та усіх
додаткових угод до нього.

Обґрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_13
зазначає, що починаючи з 2003 року ОСОБА_7
почала страждати тяжкими
захворюваннями, які призвели до того,
що на момент укладення іпотечного
договору та внесення подальших змін до
нього, вона страждала невиліковним
захворюванням у вигляді
дисциркуляторної енцефалопатії
прогресуючої недостатності мозкового
кровообігу, що спричинює порушення
функцій головного мозку, а в подальшому
хворобою Альцмейгера, що є
дегенеративним захворюванням
головного мозку. Усі ці захворювання
негативно впливали на можливість
усвідомлювати ОСОБА_7 значення своїх
дій та керувати ними. Рішенням
Корабельного районного суду м.
Миколаєва від 27.03.2013 р. ОСОБА_7 була
визнана недієздатною, над нею була
встановлена опіка і ОСОБА_2 була
призначена її опікуном.

Посилаючись на вищевикладене і в
порядку ст. 31 ЦПК України позивач до
початку розгляду справи по суті
змінила предмет позову, і з урахуванням
таких змін просила суд:

визнати іпотечний договір від 25.06.2007 р.,
зареєстрований у Реєстрі за № 2051
недійсним в частині укладення його
ОСОБА_7;

визнати договір від 26.06.2009 р. про
внесення змін до іпотечного договору
від 25.06.2007 р. , зареєстрований в Реєстрі
за № 1967 недійсним в частині укладення
його ОСОБА_7;

визнати договір від 24.02.2011 р. про
внесення змін до іпотечного договору
від 25.06.2007 р., зареєстрований в Реєстрі
за № 418 - недійсним в частині укладення
його ОСОБА_7;

виключити з Реєстру іпотек та заборон
відчуження запис про іпотеку та
заборону відчуження нерухомого майна,
яке було передане в іпотеку ОСОБА_7 за
договором іпотеки № 2051 від 26.06.2007 р. , на
нерухоме майно - житловий будинок з
усіма господарськими та побутовими
будівлями і спорудами та земельна
ділянка, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2, та належать ОСОБА_7

Ухвалою Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 23.01.2014 р. до участі в
справі в якості третіх осіб, що не
заявляють самостійних позовних вимог
на предмет спору, були притягнені
ОСОБА_9 та ОСОБА_10

У судовому засіданні представник
відповідача - ПАТ Райфайзен Банк Аваль
позовні вимоги не визнав та
заперечував проти їх задоволення з тих
підстав, що на момент укладення
оспорюваних договорів психічний стан
ОСОБА_7 та її здатність усвідомлювати
значення своїх дій та керувати ними не
викликала жодних сумнівів.

Третя особа без самостійних
позовних вимог на предмет спору
приватний нотаріус Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 у
судовому засіданні пояснила, що перед
посвідченням оспорюваних правочинів
вона уважно вивчила усі надані їй
документи, розяснила сторонам зміст
правочинів, які вони бажали укласти, і
впевнилась у тому, що сторони правильно
розуміють зміст таких правочинів. При
цьому були особисто присутні усі
іпотекодавці і будь-якого сумніву у
дієздатності сторін, у тому числі
ОСОБА_7, у неї не виникало.

Треті особи без самостійних
позовних вимог на предмет спору ОСОБА_9
та ОСОБА_10 у судове засідання не
з'явилися, про час та місце судового
засідання по справі були повідомлені
належним чином, причини їх неявки суду
невідомі.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі та дослідивши
надані суду письмові докази по справі,
суд прийшов до висновку, що позов
підлягає задоволенню через наступне.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що
25.06.2007 року між ОСОБА_9 та ВАТ Райфайзен
Банк Аваль, правонаступником якого є
відповідач по даній справі (далі банк),
був укладений кредитний договір №
014/08-112/64954, згідно якого банк надав
ОСОБА_9 кредит у розмірі 91 000 доларів
США, строком користування до 25.06.2017
року, зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 13,5%
річних (а.с. 9-15).

Цього ж дня між банком та ОСОБА_10 як
поручителем, був укладений договір
поруки № 014/08-112/64954/П, згідно якого
поручитель на добровільних засадах
взяв на себе зобовязання відповідати
перед банком за зобовязаннями ОСОБА_9
за вищевказаним кредитним договором
(а.с. 16- 17).

Цього ж дня між банком як
іпотекодержателем, з однієї сторони, і
ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_7, як
іпотекодавцями з другої сторони, був
укладений іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, та зареєстрований у
Реєстрі за № 2051 (а.с. 20-23). Згідно даного
договору в забезпечення виконання
ОСОБА_9 своїх зобовязань за кредитним
договором № 014/08-112/64954 від 25.06.2007 р.
іпотекодавці передали в іпотеку
іпотекодержателю наступне нерухоме
майно:

квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12 на підставі свідоцтва
про право на житло від 21.09.2005 р.;

житловий будинок з усіма
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами за адресою:
АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_7 на
підставі Договору надання у
безстрокове користування земельної
ділянки для будівництва
індивідуального житлового будинку від
02.08.1976 р.;

земельну ділянку, площею 495 кв.м.,
цільове призначення якої для
обслуговування індивідуального
житлового будинку, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_7 на
підставі державного акту на право
приватної власності від 22.08.2000 р.

В подальшому, 26.06.2009 р. між банком та
ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_7 був
укладений договір про внесення змін до
іпотечного договору від 25.06.2007 р.,
згідно якого іпотечний договір був
викладений в новій редакції, зокрема, у
випадку невиконання боржником (ОСОБА_9.)
своїх кредитних зобовязань банк мав
право отримати задоволення своїх вимог
за рахунок належного ОСОБА_7 нерухомого
майна - житлового будинку разом з усіма
господарськими та побутовими
будівлями і спорудами та земельної
ділянки, що розташовані за адресою:
АДРЕСА_2. Цей договір був посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6
та зареєстрований в Реєстрі за № 1967.

24.02.2011 року між банком та ОСОБА_7 був
укладений договір про внесення змін до
іпотечного договору 25.06.2007 р., згідно
якого був викладений у новій редакції
п. 1.1. іпотечного договору, зокрема, був
змінений строк повернення кредиту і
визначений як 25.06.2027 року. В іншій
частині іпотечний договір був
залишений без змін. Даний договір був
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_6, та зареєстрований у
Реєстрі за № 418.

Відповідно до ч.1 статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України визначає загальні
вимоги, дотримання яких є необхідним
для чинності правочину, зокрема:

зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам;

особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

волевиявлення учасника правочину
має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та
(або) не могла керувати ними, може бути
визнаний судом недійсним за позовом
цієї особи, а в разі її смерті - за
позовом інших осіб, чиї цивільні права
або інтереси порушені. У разі
наступного визнання фізичної особи,
яка вчинила правочин, недієздатною
позов про визнання правочину недійсним
може пред'явити її опікун.

Із матеріалів справи вбачається, що
рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 27.03.2013 року ОСОБА_7 була
визнана недієздатною, над нею була
встановлена опіка і її опікуном була
призначена її донька ОСОБА_2 (а.с. 40).

Враховуючи викладене суд приходить
до висновку, що ОСОБА_2 має право
відповідно до ч. 2 ст. 225 ЦК звертатись до
суду як опікун недієздатної ОСОБА_7 із
позовом про визнання недійсними
правочинів, укладених недієздатною
ОСОБА_7

Частина перша статті 40 ЦК України
визначає, що фізична особа визнається
недієздатною з моменту набрання
законної сили рішенням суду про це.
Виходячи із такого, ОСОБА_7 є
недієздатною починаючи з 09.04.2013 р.,
тобто з дня набрання законної сили
рішенням Корабельного районного суду
м. Миколаєва від 27.03.2013 року.

Із аналізу положень ст. 225 ЦК України
суд робить висновок, що у ній йдеться
про такий стан дієздатної особи, за
якого вона не може розуміти значення
своїх дій та (або) керувати ними, і
правове значення має стан особи саме в
момент вчинення нею правочину.

Для визначення наявності такого стану
суд за клопотанням хоча б однієї із
сторін відповідно до п.2 ч.1 ст. 145 ЦПК
України, обовязково призначає
судово-психіатричну експертизу. Однак
сторони такого клопотання не заявляли,
натомість позивач та її представник
заявили клопотання про доручення до
матеріалів справи акту амбулаторної
судово-психіатричної експертизи № 294,
проведеної згідно ухвали Корабельного
районного суду м. Миколаєва від 04.12.2012 р.
по цивільній справі № 2-2859/2011 за позовом
ОСОБА_7 до ПАТ Райфайзен Банк Аваль,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_2 про визнання
іпотечного договору недійсним.
Представник відповідача проти такого
клопотання не заперечував. а тому суд
задовольнив клопотання і вважає за
можливим дослідити вказану експертизу
у якості доказу по даній справі.

Із висновку даної експертизи
вбачається, що ОСОБА_14 на момент
укладення іпотечного договору від
25.06.2007 р. і договорів про внесення змін
до іпотечного договору від 26.06.2009 р. та
24.02.2011 р. страждала судинною
(атеросклеротичною) деменцією та не
могла розуміти значення своїх дій та
керувати ними.

Висновок експертизи є лише одним із
доказів у справі і йому слід давати
належну оцінку у сукупності з іншими
доказами. При цьому у матеріалах даної
справи наявні копії амбулаторної
картки ОСОБА_7, які не суперечать
висновкам експертизи.

Доказів, які б суперечили висновку
експертизи, судом не здобуто.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що у ході судового розгляду
знайшов підтвердження той факт, що у
момент укладення оспорюваних
правочинів ОСОБА_7 перебувала у такому
стані, що не могла розуміти значення
своїх дій та керувати ними, а через це
суд знаходить позовні вимоги щодо
визнання недійсними оспорюваних
правочинів обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню. Також
підлягають задоволенню і похідні
вимоги про виключення з Реєстру іпотек
та заборон відчуження запису про
іпотеку та заборону відчуження
нерухомого майна, яке було передане в
іпотеку ОСОБА_7 за договором іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України
якщо позивача, на користь якого
ухвалено рішення, звільнено від сплати
судового збору, він стягується з
відповідача в дохід держави
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в :

Визнати іпотечний договір від 25.06.2007
р., укладений між ВАТ Райфайзен Банк
Аваль, з однієї сторони та ОСОБА_2,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_7 з другої
сторони, який був посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
та зареєстрований у Реєстрі за № 2051 в
частині укладення його ОСОБА_7.

Визнати договір від 26.06.2009 р. про
внесення змін до іпотечного договору
від 25.06.2007 р., укладений між ВАТ
Райфайзен Банк Аваль, з однієї сторони
та ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12, та ОСОБА_7 з
другої сторони, який був посвідчений
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
та зареєстрований у Реєстрі за № 1967
недійсним в частині укладення його
ОСОБА_7.

Визнати договір від 24.02.2011 р. про
внесення змін до іпотечного договору
від 25.06.2007 р., укладений між ПАТ
Райфайзен Банк Аваль, з однієї сторони
та ОСОБА_7, посвідчений приватним
нотаріусом Миколаївського міського
нотаріального округу ОСОБА_6, та
зареєстрований у Реєстрі за № 418
недійсним в частині укладення його
ОСОБА_7.

Виключити з Реєстру іпотек та
заборон відчуження запис про іпотеку
та заборону відчуження нерухомого
майна, яке було передане в іпотеку
ОСОБА_7 за договором іпотеки № 2051 від
26.06.2007 р. , на нерухоме майно - житловий
будинок з усіма господарськими та
побутовими будівлями і спорудами та
земельну ділянку, які знаходяться за
адресою: АДРЕСА_2, та належать ОСОБА_7,
реєстраційний № 5210613.

Стягнути з ПАТ Райфайзен Банк Аваль в
прибуток держави 243 грн. 60 коп. судового
збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через суд
першої інстанції шляхом подачі в
10-денний строк з дня проголошення
рішення апеляційної скарги.

Суддя
Л.І. Селіщева