АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6207/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Дячкова С.В. Доповідач - Черненкова
Л.А. Категорія 21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді -
Черненкової Л.А.

суддів -
Петешенкової М.Ю., Дерев`янка О.Г.

при секретарі - Бойко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції на ухвалу
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року по справі
за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті
особи: приватний нотаріус
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
Заводський відділ державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції, ОСОБА_5
про визнання договору дарування
недійсним, та за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: приватний
нотаріус Дніпродзержинського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 про
визнання договору дарування дійсним,
про визнання права власності на
нерухоме майно, -

В С Т А Н
О В И Л А:

22.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
зазначеним позовом, за яким просив суд
визнати недійсним договір дарування
від 24.07.2013 року 12 частини житлового
будинку АДРЕСА_1 посвідчений 24 липня 2013
року приватним нотаріусом
Дніпропетровського міського
нотаріального округу ОСОБА_4,
зареєстрований в реєстрі за № 645;
застосувати наслідки недійсності
правочину та скасувати державну
реєстрацію прав за вказаним договором
дарування; стягнути з ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_2 моральну шкоду у сумі 2 000 грн. та
судові витрати.

22.11.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із
заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року заяву
про забезпечення позову задоволено;
накладено заборону на відчуження
житлового будинку АДРЕСА_1

03 лютого 2014 року третя особа з
самостійними вимогами щодо предмету
спору у справі ОСОБА_5 звернулася до
суду із заявою про скасування заходів
забезпечення позову вжиті ухвалою
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року,
посилаючись на те, що відповідачу не
належить спірний будинок, а вказаною
ухвалою порушуються її права як
власника цього будинку.

Ухвалою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року заяву
ОСОБА_5 задоволено; скасовано ухвалу
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року про
забезпечення позову.

В апеляційній скарзі Заводський відділ
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції ставить питання про
скасування ухвали суду та
постановлення нової ухвали, згідно
якої накласти заборону на відчуження
на 12 частину будинку АДРЕСА_1 яка раніше
належала ОСОБА_3, а на теперішній час
належить ОСОБА_5, посилаючись на
порушення судом норм процесуального
права.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність та обґрунтованість ухвали
суду, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково за наступними підставами.

Прийшовши до висновку про задоволення
заяви про скасування заходів
забезпечення позову вжиті ухвалою
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року шляхом
накладання заборони на відчуження
житлового будинку АДРЕСА_1 суд першої
інстанції виходив з того, що строк
подання заяви про скасування ухвали
про забезпечення позову станом на 03
лютого 2014 року не сплинув, оскільки
заявник отримала ухвалу суду 30 січня
2014 року, керуючись при цьому ч.4 ст.154 ЦПК
України.

Судова колегія не погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до вимог ст.154 ЦПК
України суд може скасувати заходи
забезпечення позову в будь-якій справі,
що знаходиться в його провадженні, якщо
не буде потреби в забезпеченні позову.

Тобто, відповідно до вказаної норми
закону суд першої інстанції має право
скасувати заходи забезпечення позову,
а не ухвалу суду про забезпечення
позову, що входить до повноважень
апеляційного суду. Суд першої
інстанції не звернув уваги на заявлені
вимоги ОСОБА_5 щодо скасування заходів
забезпечення позову вжиті ухвалою
Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року, не
надав оцінку доводам заявника та
висновок суду є необґрунтованим.

У зв'язку з чим ухвала суду першої
інстанції про скасування ухвали суду
про забезпечення позову суперечить
вимогам цивільно-процесуального
законодавства та підлягає скасуванню.

Судова колегія, переглядаючи справу в
апеляційному порядку, дійшла висновку
про те, що доводи заявника ОСОБА_5 щодо
скасування заходів забезпечення
позову вжиті ухвалою Заводського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року, - знайшли своє
підтвердження, оскільки дійсно
вказаною ухвалою суду про забезпечення
позову порушенні її права, як власника
будинку АДРЕСА_1 а вона не є
відповідачем у справі за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання
недійсним договору дарування від 24.07.2013
року 12 частини житлового будинку
АДРЕСА_1

Тобто, накладення заборони на
відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 в
цілому, а не в спірній його частині, та
стосовно майна, яке не належить
відповідачу, є порушенням прав
власника цього будинку, а саме: ОСОБА_5

Так, відповідно до ст. 152 ЦПК України,
ч.1- позов забезпечується: п.1 -
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб; п.2 забороною вчиняти
певні дії.

Однак з матеріалів справи вбачається,
що відповідач ОСОБА_3 не є власником
забезпеченого майна, а власник ОСОБА_5
на час постановлення ухвали про
забезпечення позову не була зазначена
у позовній заяві ОСОБА_2 ані стороною у
справі, ані третьою особою (а.с.3-4).

Судова колегія вважає, що таке
забезпечення позову є неприпустимим бо
воно суперечить вимогам закону.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України
види забезпечення позову мають бути
співмірними із заявленими позивачем
вимогами, а при вирішенні питання про
забезпечення позову суд повинен також
відповідно до вимог ч. 4 ст. 153 ЦПК
України з метою запобігання
зловживання забезпеченням позову
обговорити можливість внесення
застави, достатньої для такого
запобігання.

Ті обставини, що в провадженні
Заводського відділу державної
виконавчої служби Дніпродзержинського
міського управління юстиції
знаходиться виконавче провадження з
примусового виконання рішення
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська про стягнення з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35 969,79 грн. у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди, 20 000 грн. в рахунок відшкодування
моральної шкоди, 1600 грн. в рахунок
відшкодування витрат, пов'язаних з
оплатою юридичної допомоги адвоката, -
не є підставою для відмови у скасуванні
заходів забезпечення позову за іншою
справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про
визнання недійсним договору дарування,
або забезпечення позову в іншій спосіб,
який не було заявлено відповідно до
вимог ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову. Таке забезпечення допускається
на будь-якій стадії розгляду справи,
якщо невжиття заходів забезпечення
може утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду і ці обставини
та докази їм повинні бути викладені в
заяві про забезпечення позову.

Апеляційна скарга ВДВС не може бути
оцінена, як заява про забезпечення
позову у справі, а тому вимоги за
апеляційною скаргою є неспроможними. В
заяві позивача ОСОБА_2 від 26 листопада
2013 року про забезпечення позову (а.с.18)
таких вимог, які зазначає ВДВС в
апеляційній скарзі, не було заявлено.

Також слід зазначити, що забезпечення
позову не є забезпеченням виконання
рішення суду, та що порушується право
власності заявника, який не є стороною
у справі, за якою забезпечено позов.

Згідно роз`ясненням за постановою
Пленуму Верховного Суду України від 22
грудня 2006 року № 9 "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову",
п.10 - заходи забезпечення позову мають
тимчасовий характер і діють до
виконання рішення суду, яким
закінчується розгляд справи по суті.
Зважаючи на це, суд при задоволенні
позову не вправі скасовувати вжиті
заходи до виконання рішення або зміни
способу його виконання, за винятком
випадків, коли потреба в забезпеченні
позову з тих чи інших причин відпала
або змінились обставини, що зумовили
його застосування.

Аналізуючи докази у справі, судова
колегія дійшла висновку про те, що
вимоги ОСОБА_5 за заявою про скасування
заходів забезпечення позову вжиті
ухвалою Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 27 листопада 2013 року
підлягають задоволенню з
вищенаведених підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.312 ЦПК
України апеляційний суд скасовує
ухвалу суду першої інстанції і
постановляє ухвалу з цього питання,
якщо воно було вирішено судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 25 червня
2014 року відстрочено апелянту сплату
судових витрат за подачу апеляційної
скарги до ухвалення судового рішення у
розмірі 121,80 гривень, який визначено
згідно ухвали апеляційного суду
Дніпропетровської області від 10 червня
2014 року. Таким чином, з Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції на користь держави
підлягає сплаті несплачений судовий
збір у розмірі 121,80 гривень відповідно
до вимог ч.2 ст.82 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.2 ст.307, п.3 ч.1
ст. 312, ч.1 ст.218 ЦПК України судова
колегія, -

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу Заводського
відділу державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції - задовольнити
частково.

Ухвалу Заводського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 06 лютого 2014 року - скасувати
з постановленням нової ухвали.

Заяву ОСОБА_5 про скасування заходів
забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову
вжиті ухвалою Заводського районного
суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 27
листопада 2013 року щодо накладення
заборони на відчуження житлового
будинку АДРЕСА_1

Стягнути з Заводського відділу
державної виконавчої служби
Дніпродзержинського міського
управління юстиції на користь держави
судовий збір несплачений за подачу
апеляційної скарги у сумі 121,80 гривень
(сто двадцять одну гривень 80 копійок) на
рахунок: отримувач - управління
Державної казначейської служби
України у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області, р/р 0004 (КБКД 22030001), код
ЄДРПОУ - 37989274, банк отримувача - ГУ ДКСУ
у Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ, код банку отримувача -
МФО 805012, призначення платежу: судовий
збір, код ЄДРПОУ суду 02891291, пункт 1.14.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та оскарженню не
підлягає.

Судді колегії