ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА
КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 210/9336/13-ц
Провадження № 2/210/677/14
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"23" липня 2014 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого
Рогу складі:

головуючого - судді
Сільченко В.Є.

при секретарі
Бендас І. І.

за участю позивача
ОСОБА_2

за участю представника позивача
ОСОБА_3

за участю відповідача
ОСОБА_4

за участю представника відповідача
ОСОБА_5

за участю свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7,

ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4,
третя особа: Перша Криворізька
нотаріальна державна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно, про визнання заяви про відмову
від прийняття спадщини за законом
недійсною та визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у
якому (після неодноразового уточнення
позовних вимог) просив визнати його
заяву до першої криворізької
нотаріальної контори про відмову від
спадщини за законом недійсною; визнати
за ним право власності на 1/2 частину
приватних будинків та прилеглих
земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1
та АДРЕСА_2, як спадкоємця по закону
після смерті його матері; визначити
йому додатковий строк для подання
заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали та
показали, що позивач постійно, більш,
ніж півроку до смерті його матері,
проживав разом з нею у домоволодінні за
адресою: АДРЕСА_1 приблизно з 1990 року.
Зареєстрований був за адресою АДРЕСА_2.

Проживав разом з матір'ю, вели з нею
спільне господарство, піклувався про
неї, доглядав, ремонтував будинок, тощо.

Після смерті матері, його сестра
(відповідач) обіцяла йому переоформити
на нього право власності на будинок по
АДРЕСА_1, але цього не зробила, і усі
будинки оформила на себе.

Вони з нею зверталися до нотаріуса з
приводу прийняття спадщини, і вона
ввела його в оману, у зв'язку з чим він
написав заяву про відмову від своєї
частки спадщини за законом.

Просив позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов
не визнали та показали, що після
відкриття спадщини вона разом з братом
(позивачем) звернулися до нотаріуса для
прийняття спадщини. При цьому, її брат
(позивач) пояснив, що у нього немає
грошей, щоб приймати та утримувати
спадкове майно - будинки, і подав заяву
про відмову від своєї частки у
спадковому майні.

Вона не давала йому ніяких обіцянок
щодо переоформлення на нього будинку у
подальшому.

Вважає, що не має ніякого сенсу двічі
платити гроші - спочатку за оформлення
всього спадку на неї, а потім ще раз-для
оформлення частини на позивача.

Позивач у нотаріуса заяву про відмову
від спадщини писав добровільно, був
тверезий.

Він прийняв 1/2 спадщини по АДРЕСА_2, де
був прописаний, але документи на це ще
не оформили.

Просили у позові відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9
показав, що позивача знає 7-8 років. Він
увесь час проживав по АДРЕСА_1. Позивач
декілька раз просив його зробити
калькуляцію на ремонтні роботи по
господарству - ремонт даху, розчистка
дерев, тощо.

Бачив, як позивач проводив роботи по
домогосподарству.

Свідок ОСОБА_10 показала, що позивача
знає з 2007 року, живе неподалік від його
дому по АДРЕСА_1.

Поки була жива його мати, він постійно
доглядав за нею. Організовував її
поховання. Після смерті матері
приводив в порядок домогосподарство,
проводив ремонт, перекривав дах, тощо.

Приблизно у 2009 році зійшовся з жінкою, і
переїхав жити до неї, вона жила по тій
же вулиці. При цьому продовжував
постійно піклуватися про свою матір та
доглядати за нею. Ходив до неї по 3-4 рази
на день.

Його сестра - відповідач - за весь час
приходила до матері 2-3 рази.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні
показала, що знає позивача близько 15
років. Коли померла його мати, він
проживав не з нею, а з іншою жінкою по
АДРЕСА_3. Він постійно піклувався про
свою мати за життя, після
смерті-проводив роботи з ремонту
домоволодіння по АДРЕСА_1.

Від свого батька вона знає, що позивач
йому казав, що хоче прийняти у спадщину
будинок по АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_6 показала, що вона
винаймала у позивача будинок по
АДРЕСА_1. Будинок був у дуже поганому
стані, тому вони проводили там ремонт.
Для цього давали гроші у борг позивачу
для закупівлі будматеріалів.

Вони вважали, що позивач-власник
будинку, про його сестру нічого не
знали.

Взимку між позивачем та відповідачем
сталися спори з приводу будинку, і
відповідач виселила їх звідти.

Свідок ОСОБА_8 показала, що проживає по
АДРЕСА_3 вже 14 років. З цього ж часу була
знайома з матір'ю позивача. Проживає з
позивачем у справі. До 2012 року
відносини з відповідачем були
нормальними. Вона у розмовах
неодноразово обіцяла подарувати
будинок по АДРЕСА_1 позивачу.

