У Х В А Л А

Іменем України

30 липня 2014 року
м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана
Б.П. (доповідача),

суддів: Кеміня М.П. і Чужі Ю.Г.,

секретарі: Гаврилко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3
на рішення Хустського районного суду
від 30 травня 2014 р. за позовом ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа
- Синевирська сільська рада
Міжгірського району, про усунення
перешкод у користуванні житловим
будинком і земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2009 р. ОСОБА_5 звернулася у суд
із позовом до ОСОБА_5, у якому просила
зобов'язати останнього не чинити їй
перешкоди в користуванні будинком і
земельною ділянкою шляхом перенесення
самовільно збудованої будівлі хліва та
оборогу для зберігання сіна.

Ухвалою Воловецького районного суду
від 31.05.2010 р. указана цивільна справа
об'єднана в одне провадження із
цивільною справою за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, третя особа без самостійних
вимог - Синевирська сільська рада
Міжгірського району, про усунення
перешкод у користуванні присадибною
земельною ділянкою, знесення самочинно
збудованого приміщення дерев'яного
хліва та оборогу для зберігання сіна
(т.1, а.с.123, т.2).

На обґрунтування позивачі зазначали,
що є співвласниками житлового будинку
АДРЕСА_1 та присадибної земельної
ділянки площею 0.0679 га, на якій ОСОБА_5 у
2001 р. самовільно побудував хлів та
оберіг.

Ухвалою Хустського районного суду від
12.03.2014 р. до участі в справі в якості
відповідачів залучено ОСОБА_3 і ОСОБА_2
як правонаступників померлого
відповідача ОСОБА_5 (т.3. а.с.95-96).

Рішенням Хустського районного суду від
30.05.2014 р. позов задоволено: зобов'язано
відповідачів усунути перешкоди в
користуванні позивачами будинком і
земельною ділянкою шляхом перенесення
будівлі хліва (т.3, а.с.139-141).

Апелянти просять скасувати це рішення
та увалити нове про відмову в позові.
Доводять про порушення судом норм
матеріального та процесуального права.
Указують на неналежну оцінку доказів.

У письмовому запереченні та в судовому
засідання представник позивачів
ОСОБА_6 не визнав скарги як
безпідставної і просить залишити
рішення суду без змін.

Суд першої інстанції виходив з
обґрунтованості та доведеності
позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню,
а рішення - залишенню без змін, із таких
мотивів.

Згідно з положеннями ст. 152 ч.2, ч.3 ЗК
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою.

Захист прав на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

З огляду на останній пункт можливим є
застосування також цивільно-правових
способів захисту, передбачених ст.ст. 16,
391 ЦК України, зокрема, шляхом усунення
перешкод у здійсненні права
користування і розпоряджання своїм
майном.

Установлено та не заперечується, що
позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є
співвласниками житлового будинку № 581
у с. Синевир Міжгірського району, а
ОСОБА_4 також є власником присадибної
земельної ділянки площею 0.0679 га, з яких
0.0485 га - прибудинкова територія, а 0.0194
га - будівлі (т.2, а.с.12-12), що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 23.07.13 р., витягом із
державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності та державним актом на право
власності на земельну ділянку серії ЯЯ
№ 238138 (т.3, а.с.24-26), і на якій знаходиться
спірний хлів.

Факт порушення земельних прав
позивачів підтверджується також,
зокрема, листом Міжгірської районної
державної санітарно-епідеміологічної
станції № 79/04 від 26.02.01 р., яким ОСОБА_5
було запропоновано негайно припинити
будівництво хліва, розміщеного з
порушенням будівельно-санітарних норм,
а сільському голові - розглянути
питання про примусовий знос (перенос в
інше місце) цього хліва (т.1, а.с.9),
листами-відповіддю інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Закарпатській області (т.1.
а.с.10., т.2, а.с.9), відділення державного
пожежного нагляду Міжгірського району
(т.1, а.с.12) та Міжгірської РДА від 12.05.09 р.

Доводи апеляційної скарги по суті
оскарженого рішення, які зводяться до
наявності топографо-геодезичної
помилки щодо земельної ділянки площею
0.019 га (на якій розташований спірний
хлів) і подальших неправомірний дій
сільської ради не дають підстав для
скасування рішення суду, оскільки
правовстановлюючі документи на землю
позивачів (включно із земельною
ділянкою площею 0.019 га) відповідачами в
судовому порядку не оспорені.

У зв'язку з цим не заслуговують на увагу
також доводи апелянта щодо
необхідності зупинення провадження у
цій справі до вирішення іншої
цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до
Синевирської сільської ради та ОСОБА_4
про визнання недійсною технічної
документації із землеустрою,
виготовлену на ім'я ОСОБА_4 на підставі
рішення 18 сесії 5 скликання
Синевирської сільської ради від 05.02. 09
р. за № 10.

Отже, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених у суді
першої інстанції, колегія суддів
вважає, що рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

У контексті наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції ухвалив
законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314
ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 відхилити.

2. Рішення Хустського районного
суду від 30 травня 2014 р. залишити без
змін.

3. Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подачі скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Судді: