Міжгірський районний суд
Закарпатської області
Справа № 302/659/14-ц
Номер рядка звіту 53
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

29.07.2014 р.
смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд
Закарпатської області в

особі головуючого судді Гайдур А. Ю

при секретарі Царь О.В.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

представника відповідача
Росада В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні райсуду в смт.
Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до
Національного природного парку
«Синевир» про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В
И В:

У травні 2014 року ОСОБА_1
звернувся до суду з цим позовом. Заяву
мотивував тим, що 07.05.2014 року наказом №
52-0 його звільнено з роботи з посади
провідного інженера з охорони
природних екосистем відділу державної
охорони ПЗФ НПП «Синевир» за п. 4 ст. 40
КЗпПУ.

Звільнення вважає незаконним,
оскільки 01.04.2014 року він був на роботі
у Колочавському ПОНДВ де приймав
участь у роботі комісії державної
екологічної інспекції, 02.04.2014 р. та
11.04.2014 р. його викликали до СВ
Міжгірського РВ УМВС де він провів
весь день у зв'язку з дачею показань
і про що він особисто повідомляв
директора Дербак М.Ю. У Журналі виходу
на роботу та журналі відлучень його
підписи відсутні так як він задовго
до початку робочого дня вирушав до
місця призначення.

Посилаючись на зазначені
обставини, а також на те, що ніхто не
хотів приймати його пояснень, що
профком надав згоду на його
звільнення без його участі в
порушення вимог ч. 2 ст. 43 КЗпПУ, що
причини його відсутності на роботі є
поважними і тому звільнення вважає
незаконним.

В суді позивач та його
представник позов підтримали.

Представник відповідача позов
заперечив.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 підтвердили в
суді факт дачі згоди на звільнення
ОСОБА_1 з роботи та засідання
профспілкового комітету.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача і його
представника, представника
відповідача, свідків суд вважає, що
позов ОСОБА_1 до задоволення не
підлягає з наступного.

Як убачається із встановлених
судом обставин справи, що 7 травня 2014
року наказом № 52-о директора НПП
«Синевир» було звільнено з роботи
ОСОБА_1 за прогул ( невихід на роботу
без поважних причин) за п. 4 ст. 40 КЗпПУ.

Підставою для такого звільнення
стало відсутність на роботі ОСОБА_1
01.04.2014 р., 02.04.2014 р. та 11.04.2014 року та дача
згоди профкому НПП «Синевир» 07.05.2014
року.

Позивач ОСОБА_1 вважає своє
звільнення незаконним, оскільки він
був відсутній на роботі з поважних
причин, зокрема 01.04.2014 року приймав
участь у заходах перевірки
Колочавського ПОНДВ разом з державною
екологічною інспекцією Закарпатської
області, а 02.04. та 11.04.2014 р. його
викликали у СВ Міжгірського РВ УМВС де
він цілий день давав показання .
Останні твердження були змінені
самим же ОСОБА_1 в судових засіданнях
де він пояснив, що 02.04.2014 р. після дачі
показів в Міжгірському РВ УМВС він не
міг дібратися до роботи, а коли
приїхав то вже нікого не було на
роботі, а 11.04.2014 р. він після допиту в
слідчого пішов проходити медогляд.

Суд вважає звільнення ОСОБА_1
законним виходячи з наступного.

ОСОБА_1 01.04.2014 р. цілий робочий
день був відсутній на роботі.
Посилання позивача на те, що він
приймав участь в позапланових заходах
державного нагляду в Колочавському
ПОНДВ і весь день перебував з
представником ДЕІ в Закарпатській
області не може бути взято до уваги
судом як поважна причина, оскільки
згідно розпорядження № 6 від 31.03.2014 р.
директора НПП «Синевир» ОСОБА_1 не був
включений до складу робочої комісії,
а отже такий самовільно без будь-яких
вказівок чи розпоряджень полишив своє
робоче місце та відлучився з роботи .

02.04.2014 року позивач ОСОБА_1 в
позовній заяві зазначав, що цілий день
знаходився на допиті в Міжгірському РВ
УМВС, натомість в суді частково
змінив дане твердження пояснивши, що
після допиту він не міг своєчасно
добратися до робочого місця, а
приїхавши в кінці робочого дня вже
нікого у відділі НПП «Синевир» не було.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що він
дійсно викликав ОСОБА_1 брав на протязі
одного часу пояснення зранку 02.04.2014
р. після чого його не бачив у РВ УМВС
11.04.2014 р. ОСОБА_1 був викликаний у РВ
УМВС для дачі показів де знаходився
більше одного часу , після чого на
роботу не пішов, а пішов проходити
медогляд, хоча в позовній заяві
зазначив, що цілий день знаходився на
допиті у РВ УМВС.

