Справа № 591/3644/14-ц
Провадження № 2/591/1520/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року Зарічний районний
суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Шершак М.І.

при
секретарі: Кузьмичовій Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Суми справу
за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Ресурс
ЛТД-1», 3- особа ОСОБА_2 , про поновлення
на роботі, стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з
зазначеним позовом мотивує вимоги
тим, що з 01.01.2014 року перебувала в
трудових відносинах з ТОВ «Ресурс
ЛТД-1», працювала на посаді продавця.
Наказом №31-к від 30.04.2014 року вона була
звільнена з роботи з 30.04.2014року на
підставі п.4 ст.40 КЗпП України, а саме за
прогул без поважних причин. Просить
суд поновити її на роботі, оскільки
звільнення відбулося в період її
вагітності, стягнути з відповідача
середній заробіток за час вимушеного
прогулу, а також моральну шкоду, за
перенесені хвилювання, просить суд
вимоги задовольнити.

У судовому засіданні позивачка і
її представник вимоги підтримали.

Представник відповідача з позовом
не згоден зазначає, що дійсно
позивачка з підприємством перебувала
у трудових відносинах , дійсно з 28 по
30 квітня 2014 року позивачка без
поважних причин не з явилась на
роботу, в зв'яжу з чим і прийнято
рішення про її звільнення, про те, що
позивачка вагітна на час звільнення
керівництву товариства відомо не
було, просить відмовити в задоволенні
вимог.

3- особа директор товариства, також
не згоден з позовом, зазначає, що при
прийнятті ним рішення про
звільнення позивачки за прогули 28,29,30
травня 2014 року , йому особисто не
було відомо, що позивачка вагітна,
остання його ні письмово ні в
телефонній розмові не повідомила про
ці обставини, вважає звільнення
законним , а вимоги позивача не
обґрунтовані.

Суд заслухавши сторони по справі,
свідків, дослідивши зібрані докази
по справі в їх сукупності вважає, що
позов підлягає частковому
задоволенню згідно наступного:

Як було встановлено під час
судового розгляду, що ОСОБА_1, з 01.01.2014
року перебувала в трудових відносинах
з ТОВ «Ресурс ЛТД-1», працювала на
посаді продавця. Наказом №31-к від 30.04.2014
року вона була звільнена з роботи з
30.04.2014 року на підставі п.4 ст.40 КЗпП
України, а саме за прогул без поважних
причин.

Дане звільнення слід вважати
незаконним оскільки , відповідно до
ст.147 КЗпП України: «За порушення
трудової дисципліни до працівника може
бути застосовано тільки один з таких
заходів стягнення: догана; звільнення.
За приписами ст.149 КЗпП України: «До
застосування дисциплінарного
стягнення власник або уповноважений
ним орган повинен зажадати від
порушника трудової дисципліни
письмові пояснення», що відповідачем
не зроблено, відсутні по справі і
докази які підтверджують обставини
відмови від надання пояснень
позивачкою на вимогу директора ТОВ
«Ресурс ЛТД-1». Крім того директором
взагалі не враховані дані про особу
позивачки, яка має на своєму утриманні
трьох малолітніх дітей - ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3,
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, що
підтверджується довідкою виконкому
Іллінецької сільської ради
Снятинського району
Івано-Франківської області №71 від
28.02.2014 року, а також копіями свідоцтв
про народження дітей. 22.02.2014року
позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 та
змінила своє прізвище з ОСОБА_1 на
ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом
про шлюб серії НОМЕР_1, встановлені
судом обставини підтверджуються
матеріалами справи а.с.а.с.4-10,23-41.

Судом достовірно встановлено, що у
судовому засіданні підтверджується
відповіддю на запит суду, а також
копією обмінної карти форми №113/о
СЕ677917 що видані КУ «Сумський пологовий
будинок №1», що позивачку ОСОБА_1
звільнили в період вагітності.

Відповідачем, грубо порушено чинне
трудове законодавств, оскільки
відповідно до ст.184 КЗпП України,
забороняється звільнення вагітних
жінок і жінок, якімають дітей.

В з'вязку з чим у суду є всі правові
підстави задовольнити позов про
поновлення на роботі позивачки, а
також про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу.

Що стосується вимог про стягнення
моральної шкоди слід відмовити
оскільки сама позиція позивачки
свідчить про те, що остання не
позбавлена була можливості у
встановленому законом порядку
повідомити відповідача про
хворобливий стан.

Розрахунок суми стягнення проведений
судом відповідно до довідки про
доходи позивачки наданий
відповідачем а.с.41, відповідно до
якого середній заробіток позивачки
склав 1169,41 грн., а відповідно
стягнення середнього заробітку
проведено з часу звільнення з 30.04.2014
року по день постановлення рішення
суду.

Керуючись:ст.ст. 10,11,27,29,30,31,60,174,175,215 ЦПК
України, суд -

В И Р І
Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ
«Ресурс ЛТД-1», 3- особа ОСОБА_2 , про
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, моральної шкоди,
задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді
продавця ТОВ «Ресурс ЛТД-1», з 30.04.2014
року.

Стягнути з ТОВ «Ресурс ЛТД-1», на
користь ОСОБА_1 середній заробіток за
час вимушеного прогулу розміром
2923,52 грн.

Рішення в частині поновлення на
роботі ОСОБА_1 на посаді продавця ТОВ
«Ресурс ЛТД-1», з 30.04.2014 року, та
стягнення середнього заробітку за
один місяць в розмірі 1169,41 грн.,
підлягає негайному виконанню .

Стягнути з ТОВ «Ресурс ЛТД-1», на
користь держави судовий збір 243,60 грн.

В решті вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
особами, які брали участь у розгляді
справи, може бути подана до судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Сумської області
через Зарічний районний суд м. Суми
протягом 10 днів після проголошення
рішення суду і в порядку
передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя
М.І.Шершак