АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9447/2014
Головуючий в 1 інстанції - Лозинська
Доповідач-Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року колегія суддів Судової
палати в цивільних справах
апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Борисової О.В., Заришняк Г.М.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах
ОСОБА_3 на рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 30 травня
2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_3, треті особи: АСТ «Вексель»,
Моторно (транспортне) страхове бюро
України про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач
звернувся у серпні 2012 року.

Зазначав, що 17 грудня 2008 року сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
його автомобіля «Лексус», д/н НОМЕР_3, та
автомобіля марки «Пежо», д/н НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3 Внаслідок пригоди
його транспортний засіб зазнав
механічних пошкоджень. Згідно звіту
про оцінку автомобіля вартість
відновлюваного ремонту складає 119 614,16
грн. Винною у вчиненні ДТП визнано
ОСОБА_3 Її відповідальність була
застрахована на підставі договору
укладеного між нею та ЗАТ НАСК
«Оранта». Ліміт страхового
відшкодування 35 000,00 грн, франшиза- 0.

На підставі викладеного, з урахуванням
уточнених позовних вимог, просив суд
стягнути з НАСК «Оранта» страхове
відшкодування в розмірі 35000 грн. та
стягнути з ОСОБА_3 в якості
відшкодування матеріальної шкоди суму
в розмірі 89797,49 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва від 7 лютого 2013 року, залишеним
без змін ухвалою апеляційного суду м.
Києва від 26 червня 2013 року, позов
задоволено частково. Стягнуто із НАСК
«Оранта» на користь ОСОБА_4 35 000,00 грн. на
відшкодування шкоди та судові витрати.

У задоволенні інших позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 13 листопада 2013
року рішення першої та апеляційної
інстанцій в частині позовних вимог до
ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
скасовано, а справа передана на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Рцішенням Солом'янського районного
суду міста Києва від 30 травня 2014 року
позов до ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача 85
830,16 грн. у якості відшкодування шкоди
завданної внаслідок ДТП.

Вирішено питання судових витрат у
справі.

В апеляційній скарзі, з
посиланням на неправильне
застосування судом норм матеріального
та порушення судом норм процесуального
права, ставиться питання про
скасування даного рішення та ухвалення
нового про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення позивача, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги та

вимог, заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Судом встановлено, що 17.12.2008 року ОСОБА_5
(ОСОБА_6) керуючи автомобілем «Пежо», д/н
НОМЕР_2, на перехресті вул. Комінтерну -
вул. Жилянської, виконуючи поворот
ліворуч не пропустила автомобіль який
рухався назустріч, внаслідок чого
здійснили зіткнення з автомобілем
«Лексус», д/нНОМЕР_3, під керуванням
ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі
отримали механічні пошкодження.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.01.2009 року ОСОБА_5
визнано винною у скоєнні
дорожньо-транспортної пригоди та
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля
«Лексус», д/н НОМЕР_3, № 221 від 31.07.2012 року
матеріальний збиток, завданий власнику
автомобіля внаслідок ДТП, складав 119
614,16 грн.

Як вбачається з матеріалів справи
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, згідно полісу № ВВ/8779522,
застрахована Національною акціонерною
компанією «Оранта» з 22.10.2008 року до
21.10.2009 року з лімітом відповідальності
в сумі 35000 тис. грн., франшиза 0 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою яка її завдала.

У відповідності до ст.1194 ЦК України
особа, яка застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням).

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог про стягнення з
відповідача різниці збитків
непокритих лімітом відповідальності
страхової компанії в розмірі 84 614,16 грн.,
а також коштів сплачених за
виготовлення звіту в розмірі 960 грн. та
транспортування пошкодженого
автомобіля евакуатором в розмірі 256
грн.

Колегія суддів також погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
відмови в застосуванні наслідків
спливу строку позовної давності з
огляду на те, що предмет позову про
стягнення з ОСОБА_3 збитків, непокритих
лімітом відповідальності страхової
компанії, тісно пов'язан з відмовою
страхової компанії АСТ «Вексель», з
якою позивачем було укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів, у виплаті
страхового відшкодування, яке згідно
листа відбулося 28.09.2011 року. А тому,
зважаючи на викладене, строк позовної
давності був пропущу відповідачем з
поважних причин.

Доводи апеляційної скарги про те що
сума вартості відновлювальних робіт
зазначена в звіті від 31.07.2012 році є
значно завищеною, а сам звіт таким що
викликає сумніви в його достовірності,
колегія суддів вважає
необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до звіту про оцінку
автомобіля №221 від 31.07.2012 року,
складеного ПП «Експерт-Сервіс-Альфа»,
на підставі договору з ОСОБА_4, вартість
матеріального збитку завданого
власнику автомобіля складає 119 614,16 грн.

При здійсненні підрахунку відповідної
суми матеріального збитку завданого
позивачу, оцінювач правомірно
керувався вимогами Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
транспортних засобів, затвердженої
спільним наказом Міністерства юстиції
України та Фонду державного майна
України від 24.11.2003 року №142/5/2092,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 24 листопада 2003 року за №1074/8395.

Відповідно до вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК
України докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягають
обставини які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі виникає спір.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об'єктивному та
безпосередньому дослідженні наявних у
справі доказів. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності.

Колегія суддів вважає, що звіт №221 від
31.07.2012 року, складений ПП
«Експерт-Сервіс-Альфа» є належним,
допустимим та достовірним доказом
вартості завданого позивачу
матеріального збитку, оскільки він
складений з дотриманням вимог діючого
законодавства щодо визначення
вартості матеріального збитку та
особою, яка на момент проведення оцінки
мала відповідне свідоцтво аварійного
комісара, свідоцтво оцінювача та
посвідчення про підвищення
кваліфікації оцінювача. Разом з тим,
колегією суддів не встановлено
будь-яких підстав та обставин, які
ставили б під сумнів об'єктивність та
арифметичну правильність даного звіту,
а тому підстав стверджувати про
завищення суми вартості
відновлювальних робіт відсутні.
Доказів на спростування вказаного
висновку відповідач суду не надав.

Таким чином, твердження апеляційної
скарги про незаконність та
упередженість судового рішення
матеріалами справи спростовуються.

З огляду на викладене, оскаржене у
справі рішення постановлене з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, а тому це рішення
не може бути скасованим з підстав що
наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308 ЦПК України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в
інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Солом'янського
районного суду міста Києва від 30 травня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: