Справа
№ 2/257/1377/14
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2014 року Київський районний суд
м. Донецька у складі головуючого:

судді - Гурідової Н.М.,

при секретарі - Сидорової А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

за участю представника позивача -
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася з даним позовом до
відповідача, мотивуючи свої вимоги тим,
що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 за
законом відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК
України. 16 грудня 2013 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 було
посвідчено договір купівлі-продажу
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 (продавець) та
ОСОБА_3 (покупець). Проте, ще ІНФОРМАЦІЯ_1
ОСОБА_6, який був власником даної
квартири, помер унаслідок спричинення
йому тяжкого тілесного ушкодження, що
призвело до смерті потерпілого. Даний
факт встановлений вироком Київського
районного суду м. Донецька від 27.02.2014 р..
За фактом укладання даного договору за
заявою позивача відкрито кримінальне
провадження та розпочато досудове
розслідування, де було встановлено, що
16 грудня 2013 року невстановлена особа
уклала договір купівлі-продажу спірної
квартири від імені ОСОБА_6, який на цей
час був уже мертвий, використовуючи
його підроблений паспорт. В подальшому
16 січня 2014 року ОСОБА_3 здійснив
подальше відчуження спірної квартири
ОСОБА_5 на підставі договору
купівлі-продажу, тому вона просила суд
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_6
(продавець) та ОСОБА_3 (покупець)
посвідчений 16 грудня 2013 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.2-3).

В судовому засіданні позивач та її
представник позов підтримали у повному
обсязі та надали аналогічні пояснення
викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи (а.с.34,35), в судове засідання не
з'явився, про причини своєї не явки суд
не повідомив, тому суд з'ясувавши думку
учасників процесу вважає можливим
розглянути справу за відсутністю
відповідача на підставі доказів які
маються в матеріалах справи.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4
належним чином повідомлена про день та
час розгляду справи в судове засідання
не зьявилася, надала суду письмову
заяву про розгляд справи за її
відсутністю (а.с.40,41) та письмові
заперечення (а.с.37), згідно яких не
заперечувала, що дійсно 16 грудня 2013
року нею був посвідчений договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за реєстровим №3063.
Даний договір був посвідчений у
відповідності до чинного
законодавства України та Закону
України «Про нотаріат» від 02.09.2003р.,
Порядку вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України від 22.02.2012 р., у
зв'язку з чим у сторін були витребувані
відповідні документи в тому числі
паспорт ОСОБА_6. Перевіривши данні
документи, після того, як сторони за
договором підтвердили, що вони
усвідомлюють суть даного договору,
який підписується особисто і
добровільно, а також після
підтвердження ними відсутність
заперечень щодо кожної з умов
правочину, договір був підписаний
сторонами та посвідчений нотаріально.
14 січня 2014 року до нотаріальної контори
звернувся громадянин, який не пред'явив
жодних документів та в усній формі
повідомив про те, що продавець за даним
договором ОСОБА_6 на момент посвідчення
договору вважався померлим, у зв'язку з
чим нею було вжито наступні заходи, а
саме: була проведена телефонна розмова
з начальником ЖЕУ, яка повідомила їй, що
ОСОБА_6 дійсно помер без зазначення
дати смерті та квартира, яка належала
йому опечатана. Крім того, був
направлений запит до відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Київського районного управління
юстиції у м. Донецьку про наявність
актового запису про смерть, який мешкав
за адресою: АДРЕСА_1, на який було надано
письмову відповідь про відсутність
такого актового запису. В подальшому
нею 14.01.2014 р. була зареєстрована заява
про державну реєстрацію права
власності на вищевказане нерухоме
майно, з метою попередження подальшого
переходу права власності на вказаний
об'єкт.

Третя особа ОСОБА_5 належним чином
повідомлений про день та час розгляду
справи (а.с.30,33) в судове засідання не
з'явився, про причини своєї не явки суду
не повідомив, тому суд з'ясувавши думку
учасників процесу вважає можливим
розглянути справи за відсутністю
ОСОБА_5 на підставі наявних в
матеріалах справи доказах.

