печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року Печерський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Скирді В. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м. Києві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи -
приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5,
Акціонерне товариство «Державний
Ощадний Банк», малолітній ОСОБА_7, в
інтересах якого діє його законний
представник ОСОБА_4, Печерська районна
в м. Києві державна адміністрація як
орган опіки та піклування, про визнання
свідоцтв та договору купівлі-продажу
недійсними, визнання права власності
на спадкове майно та зустрічним
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до ОСОБА_1, про усунення від права на
спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2013 року позивачка ОСОБА_1
звернулася до суду із зазначеними
вимогами до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла її тітка ОСОБА_9, якій за життя
на праві власності належало 3/4 частини
квартири АДРЕСА_1 та грошові кошти в
сумі 12173 грн. 70 коп., що перебувають на
компенсаційному рахунку НОМЕР_1 у
Шевченківському відділенні №5441/0337 АТ
«Державний Ощадний банк України».
Будучи спадкоємицею померлої другої
черги за законом у липні 2012 року
позивачка звернулася до Другої
Київської державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини, 12 липня 2012 року органом
нотаріату заведено спадкову справу
№502/2012. Разом з тим, постановою
державного нотаріуса Другої Київської
державної нотаріальної контори від 06
червня 2013 року позивачці відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
з тих мотивів, що позивачка не надала
оригінали правовстановлюючих
документів на предмет спадкування -
частину вищевказаної квартири.

Згодом позивачці стало відомо, що
відповідачка ОСОБА_2, яка також є
спадкоємицею померлої другої черги за
законом, звернулася до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою
про прийняття спадщини, на підставі
якої нотаріусом було заведено спадкову
справу № 07/2012. 10 грудня 2012 року
відповідачці, як єдиному спадкоємцю
померлої, було видано свідоцтва про
право на спадщину - зазначені вище
частину квартири та грошові кошти.

23 квітня 2013 року відповідачка ОСОБА_2,
як власниця 3/4 частин спірної квартири,
та ОСОБА_10, який був власником іншої 1/2
частини даного об'єкта нерухомого
майна, з однієї сторони, та ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, з другої сторони, уклали
договір купівлі-продажу спірної
квартири. В результаті даного договору
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 набули право спільної
часткової власності на вказане житлове
приміщення.

Посилаючись на те, що внаслідок
вищевказаних обставин було порушено її
право на спадщину як спадкоємиці
другої черги за законом, позивачка
просила суд визнати за нею право
власності на 3/8 частин спірної квартири
в порядку спадкування за законом та на
1/2 частину грошових коштів, які входять
до спадкової маси; визнати видані 10
грудня 2012 року свідоцтва про право
власності на спадщину в цій частині
недійсними; визнати частково недійсним
договір купівлі-продажу від 23 квітня 2013
року; витребувати з чужого незаконного
володіння відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_3
3/8 частин спірної квартири.

До початку розгляду справи по суті
відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3
пред'явили зустрічний позов до ОСОБА_1
Вимоги обґрунтовували тим, що за життя
спадкодавець ОСОБА_9 внаслідок
незадовільного стану здоров'я
перебувала у безпорадному стані, проте
ОСОБА_1 свідомо ухилялася від надання
допомоги своїй тітці, а відтак наявні
визначені законом підстави для
усунення позивачки від спадкування.

Крім того, до участі у справі як третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог щодо предмета спору, судом
залучено приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, Акціонерне товариство
«Державний Ощадний Банк», малолітнього
ОСОБА_7, в інтересах якого діє його
законний представник - відповідач
ОСОБА_4, Печерську районну в м. Києві
державну адміністрацію як орган опіки
та піклування.

У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 позов підтримав, зустрічний
позов не визнав.

Представник відповідачів, відповідач
ОСОБА_4, який одночасно представляє
інтереси ОСОБА_7, позов не визнали,
зустрічний позов підтримали.

Представник АТ «Державний Ощадний
Банк» при вирішення даного спору
поклався на розсуд суду.

Представник Печерської районної в м.
Києві державної адміністрації як
органу опіки та піклування
заперечувала проти задоволення позову,
зустрічний позов підтримала.

Інші учасники процесу у судове
засідання не з'явилися, про час та місце
його проведення повідомлені належним
чином.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, показання свідків ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши
матеріали справи, суд дійшов
наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_9, якій за життя на праві
власності належало 3/4 частини квартири
АДРЕСА_1 та грошові кошти в сумі 12173 грн.
70 коп., що перебувають на
компенсаційному рахунку НОМЕР_1 у
Шевченківському відділенні №5441/0337 АТ
«Державний Ощадний банк України». Та
обставина, що позивачка є племінницею
ОСОБА_9 і належить до кола спадкоємців
померлої за законом, сторонами справи
не оспорювалася.

12 липня 2012 року позивачка звернулася до
Другої Київської державної
нотаріальної контори із заявою про
прийняття спадщини, в цей же день
органом нотаріату було заведено
спадкову справу №502/2012. При цьому,
звертаючись до нотаріальної контори,
позивачка у заяві помилково зазначила
дату народження померлої (ІНФОРМАЦІЯ_2
замість ІНФОРМАЦІЯ_3) та дату її смерті
(ІНФОРМАЦІЯ_4 замість ІНФОРМАЦІЯ_1).
Після виявлення вказаної помилки
позивачка, в межах даної спадкової
справи, подала повторну заяву про
прийняття спадщини від 15 серпня 2012
року, в якій дати народження та смерті
спадкодавці вже були зазначені вірно.

Постановою державного нотаріуса
Другої Київської державної
нотаріальної контори від 06 червня 2013
року позивачці відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину з тих
мотивів, що позивачка не надала
оригінали правовстановлюючих
документів на предмет спадкування -
частину вищевказаної квартири.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка
ОСОБА_2, яка є рідною сестрою ОСОБА_9 і
також належить до кола спадкоємців
вказаної особи за законом другої черги,
звернулася до приватного нотаріуса
ОСОБА_5 із заявою про прийняття
спадщини, зазначивши у заяві, що інших
спадкоємців померлої, крім неї, немає.18
липня 2012 року приватним нотаріусом
заведено спадкову справу № 7/2012.

При цьому, враховуючи допущену
позивачкою помилку, органи нотаріату
не ідентифікували спадкові справи №
7/2012 та №502/2012 як такі, що паралельно
заведені щодо майна одного й того ж
спадкодавця.

10 грудня 2012 року відповідачці ОСОБА_2,
як єдиному спадкоємцю померлої, було
видано свідоцтва про право на спадщину
- зазначені вище частину квартири та
грошові кошти.

23 квітня 2013 року відповідачка ОСОБА_2,
як власниця 3/4 частин спірної квартири,
та ОСОБА_10, який був власником іншої 1/2
частини даного об'єкта нерухомого
майна, з однієї сторони, та ОСОБА_4 і
ОСОБА_3, з другої сторони, уклали
договір купівлі-продажу спірної
квартири. В результаті даного договору
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 набули право спільної
часткової власності на вказане житлове
приміщення.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу
чергу право на спадкування за законом
мають рідні брати та сестри
спадкодавця, його баба та дід як з боку
батька, так і з боку матері.

Згідно ч. 3 ст. 1266 цього Кодексу
племінники спадкодавця спадкують ту
частку спадщини, яка належала б за
законом їхнім матері, батькові (сестрі,
братові спадкодавця), якби вони були
живими на час відкриття спадщини.

Враховуючи, що мати позивачки ОСОБА_1 -
ОСОБА_16, яка була рідною сестрою
спадкодавця, померла ІНФОРМАЦІЯ_5,
позивачка є спадкоємицею ОСОБА_9 другої
черги за законом за правом
представлення.

Та обставина, що позивачка належить до
кола осіб, які вправі претендувати на
спадкове майно згідно правила ст. 1262 ЦК
України іншими учасниками процесу
також не заперечувалася.

Згідно ст. 63 Закону України «Про
нотаріат» нотаріус, який одержав від
спадкоємців повідомлення про
відкриття спадщини, зобов'язаний
повідомити про це тих спадкоємців,
місце проживання або роботи яких йому
відоме. Нотаріус може також зробити
виклик спадкоємців шляхом публічного
оголошення або повідомлення про це у
пресі.

Разом з тим, оскільки внаслідок
допущеної помилки у заяві про
прийняття спадщини, органами нотаріату
було майже одночасно заведено дві
різні спадкові справи щодо майна
одного спадкодавця, а після
виправлення цієї помилки позивачкою у
серпні 2012 року, тобто в межах
визначеного законом строку для
прийняття спадщини, даний недолік
усунуто не було, приватним нотаріусом
ОСОБА_5, з незалежних від неї причин,
видано ОСОБА_2 свідоцтва про право на
всю спадщину без урахування спадкових
прав позивачки.