Коли позивач зробив у будинку ремонт,
вона заявила, що не буде його дарувати.

Суд, вислухавши пояснення сторін та
свідків та дослідивши документи та
матеріали справи доходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Як видно з матеріалів справи, 13.12.2010
року померла мати позивача та
відповідача (а.с.5,6). Після її смерті
відкрилася спадщина за законом, яка
складається, зокрема, з приватних
будинків та прилеглих земельних
ділянок за адресами: АДРЕСА_1 та
АДРЕСА_2.

При цьому, звернувшися до нотаріуса для
вирішення питань щодо прийняття
спадщини, позивач відмовився від своєї
частки у спадковому майні на користь
відповідача, про що надав нотаріусу
відповідну заяву.

Вказана обставина (стосовно фактичного
підписання такої заяви) визнана обома
сторонами, ніким не заперечується та не
оспорюється, і, отже, згідно ст.61 ЦПК
України доказуванню не підлягає.

При цьому, позивач вважає, що при
наданні вказаної заяви був введений в
оману, оскільки сестра обіцяла йому у
подальшому оформити один будинок на
нього.

При цьому, суд доходить до висновку, що
вказана обставина позивачем належним
чином не доведена.

Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або
заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Судом до початку розгляду справи по
суті позивачу було докладно роз'яснено
обов'язок доказування, строки та
порядок подання доказів та строки та
порядок подання до суду заяв про
забезпечення доказів (зокрема - щодо
витребування доказів та виклику
свідків).

Вказане зафіксовано звукозаписом
судового засідання.

При цьому, позивач вказаними правами не
скористався та належних доказів на
підтвердження заявлених ним позовних
вимог не надав.

Так, як видно з пояснень сторін (у т.ч. -
самого позивача) він віддавав належну
оцінку тому факту, що відмовляється від
спадщини на користь відповідача.

Надані ним пояснення щодо обіцянки
сестри у подальшому переоформити на
нього домоволодіння по АДРЕСА_1 суд
оцінює критично, оскільки вважає
очевидним, що така дія могла бути
здійснена безпосередньо у нотаріуса
замість відмови від частки у спадщині,
а також потребувала додаткових витрат
спочатку на оформлення майна на
відповідача, а потім - на
переоформлення на позивача, що з
практичної точки зору позбавлено сенсу
та не відповідає критерію розумності
як принципу цивільного права згідно п.6
ст.3 ЦК України.

З тих же підстав суд також критично
оцінює свідчення свідків про наміри
відповідача переоформити у подальшому
домоволодіння по АДРЕСА_1 на позивача.
Крім того, ніхто зі свідків при
волевиявленні щодо спадкового майна у
нотаріуса присутнім не був, і, отже,
надані ними свідчення стосуються
іншого періоду часу, аніж моменту
відмови позивача від спадщини.

Згідно ч.1 ст.12 ЦК України, особа
здійснює свої цивільні права вільно, на
власний розсуд.

Згідно ч.3 ст.12 ЦК України, особа може
відмовитися від свого майнового права.

Згідно ч.5 тієї ж статті, якщо законом
встановлені правові наслідки
недобросовісного або нерозумного
здійснення особою свого права,
вважається, що поведінка особи є
добросовісною та розумною, якщо інше не
встановлено судом.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець
за заповітом чи за законом має право
прийняти спадщину або не прийняти її.

На підставі викладеного, суд доходить
до висновку, що позивач, відмовляючись
від своєї частки у спадковому майні,
діяв добросовісно, розумно,
добровільно використовуючи свої права
згідно вимог ст.3, 12, 1268 ЦК України.

В судовому засіданні стороною позивача
не надано належних доказів того, що
позивач при здійсненні вказаного
правочину був введений в оману,
помилявся щодо природи правочину,
здійснював його внаслідок примусу,
тощо.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

На підставі викладеного, та керуючись
ст. ст. 3, 12, 1268, ЦК України, ст. ст. 10, 60,
212/215 ЦПК України, суд -

ВИР I ШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ОСОБА_4, третя особа: Перша Криворізька
нотаріальна державна контора, про
визнання права власності на спадкове
майно, про визнання заяви про відмову
від прийняття спадщини за законом
недійсною та визначення додаткового
строку для подання заяви про прийняття
спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
може бути подана протягом десяти днів
з дня проголошення рішення до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Дзержинський районний
суд м. Кривого Рогу .

Суддя:
В. Є. Сільченко