Єдиний унікальний номер 205/2261/14-ц
УХВАЛА

про залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення

28 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська у складі:

головуючого судді
Мовчан Д.В.

при секретарі
Волкобоєвої А.О.

за участю: позивач - ОСОБА_1, відповідач
(заявник) - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську заяву відповідача
ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення
по цивільній справі за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського
районного суду м. Дніпропетровська від
07 квітня 2014 року, ухваленому по справі
за вищезазначеним позовом, позовні
вимоги було задоволено частково, а
саме: судом було вирішено змінити
розмір аліментів, які стягнуто з ОСОБА_1
рішенням Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 квітня 2013 року,
із 1100 грн. щомісячно на 1/3 частину усіх
видів заробітку (доходу) платника
аліментів щомісячно, на користь ОСОБА_2
на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1,
та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з дня
набрання чинності таким судовим
рішенням, а в задоволенні решти
позовних вимог було відмовлено, та
вирішено питання щодо розподілу
судових витрат по справі.

Не погодившись із вказаним заочним
рішенням, ОСОБА_2 звернулися до суду з
заявою про перегляд заочного рішення,
посилаючись на те, що під час ухвалення
такого заочного рішення судом не були
врахована обставини хвороби ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, не враховані необхідні
суми витрат на лікування такої дитини,
та суми витрат на школу та дитячий
садочок для дітей, обставина наявної
заборгованості по аліментах, не
доведеності зміни майнового стану
позивача, та перебування на утриманні у
відповідача хворої матері.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання
заперечував проти задоволенні
вказаної заяви з огляду на її
безпідставність та необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні
просила скасувати заочне рішення та
призначити справу до розгляду в
загальному порядку. В обґрунтування
своїх доводів, посилалась на обставини,
що викладені в заяві про перегляд
заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, оцінивши доводи
викладені в заяві про перегляд
заочного рішення, доходить висновку,
що таку заяву слід залишити без
задоволення з наступних підстав.

Відповідності до ч.1 ст.232 ЦПК України
заочне рішення підлягає скасуванню,
якщо судом буде встановлено, що
відповідач не з'явився в судове
засідання з поважних причин і докази,
на які він посилається, мають істотне
значення для правильного вирішення
справи. Заява про перегляд заочного
рішення може бути поданою протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Зі аналізу ст. 232 ЦПК України випливає,
що скасування заочного рішення судом,
що його ухвалив, можливе у випадку
встановлення судом двох обставин:
перша - відповідач не з'явився в судове
засідання, в якому ухвалено заочне
рішення, та не повідомив про причини
неявки з поважних причин; друга -
докази, на які він посилається, мають
істотне значення для правильного
вирішення справи. За змістом вказаної
процесуальної норми закону одночасна
наявність цих двох підстав для
скасування заочного рішення є
обов'язковою.

Суд зазначає, що відповідач була
належним чином повідомлення про день
та час розгляду справи по суті. Згідно
із вимогами ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судові
повістки надсилаються фізичним особам,
які не мають статусу підприємців, -
за адресою їх місця проживання чи
місця перебування, зареєстрованого у
встановленому законом порядку. У разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за такою адресою, вважається,
що судовий виклик або судове
повідомлення вручене їм належним
чином.

Однак, відповідач, будучи належним
чином повідомлена про день та час
розгляду справи, про що подала
власноруч написану заяву про
відкладення розгляду справи, не
з'явилась у таке судове засідання без
поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України у
разі неявки в судове засідання
відповідача, який належним чином
повідомлений і від якого не надійшло
заяви про розгляд справи за його
відсутності або якщо повідомлені ним
причини неявки визнані неповажними,
суд може ухвалити заочне рішення на
підставі наявних у справі доказів,
якщо позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.

Суд зауважує, що відповідачем не
надано суду беззаперечних доказів про
поважність причини її неявки в судове
засідання. Таким чином, суд доходить
висновку, що відповідач мала
можливість реалізувати своє
процесуальне право щодо подання
доказів та надання пояснень по суді
справи як на стадії підготовчого
провадження по справі так і під час
судового розгляду справи по суті.
Небажання відповідача надавати суду
докази в обґрунтування свої заперечень
проти позову, зокрема з причини
ухилення від участі у судових
засіданнях, дало суду право при
заочному розгляді справи обмежитись
доказами, наданими позивачем, що
повністю відповідає вимогам ст. 224 ЦПК
України.

Крім того, відповідач при розгляді
заяви про перегляд заочного рішення не
надала суду доказів, які б мали істотне
значення для правильного вирішення
справи.

З приводу доводів відповідача щодо
необхідності проходження дитиною
курсу лікування та потрібності
грошових коштів на такі процедури, суд
роз'яснює, що відповідно до ч.1 ст.185 СК
України, той з батьків, з кого
присуджено стягнення аліментів на
дитину, а також той з батьків, до кого
вимога про стягнення аліментів не
подана зобов'язаний брати участь у
додаткових витратах на дитину, що
викликані особливими обставинами
(розвитком здібностей дитини, її
хворобою, каліцтвом тощо).

З аналізу вказаної норми матеріального
закону вбачається, що аліментні
платежі та додаткові витрати на дитину
за своєю правовою природою не є
тотожними поняттями, при цьому
стягнення аліментних платежів не
виключає стягнення таких додаткових
витрат. При цьому додаткові витрати не
є додатковим стягненням коштів на
утримання дитини, оскільки аліменти є
виключно періодичними платежами, які
необхідні, щоб забезпечити нормальні
матеріальні умови для життя дитини, а
додаткові витрати, на відміну від
аліментів фінансуватися наперед або
покриватися після їх фактичного
понесення разово, періодично або
постійно, та підлягають сплаті лише в
окремих випадках за наявності
особливих обставин. Відтак суд при
стягненні аліментів не може
встановлювати їх розмір з урахуванням
сум, які повинні стягуватись у вигляді
додаткових витрат на утримання дитини
за відповідним позовом.

Статтею 182 СК України передбачено, що
при визначенні розміру аліментів суд
враховує: 1) стан здоров'я та
матеріальне становище дитини; 2) стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; 3) наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; 4) інші обставини,
що мають істотне значення.

Суд також зазначає, що відповідно до
норм ст. 184 СК України якщо платник
аліментів має нерегулярний, мінливий
дохід, частину доходу одержує в натурі,
а також за наявності інших обставин, що
мають істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі. Розмір аліментів, визначений
судом у твердій грошовій сумі, підлягає
індексації відповідно до закону.

Судом встановлено, що на час ухвалення
заочного рішення на утриманні платника
аліментів, ще перебувала дитина ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, при цьому позивач є праце
зайнятою особою, працює на ПАТ «ЄВРАЗ
ДМЗ ім. Петровського», отримує
постійний дохід у вигляді заробітної
плати.

Таким чином, зміна розміру аліментів,
які стягнуто з ОСОБА_1 рішенням
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 29 квітня 2013 року,
із 1100 грн. щомісячно на 1/3 частину усіх
видів заробітку (доходу) платника
аліментів щомісячно ґрунтується на
законі, та відповідає засадам
розумності, виваженості та
справедливості.

Інші доводи відповідача по справі
носять суто емоційний характер, та не
мають правового значення для вирішення
спору по суті.

Вищевикладені обставини та вимоги
процесуального закону у їх сукупності
є підставою для залишення вказаної
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у
результаті розгляду заяви про перегляд
заочного рішення суд може своєю
ухвалою залишити заяву без
задоволення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 231 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву відповідача ОСОБА_2 про
перегляд заочного рішення по цивільній
справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
зміну розміру аліментів, - залишити без
задоволення.

2. Роз'яснити відповідачеві, що у разі
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення, заочне
рішення може бути оскаржене
відповідачем в загальному порядку до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області, через Ленінський районний суд
міста Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дня
постановлення даної ухвали про
залишення заяви про перегляд заочного
рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення
заочне рішення може бути оскаржене в
загальному порядку, встановленому
цим Кодексом. У цьому разі строк на
апеляційне оскарження рішення
починає відраховуватися з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Ленінський районний суд міста
Дніпропетровська, шляхом подачі
апеляційної скарги на рішення суду
протягом десяти днів з дати
постановлення ухвали про залишення
заяви про перегляд заочного рішення
без задоволення

Суддя:
Д.В. Мовчан