Про свої відлучення
адміністрації НПП «Синевир» не
повідомляв.

З 03.04. по 10.04.2014 р. ОСОБА_1
перебував на лікарняному і на роботу
не виходив.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 40 КЗпПУ
трудовий договір, укладений на
невизначений строк може бути
розірваний власником або
уповноваженим ним органом лише у
випадках - прогулу ( в тому числі
відсутності на роботі більше трьох
годин протягом робочого дня ) без
поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 фактично не
появлявся на роботі з 01.04. по 11.04.2014 р.

Натомість 14.04.2014 року йому
запропоновано було дати пояснення,
щодо відсутності на роботі, однак
такий відмовився, про що складені
акти.

14.04.2014 р. директором НПП
«Синевир» було направлено у профком
НПП «Синевир» подання про надання
згоди на звільнення позивача.

17.04.2014 р. було призначено
засідання профкому, яке не відбулося
із-за відсутності кворуму. Повторне
засідання профкому було призначено
на 07.05.2014 року на яке позивач в усній
формі відмовився з'являтися мотивуючи
тим, що він відсторонений від роботи.

07.05.2014 року профком НПП «Синевир»
дав згоду на звільнення ОСОБА_1 з
роботи.

Факт відсутності ОСОБА_1 на
роботі 01.04., 02.04, 11.04.2014 р. підтверджено
копією табелю обліку робочого часу
за квітень 2014 р. НПП «Синевир», копією
із журналу відлучень НПП «Синевир»,
копіями наказів № № 67, 68 від 18.04.2014 р.
директора НПП «Синевир» про не
нарахування бухгалтерією заробітної
плати ОСОБА_1 за 1 та 2 квітня 2014 р. та за
11 квітня 2014 р.

Суд констатує, що 05.05.2014 року за
клопотанням СВ Міжгірського РВ УМВС
ОСОБА_1 відсторонено з посади на 2
місяці. Ухвала суду не оскаржена.

Суд також констатує,що на вимогу
суду від 05.06.2014 р. відбулося 10.06.2014 р.
повторне засідання профкому НПП
«Синевир» за участі ОСОБА_1 та його
представника, де знову була надана
згода на звільнення ОСОБА_1 з роботи
за прогул.

Окрім цього суд констатує, що
15.11.2013 р. наказом № 216 директором НПП
«Синевир» оголошено догану ОСОБА_1
за неналежне виконання службових
обов'язків, а 17.03.2014 р. ОСОБА_1 знову
оголошено догану за невиконання
розпорядження № 2 від 12.03.2014 р.

За вищевстановлених обставин
суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 з
роботи за п. 4 ст. 40 КЗпПУ є законним,
відповідає вимогам ст. ст. 43, 148, 149 КЗпП
України.

Крім цього суд констатує , що
позивач ні в позовній ні під час
судового засідання не ставив
питання і не обґрунтовував
незаконність та скасування наказу №
52-о від 07.05.14 р. директора НПП «Синевир»,
якими його було звільнено з роботи.

Також не знайшло своє
підтвердження в суді факт не
проведення повного розрахунку з
позивачем та не видання йому
трудової книжки і це не вказувалось
позивачем як підстава незаконності
його звільнення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК
України кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень, крім випадків,
передбачених ( встановлених) цим
Кодексом.

Аналіз доказів дає підстави
суду зробити висновок, що позивач
ОСОБА_1 не довів перед судом
підставність і правомірність своїх
вимог, натомість представник
відповідача належними доказами довів
правомірність звільнення ОСОБА_1 з
роботи, діяв у відповідності з
вимогами норм чинного трудового
законодавства.

Судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 212-215 ЦПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 у
задоволенні позову до НПП «Синевир»
про поновлення на роботі на посаді
провідного інженера з охорони
природних екосистем відділу
державної охорони ПЗФ НПП «Синевир».

Судових витрат немає.

Апеляційну скаргу на рішення
суду може бути подано в апеляційний суд
Закарпатської області через райсуд
протягом десяти днів з дня
проголошення.

Рішення набирає законної сили
згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: А. Ю. Гайдур