НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1794/14-ц
№ 2/183/2252/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2014 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді Парфьонова Д.О.,
секретаря судового засідання Борух
Ю.О., розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Новомосковську цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області знаходиться цивільна справа за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на те, що 05 травня
1991 року сторони зареєстрували шлюб у
відділі Татарбунарського ЗАГСу
Одеської області за актовим записом №
42.

Шлюбно-сімейні відносини з
відповідачем остаточно припинились у
2011 році через різні погляди на сімейне
життя, відсутність взаємопорозуміння,
що призводило до постійних сварок,
внаслідок чого сторони втратили
почуття поваги та любові один до
одного. Позивач вважає, що сім'я
розпалася остаточно, відновити сімейні
відносини не можливо, оскільки буде
суперечити його інтересам.

Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною
власністю немає.

В судове засідання сторони не
з'явились, надавши суду заяви про
розгляд справи без їхньої участі,
оскільки позивач позовні вимоги
підтримує, а відповідач їх визнає.

У зв'язку з неявкою сторін в судове
засідання фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вважає, що позовні вимоги позивача
обґрунтовані та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлено факт, що 05
травня 1991 року сторони зареєстрували
шлюб у відділі Татарбунарського ЗАГСу
Одеської області за актовим записом №
42 /а.с. 5/.

Сторони спільне господарство не
ведуть, шлюбні стосунки не підтримують,
проживають окремо. Вказана обставина
визнана сторонами і відповідно до ч.1
ст.61 ЦПК України не підлягає
доказуванню. Головною причиною розпаду
їх родини є те, що вони втратили почуття
любові та взаємоповаги один до одного.

Підстав для надання строку для
примирення судом не встановлено.

Таким чином, фактичні взаємини
подружжя свідчать, що між сторонами
остаточно припинено шлюбні відносини і
їх неможливо відновити, отже
збереження шлюбу неможливе та
суперечило б інтересам подружжя.

Відповідно до вимог 112 Сімейного
Кодексу України, суд з'ясовує фактичні
взаємини подружжя, дійсні причини
позову про розірвання шлюбу, і
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про те, що вбачаються підстави
для розірвання шлюбу.

Під час державної реєстрації шлюбу
позивач змінила прізвище на «Тарасюк»,
змінити яке після розірвання шлюбу не
просить.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10, 212, 224-226 ЦПК
України, ст. ст. 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1
та ОСОБА_2, зареєстрований 05 травня 1991
року у відділі Татарбунарського ЗАГСу
Одеської області за актовим записом №
42.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу
залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана апеляційному суду
Дніпропетровської області через
Новомосковський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні у судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя
Д.О. Парфьонов