Справа № 405/6777/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року Ленінський районний
суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді
Іванової Л.А.

при секретарі
Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Кіровограді
заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С
Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду
з позовом до ОСОБА_2, треті особи, які не
заявляють самостійних вимог щодо
предмета спору реєстраційна служба
Кіровоградського міського управління
юстиції Кіровоградської області, перша
Кіровоградська державна нотаріальна
контора про розірвання договору
дарування 3/5 частини недобудованого
житлового будинку, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 від 25 травня 2001 року,
засвідченого державним нотаріусом
Першої Кіровоградської державної
нотаріальної контори за № 1-1450,
зареєстрованому у Кіровоградському ОО
БТІ в 2007 році.

Одночасно з поданням позовної заяви,
позивач подав до суду клопотання про
забезпечення позову шляхом заборони
вчинення певних дій, зокрема,
заборонити ОСОБА_2 та за її дорученням
іншим особам у будь-якій спосіб
відчужувати спірне майно, а саме: 3/5
частини недобудованого житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, що належить за договором
дарування ОСОБА_2 до вирішення спору у
суді, при цьому необхідність
забезпечення позову позивач
обґрунтував тим, що в середині червня
2014 року йому (позивачу) стало відомо про
намір відповідача розпорядитися
будинком (продати його), в той час, як в
будинку на теперішній час фактично
проживає він (позивач), разом з родиною
(хворою донькою, онуками та правнуком),
іншого місця проживання він не має.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи запезпечення позову,
при цьому забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
розгляду справи, якщо невжиття заходів
забезпечення позову можу утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов може бути забезпечений серед
інших видів забезпечення позову -
забороною вчиняти певні дії, при цьому
згідно ч. 3 зазначеної статті види
забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами.

Згідно з п.1, п.4 постанови Пленуму
Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р.
«Про практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» забезпечення
позову допускається на будь-якій
стадії розгляду справи після відкриття
провадження у ній (за винятком випадку,
передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову
застосовуються для того, щоб
гарантувати виконання можливого
рішення суду і повинні застосовуватись
лише у разі необхідності, оскільки
безпідставне звернення до даних дій
може спричинити порушення прав та
законних інтересів інших осіб, чи
учасників процесу.

Крім того, відповідно до п.4 зазначеної
Постанови, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову.

Ухвалою від 04.08.2014 відкрито провадження
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
реєстраційна служба Кіровоградського
міського управління юстиції
Кіровоградської області, перша
Кіровоградська державна нотаріальна
контора про розірвання договору
дарування.

Заява про забезпечення позову
розглянута судом в порядку ч.1 ст. 153 ЦПК
України.

Зазначені позивачем обставини, що
викладені у заяві про забезпечення
позову, які не підтверджені
документально, не обґрунтовують
необхідності в застосуванні даного
виду забезпечення позову - забороною
вчиняти певні дії, при цьому суд також
враховує, що заява позивача не містить
і належного обґрунтованого припущення
про те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду у випадку задоволення позовних
вимог, як не містить і доказів на
підтвердження вимог позивача, що між
сторонами дійсно виник спір.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише в разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи викладене вище, а також
приймаючи до уваги, що позивачем в
заяві про забезпечення позову
викладені припущення щодо наміру
відповідача розпорядитися належним їй
на підставі договору дарування майном
на свій розсуд, які не підтверджуються
об'єктивними та належними доказами, не
зазначено причини у зв'язку з якими
потрібно забезпечити позов, як не
зазначено позивачем і про те, чи
спроможний обраний позивачем вид
забезпечення позову забезпечити
фактичне виконання судового рішення, у
разі задоволення позову, виходячи при
цьому із заявленої позивачем позовної
вимоги про розірвання договору
дарування без застосування наслідків
розірвання договору дарування, суд,
вважає, що об'єктивні підстави за
наявності яких невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду відсутні, в зв'язку з чим, заява
ОСОБА_1 про забезпечення позову
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153, ст. 293 Цивільного
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1
про забезпечення позову по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог щодо предмета спору
реєстраційна служба Кіровоградського
міського управління юстиції
Кіровоградської області, перша
Кіровоградська державна нотаріальна
контора про розірвання договору
дарування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда
Л. А. Іванова