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про
право на спадщину визнається недійсним
за рішенням суду, якщо буде
встановлено, що особа, якій воно видане,
не мала права на спадкування, а також в
інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, позовні вимоги про
визнання недійсним свідоцтв про право
на спадщину, виданих відповідачці, в
частині 1/2 частини суми вкладу та 3/8
частин спірної квартири підлягають
задоволенню.

Крім того, оскільки внаслідок
вищевикладених обставин, а також через
відсутність у неї правовстановлюючих
документів на квартиру, які на момент
оформлення спадщини були в
розпорядженні відповідачки, позивачка
позбавлена об'єктивної можливості
реалізувати свої спадкові права шляхом
звернення до органів нотаріату,
позовні вимоги в частині визнання за
позивачкою права власності на
вищевказану частину спадкового майна
також підлягають задоволенню.

Проте, вимоги позивачки про визнання
договору купівлі-продажу квартири від
23 квітня 2013 року частково недійсним
задоволенню не підлягають, оскільки
позивачка, не будучи учасником даного
договору, вправі ставити питання про
захист свого права на відчужене іншою
особою майно шляхом застосування
речево-правових, а не зобов'язальних
способів захисту порушеного права.

Вимоги в частині витребування з чужого
незаконного володіння ОСОБА_4 і ОСОБА_3
3/8 частин спірної квартири також
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 387 ЦК України,
посиланням на яку позивачка
обґрунтовує свої вимоги, власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна, як вбачається зі
змісту даної норми, полягає у вилученні
конкретної речі у однієї особи з
наступним переданням її іншому
суб`єкту. При цьому віндикаційний позов
може бути пред'явлений про захист права
власності на річ, яка визначена
індивідуально. Оскільки спірна частка
однокімнатної квартири за своєю
правовою природою та фізичними
властивостями є ідеальною, в натурі у
встановленому законом порядку не
виділена, дане майно не належить до
об'єктів, щодо яких може бути
застосовано визначений ст. 387 ЦК
України механізм витребування.

Разом з тим, позивачка не позбавлена
можливості реалізувати свою право
власності на спірну частину квартири
шляхом звернення до суду із
застосуванням інших способів захисту,
які передбачені законом.

Зустрічний позов не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи зустрічні вимоги
відповідачі стверджують, що
спадкодавець ОСОБА_9 протягом 2012 року
внаслідок похилого віку та тяжкої
хвороби, на яку вона страждала,
перебувала у безпорадному стані, проте
позивачка, будучи обізнаною про ці
обставини, від надання будь-якої
допомоги своїй тітці свідомо
ухилялася.

Допитана у судовому засіданні свідок
ОСОБА_12, яка є сестрою ОСОБА_9,
повідомила, що внаслідок
незадовільного стану здоров'я з січня
2012 року до моменту смерті ОСОБА_9 не
могла самостійно пересуватися, хоча на
стаціонарному лікуванні у медичних
установах не перебувала. Допомогу
ОСОБА_9 надавала ОСОБА_2 Чи надавалася
ОСОБА_9 допомога, в тому числі
фінансова, з боку інших осіб, свідкові
не відомо.

Свідок ОСОБА_13, яка є дочкою ОСОБА_2,
пояснила суду, що останні два місяці
життя спадкодавця ОСОБА_2 проживала
разом з ОСОБА_9, здійснюючи догляд за
нею. Також ОСОБА_2 надавала ОСОБА_9
продукти харчування та необхідні
медичні препарати, які були придбані за
рахунок ОСОБА_2 За життя ОСОБА_9
страждала на ішемічну хворобу серця,
однак від госпіталізації відмовлялася.
При цьому свідок зазначила, що ОСОБА_9
жила за рахунок пенсії, яку отримувала
за життя.

Свідок ОСОБА_14, яка є дочкою позивачки,
пояснила, що її матір підтримувала
стосунки зі своєю тіткою ОСОБА_9, з якою
регулярно спілкувалася за допомогою
телефонного зв'язку. Від
запропонованої матеріальної допомоги
ОСОБА_9 завжди відмовлялася. Про
обставини смерті спадкодавця свідку,
яка проживає у АДРЕСА_2, відомо зі слів
сусідів ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що була
безпосереднім очевидцем того, як
восени 2011 року дочка позивачки
передавала ОСОБА_9 продукти харчування.
Про інші обставини даної справи знає зі
слів третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що
діагноз «ішемічна хвороба серця» був
поставлений ОСОБА_9 ще у 2001 році. Згідно
посмертного медичного висновку
останні шість місяців життя ОСОБА_9
стан її здоров'я суттєво погіршився,
вона потребувала постійного догляду.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за
рішенням суду особа може бути усунена
від права на спадкування за законом,
якщо буде встановлено, що вона
ухилялася від надання допомоги
спадкодавцеві, який через похилий вік,
тяжку хворобу або каліцтво був у
безпорадному стані.

Безпорадним слід розуміти стан особи,
зумовлений похилим віком, тяжкою
хворобою або каліцтвом, коли вона не
може самостійно забезпечити умови
свого життя, потребує стороннього
догляду, допомоги та піклування.

За змістом даної норми факт ухилення
від виконання обов'язків щодо
утримання спадкодавця лише тоді є
підставою для усунення від права на
спадкування, якщо він встановлений
судом. Крім того, ухилення особи від
надання допомоги спадкодавцеві
полягає в умисних діях чи
бездіяльності, спрямованих на
уникнення від обов'язку забезпечити
підтримку та допомогу спадкодавцеві.

З огляду на викладене правове значення
при вирішенні спору має доведеність
сукупності обставин: ухилення
спадкоємця (умисні винні дії або
бездіяльність) від надання допомоги (1)
при можливості її надання спадкодавцю
(2), який перебуває у безпорадному стані
через похилий вік чи хворобу (3), потреба
спадкодавця в допомозі саме цього
спадкоємця (4).

Потреба у матеріальній допомозі має
визначатися в залежності від наявності
чи відсутності прожиткового мінімуму
особи, що потребує допомоги, проте,
належні та допустимі докази на
підтвердження цього факту в матеріалах
справи відсутні. Як було зазначено
вище, свідок ОСОБА_13, яка є дочкою
ОСОБА_2, повідомила, що ОСОБА_9 жила за
рахунок своєї пенсії.

Доказів, які б свідчили про те, що за
життя ОСОБА_9 потребувала матеріальної
або іншої допомоги саме від позивачки,
однак позивачка, будучи обізнаною про
таку потребу, від надання допомоги
свідомо ухилялася, в ході розгляду
даної справи не здобуто.

Таким чином, зустрічний позов підлягає
залишенню без задоволення з огляду на
недоведеність пред'явлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 387, 1218, 1220, 1224, 1266, 1268, 1301 ЦК України,
ст.ст. 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
треті особи - приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, Акціонерне товариство
«Державний Ощадний Банк», малолітній
ОСОБА_7, в інтересах якого діє його
законний представник ОСОБА_4, Печерська
районна в м. Києві державна
адміністрація як орган опіки та
піклування, про визнання свідоцтв та
договору купівлі-продажу недійсними,
визнання права власності на спадкове
майно- задовольнити частково.

Визнати частково недійсним Свідоцтво
про право на спадщину за законом від 10
грудня 2012 року, видане ОСОБА_2 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 на 3/4
частки квартири АДРЕСА_1 в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване в
реєстрі за №1913, в частині 3/8 частки
квартири.

Визнати частково недійсним Свідоцтво
про право на спадщину за законом від 10
грудня 2012 року, видане ОСОБА_2 приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_5 на
грошовий вклад з належними відсотками
та компенсаціями у
Філії-Шевченківському відділенні
№5441/0337 АТ «Державний Ощадний банк
України» на компенсаційному рахунку
НОМЕР_1 з сумою 12173,70 грн. в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване в
реєстрі за №1915, в частині 1/2 частки
грошового вкладу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8
частин квартири АДРЕСА_1 загальною
площею 27,10 кв.м., житловою площею - 16,20
кв.м. в порядку спадкування після
смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2
частину грошового вкладу з належними
відсотками та компенсаціями у
Філії-Шевченківському відділенні
№5441/0337 АТ «Державний Ощадний банк
України» на компенсаційному рахунку
НОМЕР_1 з сумою 12173,70 грн. в порядку
спадкування після смерті ОСОБА_9, яка
померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

В іншій частині позов залишити без
задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 458 грн. 67
коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 458 грн. 67
коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
суму судового збору у розмірі 458 грн. 67
коп.

У задоволенні зустрічного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, про
усунення від права на спадкування за
законом-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду м.
Києва через Печерський районний суд м.
Києва протягом десяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