Суд заслухавши позивача та її
представника, вивчивши матеріали даної
справи вважає, що позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус
ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору
купівлі-продажу квартири недійсним
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві
особистої приватної власності на
підставі договору купівлі продажу,
посвідченого приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 11.10.2000 року за реєстровим
№4870, зареєстрованого Донецькім бюро
технічної інвентаризації 17.10.2000 року в
книзі 7/2091 к- (149) за реєстровим №273
належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.5). 16
грудня 2013 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 було посвідчено договір
купівлі-продажу квартири, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_6
(продавець) та ОСОБА_3 (покупець)
зареєстрованого у реєстрі за №3063
(а.с.5-8). 16 січня 2014 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_8 було
посвідчено договір купівлі-продажу
квартири, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 (продавець) та
ОСОБА_5 (покупець) (а.с.9-12). Відповідно до
свідоцтва про смерть виданого
Донецькім міськім відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Головного управляння юстиції у
Донецькій області від 27 грудня 2013 року
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 11
грудня 2013 року складено відповідний
актовий запис №1100 (а.с.15). Відповідно до
вироку Київського районного суду м.
Донецька від 27.02.2014 р. ОСОБА_6 помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 унаслідок спричинення
йому тяжкого тілесного ушкодження
(а.с.13-14). За фактом укладання спірного
договору за заявою позивача органами
внутрішніх справ відкрито кримінальне
провадження та розпочато досудове
розслідування в рамках якого ухвалою
Київського районного суду м. Донецька
від 20 березня 2014 року було накладено
арешт на власність ОСОБА_5, а саме на
житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1
(а.с.16-17). Виходячи з вищевказаної ухвали
суду встановлено, що ОСОБА_6 був
зареєстрований та постійно мешкав в
спірній квартирі із сином ОСОБА_9, та
тільки дві зазначені вище особи мали
право розпорядження на вказаний об'єкт
нерухомості на правах власності, однак
29.11.2013 року ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_6
тяжкі телесні ушкодження, внаслідок
чого ІНФОРМАЦІЯ_1 останній помер. 16.12.2013
року, укладений договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомого
майна за адресою: АДРЕСА_1, при умові, що
ІНФОРМАЦІЯ_1 зафіксовано смерть ОСОБА_6,
а ОСОБА_9 не мав такої можливості,
оскільки знаходився в СІ-5 м. Донецька. У
встановлений законом строк позивачка
звернулася до нотаріуса із заявою про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6
(а.с.43).

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення
або оспорювання.

У відповідності до цивільного
законодавства особа, яка вважає, що її
речові права порушено, має право
звернутися до суду з позовом про
визнання відповідної угоди недійсною
(ст. ст. 215-235 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 обґрунтовуючи своє
право на оспорення вищезазначеного
укладеного договору зазначила, що вона
є спадкоємцями померлого ОСОБА_6 та
посилались на те, що оспорюваний нею
договір, укладений 16 грудня 2013 року між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, укладено з порушенням
норм ЦК України, оскільки спірний
об'єкт відчужила особа, яка не була його
власником, тобто зміст правочину
суперечить нормам ЦК України, що
відповідно до ч. 1 ст. 203 та ст. 215 ЦК
України є підставою для визнання його
недійсним.

Відповідно до ст. ст. 215, 216 ЦК України
вимога про визнання оспорюваного
правочину недійсним може бути заявлена
як однією зі сторін правочину, так і
іншою заінтересованою особою, права та
законні інтереси якої порушено
вчиненням правочину.

В судовому засіданні, що
підтверджується матеріалами справи
було безспірно встановлено, що
колишній власник квартири
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Отже,
спадщина після смерті ОСОБА_6
відкрилася саме ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_6 його цивільна
правоздатність у відповідності до
ч. 4 ст. 25 ЦК України була припинена, всі
його права та обов'язки увійшли до
складу спадщини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п»ятою та
шостою ст.203 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

За змістом договору купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов»язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов»язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст.655 ЦК
України).

При цьому, право продажу товару, крім
примусового продажу та інших випадків,
встановлених законом, належить
власникові товару (ст.658 ЦК України).

Таким чином суд приходить до
висновку, що оскільки ОСОБА_6 після своє
смерті не може бути учасником
будь-якого правочину, тому не можна
вважати, що договір купівлі - продажу
спірної квартири від 16 грудня 2013 року,
був укладений саме ОСОБА_6 як належним
продавцем, тобто як власником цього
майна, а відтак суд вважає, що вимоги
позивача про визнання недійсним
договору купівлі-продажу спірної
квартири підлягають задоволенню, тому
договір купівлі-продажу, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_3, слід визнати
недійсним.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст..ст. 15,25,203,215,216,655,658 ЦК
України ст..ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 131, 209, 212, 213,
214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи:
приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання договору купівлі-продажу
квартири недійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу
квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6
та ОСОБА_3, посвідчений 16 грудня 2013 року
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
по реєстру за № 3063 - недійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, яка може бути
подана протягом десяти днів з дня
отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення може
бути подана до Апеляційного суду
Донецької області через Київський
районний суд м. Донецька протягом
десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення судового рішення,
можуть подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня отримання
копії цього рішення.

Суддя: