Справа № 242/2047/14-ц
Провадження № 2/242/662/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 серпня 2014 року Селидівський міський
суд Донецької області у складі
головуючого судді Ясинського О.В., при
секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті
Селидове цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі 13.06.2014 року звернулися до суду
з позовною заявою до ОСОБА_4 про
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, в якій
зазначили, що їм згідно свідоцтва про
право власності на житло № 230 від 26.01.1998
року належить квартира за адресою:
АДРЕСА_1, в якій вони зареєстровані та
мешкають по теперішній час. Також за
вищевказаною адресою зареєстрований
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_2 від
першого шлюбу. В другій половині 2006
року відповідач зібрав свої речі та
виїхав з місця своєї реєстрації на
заробітки. З моменту виїзду відповідач
не приймає участі у витратах по
комунальним послугам, у зв'язку з чим
вони вимушені нести додаткові витрати
на оплату комунальних послуг. Просить
суд, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив
право користування квартирою, що
розташована за адресою: м АДРЕСА_1.

Позивачі у судове засідання не
з'явилися, про день та час розгляду
справи повідомлені належним чином,
надали суду заяву в якій просять суд
слухати справу у їх відсутність.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Про день, час та місце
слухання справи повідомлений належним
чином.

Третя особа - Селидівська
територіальна громада у судове
засідання не з'явився про день та час
слухання справи повідомлений належним
чином, в матеріалах справи маємо заяву
з клопотанням про слухання справи у
його відсутність та просив справу
розглянути на розсуд суду.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у
випадку неявки до судового засідання
відповідача, належним чином
повідомленого та такого, що не
повідомив про причини неявки, суд може
прийняти заочне рішення на підставі
доказів, що маються в справі, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд вважає, можливим розглянути справу
з постановленням заочного рішення в
порядку с т. ст. 224-225 ЦПК
України.

Суд дослідивши матеріали справ,
вивчивши законодавство, що регулює
спірні правовідносини встановив
наступне.

Згідно свідоцтва про право власності
на житло № 230 від 26.01.1998 року,
посвідченого Селидівською біржею
нерухомості м. Селидове Донецької
області, квартира за адресою: АДРЕСА_1
належить на праві часткової, спільної
власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Як вбачається з акту про не проживання
від 10.06.2014 року, складеного депутатом
Селидівської міської ради ОСОБА_5 за
участю свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але
з 2006 року за цією адресою не проживає.

Відповідно до довідки № 195 від 12.06.2014
року, виданої КП «Служба єдиного
замовника м. Селидове» ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровані та
мешкають за адресою: м АДРЕСА_1, за даною
адресою, також зареєстрований ОСОБА_4.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК
України ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення або
обмежений у праві користування жилим
приміщенням інакше як з підстав і в
порядку, передбачених законом.

Статтею 191 ЖК України закріплено,
що житлові спори вирішуються
відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 319
ЦК України власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з
урахуванням вимог ст. 405 ЦК України, за
якими члени сім'ї власника житла, які
проживають разом з ним у будинку, що
йому належить, користуються жилим
приміщенням у обсязі, визначеному
відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член
сім'ї власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім'ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Суд вивчивши матеріали справи,
оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК
України докази, законодавство, що
регулює спірні правовідносини, дійшов
до висновку, що позов підлягає
задоволенню, оскільки відповідачі не
проживають у спірному житловому
приміщенні понад один рік.

Керуючись ст. ст. 9, 156, 191 Житлового
кодексу України, ст. ст. 321, 405 ЦК України,
ст.ст. 11, 60, 213-218, 224 ЦПК
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4
про визнання особи такою, що втратила
право користування жилим приміщенням -
задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що
втратив право користування житловим
приміщенням, розташованим за адресою:
АДРЕСА_1.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана до місцевого суду
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя