Провадження № 2/641/777/2014
Справа № 641/205/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2014 року

Комінтернівський районний суд м.
Харкова в складі:

Головуючого - судді Чайка И.В.

за участю секретаря - Алієвої І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Харкові цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми
,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з
вищезазначеним позовом.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 ,
ОСОБА_3, та представник позивача ОСОБА_2
позов підтримали та пояслини, що
позивачка ОСОБА_1, є власником патенту
НОМЕР_3 на винаходи «Пристрій для
очищення пухоперового матеріалу».
Пристрій було офіційно зареєстровано
під торговою маркою «ІНФОРМАЦІЯ_1» (
свідоцтво НОМЕР_4, від 26.05.2008 р. власник
ОСОБА_3). Позивач ОСОБА_3 є власником
Свідоцтва на знак для товарів і послуг
НОМЕР_4 (копія свідоцтва
додається).Винахід зробив ОСОБА_3. Першу
установку з ознаками винаходу,
викладені в описі патенту НОМЕР_3, він
створив в 2002 році. На сімейній раді
вирішили винахід оформити на
ОСОБА_1Назва «ІНФОРМАЦІЯ_1»
використовується як торгова марка для
запатентованих пристроїв. Право на
використання патента на винахід
(корисну модель) НОМЕР_3 ОСОБА_1 надала
ФОП ОСОБА_2 згідно з укладеним
ліцензійним договором №7 від 01 липня 2006
року. Відповідач ОСОБА_4 у період з
01.03.2006 року по 26.01.2012 року працював на
підставі трудового договору у ФОП
ОСОБА_2 у складальному цеху з
виготовлення приладів для чистки
пухоперового матеріалу. Маючи
достатній досвід та знання в галузі
виробництва такого обладнання, ОСОБА_4
незаконно скористався чужими правами
патента на винахід (корисну модель)
НОМЕР_3, правоволодільцем якого є
ОСОБА_1 та незаконно використав знак
для товарів і послуг НОМЕР_4, власником
якого є ОСОБА_3 Відповідач протягом 2011
року власноручно виготовив три
аналогічні пристрої для чистки
пухоперового матеріалу у належному
йому гаражі, використавши кожну ознаку
пункта формули патента НОМЕР_3.Вироком
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 30.12.2013 року ОСОБА_4 визнано
винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.І ст.177 КК України, а
саме у незаконному використанні
винаходу. Згідно з висновком
експертизи у галузі інтелектуальної
власності №70/38-263 від 20.04.2012 року НДЕКЦ
при ГУМВС України в Дніпропетровській
області, проведеним при розгляді
кримінальної справи, розмір
матеріальної шкоди, завданої внаслідок
неправомірного використання винаходу
за патентом НОМЕР_3 від 16.01.2006 року склав
29400 гривень.Відповідно до укладеного
ліцензійного договору №7 від 01 липня 2006
року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_1
отримує 10% від вартості установки «
ІНФОРМАЦІЯ_1» , а ОСОБА_2 отримує 90% від
вартості установки.Таким чином,
позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають, що
внаслідок неправомірних та
протиправних дій з боку ОСОБА_4, які
полягають у незаконному використанні
винаходу, корисної моделі, ОСОБА_1 була
заподіяна матеріальна шкода в обсязі 10
% від вартості трьох установок, що
становить 2940 грн. 00 коп., а ОСОБА_2 - в
обсязі 90 % від вартості трьох установок,
що становить 26 460 грн. Позивач ОСОБА_3
вважає, що з відповідача на його
користь повинна бути стягнуто разове
грошове стягнення , що визначається
загальною вартістю незаконно
виготовлених ОСОБА_4 трьох пристроїв,
на які він наніс зображення товарного
знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» , власником якого
є ОСОБА_3, та відповідно ця сума
складає 29 400 гривень .

Відповаідач ОСОБА_4, та його
представник проти позову заперечували,
посилаючись на те, що вирок
Комінтернівського суду м. Харкова від
30.12.2013 року, яким ОСОБА_4 визнаний винним
за ч.1 ст. 177 КК України, не стосується
предмету позову. Цивільний позов у
кримінальній справі ОСОБА_1 не
заявляла. У порушенні кримінальної
справи внаслідок незаконного
використання знаку для товарів та
послуг за заявою ОСОБА_3 було
відмовлено за відсутністю складу
злочину. Стосовно позовних вимог
ОСОБА_2, то на думку відповідача та його
представника,спричинення їй будь якої
шкоди взагалі не доведено, як і її
розмір. ОСОБА_4 також зазначив, що він
працював у ОСОБА_2 виключно водієм,
ніяких навичок для виготовлення
пристроїв він не мав. У нього не було
вилучено ніяких інструментів,
агрегатів, необхідних для
виготовлення пристрія для очищення
пухоперового матеріалу, та ніколи не
було креслень ціх приладів и навичок в
їх витоговленні, ніяких відносин з
ОСОБА_2 відносно виготовлення,
придбання чи використання приладів
він не мав. Ті прилади, що були у нього
знайдені слідством, він отримав від
ОСОБА_3 в рахунок погашення
заборгованості по заробітній платні.
ОСОБА_4 зазначив, що проведена при
розгляді кримінальної справи
експертиза, якою встановлена сума
матеріальної шкоди, спричиненої
ОСОБА_1 в розмірі 29400 грн., була
проведена зі заначними порушеннями, а
тому не може бути доказом по справі.

Заслухавши пояснення позивачів,
та представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_4, та його
представника , вивчівши матеріали
справи та матеріали кримінальної
справи № 2020/6149/2012 за обвинуваченням
ОСОБА_4 за ч.1 ст. 177 КК України, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Стаття 22 ЦК України під збитками
розуміє: втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі,
якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 418 ЦК України визначено,
що право інтелектуальної власності - це
право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
ЦК України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є
непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК
України. Ніхто не може бути позбавлений
права інтелектуальної власності чи
обмежений у здійсненні, крім випадків,
передбачених законом.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач по справі
- ОСОБА_1, є власником патенту НОМЕР_3 на
винаходи «Пристрій для очищення
пухоперового матеріалу».( а.с. 16,17 )

Згідно з ліцензійним договором №7 від 01
липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 право на використання патента
на винахід (корисну модель) НОМЕР_3
власнецею патенту - ОСОБА_1 надано ФОП
ОСОБА_2 За умовами цього договору
ОСОБА_1 отримує 10% від вартості
установки, а у ОСОБА_2 залишається 90%
від вартості установки.( а.с. 20-24)

Вироком Комінтернівського районного
суду м. Харкова від 30.12.2013 року ОСОБА_4
визнаний винним за ч.1 ст. 177 КК України
та йому призначено покарання у вигляді
штрафу в розмірі 4000 грн. з конфіскацією
трьох пристроїв для чистки
пухо-пер*євих виробів. Вирок набрав
законної сили. ( а.с.10-15)

Постановою СУ ГУМВСУ в Харківській
області від 29.02.2012 року ОСОБА_1 визнана
потерпілою по вищезазначеній
кримінальній справі (кр. справа т.1 а. с.
103)

Як вбачається з висновку спеціаліста
НДЕКЦ при ГУМВС в Днепропетровській
області № 70/38-56 від 24.02.2012 року,
отриманого під час досудового слудства
по кримінальній справі відносно
ОСОБА_4, розмір матеріальної шкоди, що
було заподіяно внаслідок
неправомірного використання винаходу
за патентом України НОМЕР_3 від 16.01.2006
року відносно трьох пристроїв,
становить 29 400 грн. ( кр. справа т.1 а. с.
99-101)

Але суд, при винесенні вироку зазначив
в ньому, що « експертом при визначенні
розміру шкоди, спричиненого ОСОБА_1, не
враховані умови ліцензійного договору
№ 7 від 01.07.2006 року. Суд вважає, що розмір
шкоди, спричиненої ОСОБА_1 в наслідок
неправомірного використання винаходу
по патенту НОМЕР_3 від 16.01.2006 року
складає 2940 грн. ( 10 % від вартості 3-х
приладів ( 9800 х 3 = 29400 грн.) »

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у
кримінальному провадженні , що набрав
законної сили , або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов*язкові для суду,
що розглядає справу про цивільно-
правові наслідки дій особи, стосовно
якої ухвалено вирок чи постанову суду,
з питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст.28 КПК України 1960 року ( яки
й діяв на час винесення вироку
відносно ОСОБА_4), особа, яка не
пред'явила цивільного позову в
кримінальній справі, а також особа,
цивільний позов якої залишився без
розгляду, має право пред'явити його в
порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1166 ЦК, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Вироком Комінтренівського районного
суду м. Харкова від 30.12.2013 року ОСОБА_4
визнаний винним за ч. 1 ст. 177 КК України
, та судом встановлено, що «він
протиправно використовував винахід -
пристрій для чисти пухоперьових
матеріалів, зареєстрованого 16.01.2006 року
в Державному департаменті
інтелектуальної власності
Міністерства освіти та науки України,
ОСОБА_4 спичинив матеріальну шкоду на
суму 2940 грн. правовласнику цього
винаходу ОСОБА_1 »

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивачу ОСОБА_1 внаслідок
неправомірних та протиправних дій з
боку відповідача ОСОБА_4, які полягають
у незаконному використанні винаходу,
корисної моделі, була заподіяна
матеріальна шкода в обсязі 10 % від
вартості трьох установок, що становить
2940 грн. 00 коп., а позивачу ОСОБА_2 - в
обсязі 90 % від вартості трьох установок,
що становить 26460грн. 00 коп., та їх
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_3

До об'єктів права інтелектуальної
власності, відповідно до ч. 1 ст. 420 ЦК
України, зокрема, належать торговельні
марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до ст. 492 ЦК України,
торговельною маркою може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень, які придатні для вирізнення
товарів (послуг), що виробляються
(надаються) однією особою, від товарів
(послуг), що виробляються (надаються)
іншими особами. Такими позначеннями
можуть бути, зокрема, слова, літери,
цифри, зображувальні елементи,
комбінації кольорів.

Закон України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг" ( далі -
Закон) в ст. 1 визначає, що знак -
позначення, за яким товари і послуги
одних осіб відрізняються від товарів і
послуг інших осіб», тобто, товарний
знак являє собою позначення, яке
індивідуалізує товари даного
підприємства і допомагає відрізняти їх
від товарів його конкурентів.

Об'єктом знака може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень. Такими позначеннями можуть
бути, зокрема, слова, у тому числі
власні імена, літери, цифри,
зображувальні елементи, кольори та
комбінації кольорів, а також будь-яка
комбінація таких позначень (ч. 2 ст. 5
Закону ).

Відповідно до п. 1.4. "Правил складання
і подання заявки на видачу свідоцтва
України на знак для товарів і послуг",
затверджених Наказом Державного
патентного відомства України № 116 від
28.07.1995 р. в редакції Наказу Держпатенту
№ 72 від 20.08.1997 р., об'єктами правової
охорони можуть бути такі знаки:
словесні у вигляді слів або сполучень
літер; зображувальні у вигляді
графічних композицій будь-яких форм на
площині; об'ємні у вигляді фігур або їх
композицій у трьох вимірах; комбінації
вищезазначених позначень. Такі знаки
можуть бути виконані у будь-якому
кольорі чи поєднанні кольорів.

Частиною 1 ст. 494 ЦК України та ч. 3 ст. 5
Закону також встановлено, що набуття
права інтелектуальної власності на
торговельну марку засвідчується
свідоцтвом, умови та порядок видачі
якого встановлюються законом.

Обсяг правової охорони торговельної
марки визначається наведеними у
свідоцтві її зображенням та переліком
товарів і послуг, якщо інше не
встановлено законом (ч. 2 ст. 494 ЦК
України).

Згідно ч. 4 ст. 5 Закону , обсяг правової
охорони, що надається, визначається
зображенням знака та переліком товарів
і послуг, внесеними до Реєстру
(Державний реєстр свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг згідно ст. 1
Закону , і засвідчується свідоцтвом з
наведеними у ньому копією внесеного до
Реєстру зображення знака та переліком
товарів і послуг.

Суб'єктами права інтелектуальної
власності на торговельну марку є
фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 493 ЦК
України).

Статтею 16 Закону встановлено, що
права, які випливають із свідоцтва,
діють від дати подання заявки.Строк дії
свідоцтва продовжується за умови
сплати відповідного збору. Свідоцтво
надає його власнику право
використовувати знак та інші права,
визначені цим Законом. Використанням
знака визнається: нанесення його на
будь-який товар, для якого знак
зареєстровано, упаковку, в якій
міститься такий товар, вивіску,
пов'язану з ним, етикетку, нашивку,
бирку чи інший прикріплений до товару
предмет, зберігання такого товару із
зазначеним нанесенням знака з метою
пропонування для продажу, пропонування
його для продажу, продаж, імпорт
(ввезення) та експорт (вивезення);Знак
визнається використаним, якщо його
застосовано у формі зареєстрованого
знака, а також у формі, що відрізняється
від зареєстрованого знака лише
окремими елементами, якщо це не змінює
в цілому відмітності знака.Свідоцтво
надає його власнику виключне право
забороняти іншим особам
використовувати без його згоди, якщо
інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ст. 20 Закону,
будь-яке посягання на права власника
свідоцтва, передбачені ст. 16 цього
Закону, в тому числі вчинення без згоди
власника свідоцтва дій, що потребують
його згоди, та готування до вчинення
таких дій, вважається порушенням прав
власника свідоцтва, що тягне за собою
відповідальність згідно з чинним
законодавством України. На вимогу
власника свідоцтва таке порушення
повинно бути припинено, а порушник
зобов'язаний відшкодувати власнику
свідоцтва заподіяні збитки. Власник
свідоцтва може також вимагати усунення
з товару, його упаковки незаконно
використаного знака або позначення,
схожого з ним настільки, що їх можна
сплутати, або знищення виготовлених
зображень знака або позначення,
схожого з ним настільки, що їх можна
сплутати.

Згідно ч. 1 ст. 424 ЦК України, майновими
правами інтелектуальної власності,
зокрема, є виключне право дозволяти
використання об'єкта права
інтелектуальної власності та виключне
право перешкоджати неправомірному
використанню об'єкта права
інтелектуальної власності, в тому
числі забороняти таке використання.

Як передбачено ч. 1 ст. 495 ЦК України та
ст. 16 Закону, майновими правами
інтелектуальної власності на
торговельну марку, зокрема, є виключне
право дозволяти використання
торговельної марки та виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню торговельної марки, в
тому числі забороняти таке
використання.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України
передбачено, що кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Частиною другою цієї статті визначено
способи захисту цивільних прав та
інтересів. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 20 ЦК України, право на
захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми
та принцип диспозитивності у
цивільному судочинстві, позивач має
право вільно обирати способи захисту
порушеного права чи інтересу.

Судом встановлено, що 26.05.2008 року
відповідно до свідоцтва, виданого
Державним департаментом
інтелектуальної власності,
зареєстрваний знак для товарів і
послуг НОМЕР_4 . Пристрій було офіційно
зареєстровано під торговою маркою
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та його власником є
власник ОСОБА_3 ( а.с. 18, 19)

Таким чином, ОСОБА_3 є власником
Свідоцтва на знак для товарів і послуг
НОМЕР_4 , та у зв'язку з цим він наділений
усіма правами власника свідоцтва на
знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1
», що передбачені ЗУ «Про охорону прав
на знаки для товарів і послуг».

Згідно висновку № 31/12 судової
експертизи у сфері інтелектуальної
власності від 30.03.2012 року, проведеної
по кримінальній справі по
обвинуваченню ОСОБА_4 в пристроях для
очистки пухоперових виробів
використано кожну ознаку незалежного
пункту формули винаходу ( корисної
моделі) пристрою для очищення
пухоперового матеріалу за патентом
України НОМЕР_3 від 16.01.2006 року ( кр.
справа т.1 а. с. 192- 204)

З додатку до вищезазначеної експертизи
- фото приладів - вбачається, що на
кожному з них мається торгова марка «
ІНФОРМАЦІЯ_1» ( кр. справа т.1 а. с. 205-214)

Судом при розгляді кримінальної справи
відносно ОСОБА_4 було встановлено, що
пристрої для очіщення пухопірьового
матеріалу були виготовлені ОСОБА_4 на
протязі 2011 року ( а.с. 10)

Таким чином, суд приходить до
висновку, що на трьох приладах , які
були виготовлені ОСОБА_4 , нанесено
зображення ТМ «ІНФОРМАЦІЯ_1», власником
якого є ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону , права,
що випливають із свідоцтва НОМЕР_4 від
26.05.2008 р. виникли від дати подання
заявки -07.02.2007 року ( а.с. 19)

Отже, ОСОБА_3 має право забороняти
використання зображення знаку
«ІНФОРМАЦІЯ_1» та позначень, що є
схожими, настільки, що їх можна
сплутати, з позначенням,
зареєстрованим в якості торговельної
марки за свідоцтвом України НОМЕР_4, так
як виключне право забороняти іншим
особам використовувати без його згоди
зареєстрований знак щодо приведених в
свідоцтві товарів і послуг передбачене
ч.2 ст.16 та ст.424 ЦК України , ч.4 ст.16 ЗУ
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг».

Згідно ст. 432 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого права інтелектуальної власності
відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Пунктом 5 частини 2 цієї статті
передбачено, що суд у випадках та в
порядку, встановлених законом, може
постановити рішення, зокрема, про:
застосування разового грошового
стягнення замість відшкодування
збитків за неправомірне використання
об'єкта права інтелектуальної
власності. Розмір стягнення
визначається відповідно до закону з
урахуванням вини особи та інших
обставин, що мають істотне значення.

Тобто, вказана стаття чітко визначає,
що альтернативою до збитків мірою
відповідальності є разове грошове
стягнення у розмірі, визначеному
відповідно до закону, яка
застосовується за вибором позивача
замість стягнення збитків.

В Україні діє лише два спеціальних
закона , де зазначено право на
компенсацію та передбачено механізм
визначення її розміру - це закони
України « Про авторське право і суміжні
права» та «Про охорону прав на сорти
рослин» ,в яких встановлений
однаковий розмір компенсації - від 10
до 50000 мінімальних заробітних плат.
Сума стягнення заявляється на розсуд
позивача і оцінюється судом при
вирішенні справи.

Розмір компенсації при порушенні
авторського права і (або) суміжних прав
не обов'язково має точно відповідати
розмірові шкоди, що була завдана, проте
повинен співвідноситися з нею певним
чином, оскільки особливою функцією
цивільно-правової відповідальності є
відшкодування майнових витрат,
завданих правопорушенням.

Позивачем ОСОБА_3 розмір майнової
шкоди, що був йому спричинений
відповідачем, визначався, як разове
грошове стягнення, яке дорівнює
загальної вартісті незаконно
виготовлених ОСОБА_4 пристроїв, на які
він наніс зображення товарного знаку
«ІНФОРМАЦІЯ_1», та яка складає 29400
гривень. Ця сума підлягає застосуванню
у вигляді разового грошового стягнення
з відповідача.

За таких обставин, суд вважає, що у
судовому засіданні знайшло своє
підтвердження неправомірне
використання відповідачем товарного
знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1 », власником якого є
ОСОБА_3, тому його позовні вимоги про
стягнення з відповідача одноразового
грошового стягнення в розмірі 294000 грн.
підлягають задоволенню .

Суд не може прийняти до уваги посилання
відповідача стосовно , того, що шкода,
яка була спричинена ОСОБА_3 не підлягає
задоволенню у зв*язку з відмовою в
порушенні кримінальної справи за його
заявою, та у зв*язку з тим, що ОСОБА_4
отримав установки, як розрахунок по
заробітній платні, виходячи з
наступного.

Матеріали кримінальної справи - т.1.а.с.
253 містять постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи за
змістом якої у порушенні кримінальної
справи відмовлено у зв'язку з
неможливістю встановлення походження
наклейок « ООО Селезень», та у зв*язку з
відсутністю претензій ОСОБА_1 з боку їх
використання. Крім того, ОСОБА_4 не
надав суду доказів стосовного того, що
він взагалі працював у ОСОБА_3 та що
останній повинен йому гроші. Навпаки,
згідно трудового договору № 368 від
01.03.2006 року ОСОБА_4 у період з 01.03.2006 року
по 26.01.2012 року працював на підставі
трудового договору у ФОП ОСОБА_2
слюсарем 4 розряду ( кр. справа т.1 а. с.
153, 154)

Питання судових витрат суд вирішує
відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11,60, 88, 212-216 ЦПК
України,

ВИРІШИВ :

Позов задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 заподіяну матеріальну
шкоду, спричинену внаслідок
незаконного використання винаходу, у
розмірі 26 460,00 грн. та понесені нею
судові витрати в сумі 264,60 грн., а всього
26 724, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1
заподіяну матеріальну шкоду,
спричинену внаслідок незаконного
використання винаходу, у розмірі 2 940,00
грн. та понесені нею судові витрати в
сумі 243,60 грн., а всього 3 183,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь держави
судовий збір в розмірі 50,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 разове
грошеве стягнення за неправомірне
використання об*єкта права
інтелектуальної власності , у розмірі
26 400,00 грн. та понесені ним судові
витрати в сумі 264,00 грн., а всього 26 664,00
грн.

Зобов*язати УДК СУ у Комінтернівському
районі міста Харкова повернути ОСОБА_3
(ідентифікаційний номер НОМЕР_2)
надмірно сплачений ним 15.01.2014 року по
квитанції № 145 в Філії Харківського
обласного управління АТ «Ощадбанк»
судовий збір в розмірі 30 грн.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Харківської області
через Комінтернівський районний суд м.
Харкова протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Мотивоване рішення виготовлено 01
серпня 2014 року.

Суддя: І. В. Чайка