Апеляційний суд
Житомирської області
Справа №296/7429/13-ц
Головуючий у 1-й інст.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 липня 2014 року колегія суддів судової
палати з розгляду цивільних справ
апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого судді
Широкової Л.В.,

суддів
Борисюка Р.М., Галацевич О.М.,

при секретарі судового

засідання
Ходаківській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Житомирі цивільну справу
за апеляційною скаргою комунального
підприємства «Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№3» Житомирської міської ради на
рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 19 червня 2014 року

по цивільній справі за позовом
комунального підприємства «Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство №3» Житомирської міської
ради (далі КП «ВЖРЕП
№3») до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року КП «ВЖРЕП №3»
звернулося до суду із даним позовом в
обґрунтування якого зазначало, що
ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 та
користується послугами по утриманню
вказаного житла та прибудинкової
території, які надає позивач. Кошти за
надання послуг відповідач не сплачує,
що призвело до утворення
заборгованості, яка станом на 01.03.2013
року складає 11140,27 грн..

Рішенням Корольовського районного
суду м. Житомира від 19 червня 2014 року у
задоволенні позову відмовлено за
безпідставністю.

В апеляційній скарзі КП «ВЖРЕП №3»
просить скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким задовольнити
позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що рішення суду є незаконним,
необґрунтованим та таким, що ухвалено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Судом не
встановлено усіх обставин, що мають
значення для справи, не досліджено та
не надано належної оцінки доказам по
справі, висновки суду не відповідають
обставинам справи. Апелянт зазначає, що
не можна погодитися з висновком суду
першої інстанції, що відповідач
правомірно перестав вносити плату за
утримання будинку, оскільки послуги з
утримання будинку надаються неякісно.
У даному випадку можна говорити про
неякісне надання однієї послуги -
поточного ремонту конструктивних
елементів, проте ця послуга не є
предметом спору, так як не включена в
рахунок заборгованості.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Цивільним
кодексом України, Законом України „Про
житлово-комунальні послуги".

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки, регулюються Законом України
„Про житлово-комунальні послуги".

Суб'єктами цього Закону є органи
виконавчої влади, місцевого
cамоврядування, виробники, виконавці та
споживачі житлово-комунальних послуг,
а також власники приміщень або
будинків та балансоутримувачі, які
залежно від цивільно-правових угод
можуть бути споживачем, виконавцем або
виробником послуг (ст.1, ч.2 ст.3, ст.19
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги" (далі
Закону).

Відповідно до положень ч.1 ст. 13
Закону, залежно від функціонального
призначення житлово-комунальні
послуги поділяються, зокрема, на
комунальні послуги (централізоване
постачання холодної та гарячої води,
водовідведення, газо- та
електропостачання, централізоване
опалення, а також вивезення побутових
відходів тощо); послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо); послуги з управління
будинком, спорудою або групою будинків
(балансоутримання, укладання договорів
на виконання послуг, контроль
виконання умов договору тощо); послуги
з ремонту приміщень, будинків, споруд
(заміна та підсилення елементів
конструкцій та мереж, їх реконструкція,
відновлення несучої спроможності
несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 Закону
порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства.
Перелік житлово-комунальних послуг, що
надаються споживачу, залежить від
рівня благоустрою відповідного
будинку (споруди).

Статтями 20,21 Закону, визначені
обов'язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг.

Підпунктом 5 п.3 ст.20 Закону,
визначено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

Зокрема, обов'язком споживача також є
укладення договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов'язком виконавця - надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством та умовами договору, а
також підготовки та укладання зі
споживачем договору про надання
житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19
Закону, відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

У ст.32 Закону, передбачено, що плата
за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Розмір
плати за комунальні послуги
розраховується виходячи з розміру
затверджених цін/тарифів та показань
засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Розмір плати за утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій
встановлюється залежно від
капітальності, рівня облаштування та
благоустрою.

Відмовляючи КП «ВЖРЕП №3» у
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що вказане
підприємство неналежно утримує
будинок, в якому проживає позивач, що
підтверджується на думку суду, актами,
складеними мешканцями будинку. А тому,
відповідач правомірно, відповідно до
п.3.2.2 Договору перестав вносити плату
за утримання будинку та прибудинкової
території.

Такий висновок суду першої
інстанції не ґрунтується на вимогах
закону та обставинах справи.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач є власником АДРЕСА_1.
Послуги по утриманню цього будинку та
прибудинкової території надає КП
«ВЖРЕП №3» (а.с.106-118). Проте, відповідач
своєчасно і у встановленому розмірі
оплату з 2002 року за послуги з утримання
будинку та прибудинкової території та
вивезення твердих побутових відходів
не сплачує.

Висновок суду першої інстанції про
відсутність правових підстав для
сплати за надані позивачем послуги з
утримання будинку, прибудинкової
території та вивезення твердих
побутових відходів є необґрунтованим,
оскільки не базується на положеннях
Закону України „Про
житлово-комунальні послуги".

Рішення Корольовського
районного суду м.Житомира від 01.06.2004
року щодо правомірності припинення
внесення платежів за обслуговування та
ремонт будинку, у розумінні положень
ст.61 ЦКП України не може бути підставою
звільнення від доказування, оскільки
цим рішенням визначені правовідносини
іншого періоду часу - до 01.12.2002 року.

Виходячи з наведеного, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність стягнення боргу з ОСОБА_2
на користь позивача.

Проведеним позивачем розрахунком
сума боргу за надані послуги з
утримання будинку та прибудинкової
території та вивезення твердих
побутових відходів становить - 11140,27
грн. Цей розрахунок проведений на
підставі досліджених у судовому
засіданні доказів є обґрунтованим та
арифметично вірним. Проте, позивач не
врахував, що рішенням Корольовського
районного суду м.Житомира від 01.06.2004
року було відмовлено у стягненні боргу
з відповідача станом на 01.12.2002 року.
Відтак, сума боргу буде становити - 10568
грн. 57 коп.

Відповідно до положень ст.88 ЦПК
України колегія суддів стягує з
відповідача на користь позивача
судові витрати у сумі - 351,20 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313,314,316
ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу комунального
підприємства "Виробниче житлове
ремонтно-експлуатаційне підприємство
№3" Житомирської міської ради
задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду
м. Житомира від 19 червня 2014 року
скасувати та ухвали нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
комунального підприємства "Виробниче
житлове ремонтно-експлуатаційне
підприємство №3" Житомирської міської
ради 10568 грн. 57 коп. боргу та 351,20 грн.
судового збору.

Рішення суду набирає законної
сили з моменту його проголошення, але
може бути оскаржено в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання чинності.

Головуючий
Судді: