Справа № 534/196/14-ц
Провадження № 2/534/353/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2014 року
Комсомольський міський
суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді
Таранкової І.М.

при секретарі
Хорошун О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості.

Заявлені вимоги мотивує тим, що
03.02.2006 року між Банком та відповідачем
був укладений договір № SAMDN9653,
відповідно до якого отримав кредит у
розмірі 5800 грн. 00 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов»язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, в зв»язку з чим станом на 31.12.2013
р. має заборгованість 15247 грн. 40 коп., яка
складається з:

- 2805 грн. 17 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 12442 грн. 20 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом.

Судовим наказом Комсомольського
міського суду Полтавської області від
24.06.2008 року з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»
було стягнуто 4352 грн. 79 коп., тому
різниця становить - 10894 грн. 58 коп.

Представник позивача в судове
засідання не з»явився. Надіслав до суду
заяву, в якій просили справу розглянути
у відсутність їх представника. Позов
підтримали повністю та не заперечували
проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився. Надав суду заяву, в якій
просив справу розглянути в його
відсутність, застосувати строк
позовної давності і відмовити в
задоволенні позову повністю.

Дослідивши надані докази, суд
вважає позов не обґрунтованим і таким,
що не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.02.2006 року
між Банком та відповідачем був
укладений договір № SAMDN9653,
відповідно до якого отримав кредит у
розмірі 5800 грн. 00 коп. у вигляді
встановленого кредитного ліміту на
платіжну картку зі сплатою відсотків
за користування кредитом у розмірі 36,00 %
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом.

У порушення норм закону та умов
договору відповідач зобов»язання за
вказаним договором належним чином не
виконав, в зв»язку з чим станом на 31.12.2013
р. має заборгованість 15247 грн. 40 коп., яка
складається з:

- 2805 грн. 17 коп. - заборгованість за
кредитом;

- 12442 грн. 20 коп. - заборгованість по
процентам за користування кредитом.

Судовим наказом Комсомольського
міського суду Полтавської області від
24.06.2008 року з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»
стягнуто 4352 грн. 79 коп., тому різниця
становить - 10894 грн. 58 коп.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов'язання є
прострочення - невиконання
зобов'язання в обумовлений сторонами
строк. При цьому в законодавстві
визначаються різні поняття як «строк
дії договору», так і «строк (термін)
виконання зобов'язання» (ст.ст.530, 631 ЦК
України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Наслідки прострочення позичальником
повернення позики визначені у ст.1050 ЦК
України. Якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Із позовними вимогами про стягнення
заборгованості за кредитом позивач
звернувся до суду 27 січня 2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(ст.257 ЦК України). Частина 2 ст.258 ЦК
України передбачає, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Договором про відкриття карткового
рахунку та обслуговування платіжної
карти від 03.02.2006 року за № SAMDN9653 не
встановлено строку позовної давності,
а отже застосовується загальний строк
позовної давності терміном три роки.

ЗАТ КБ «ПриватБанк» звертався до
Комсомольського міського суду
Полтавської області з заявою про
видачу судового наказу про стягнення з
ОСОБА_1 заборгованості за кредитним
договором, строк позовної давності
перервався в червні 2008 року та почався
заново перебіг позовної давності.

Згідно ст.ст.266, 267 ЦК України сплив
позовної давності, є підставою для
відмови в позові. Зі спливом позовної
давності до основної вимоги, позовна
давність спливає і до додаткової
вимоги - стягнення неустойки, звернення
стягнення на заставлене майно тощо.

Таким чином, суд вважає, що право банку
на пред'явлення позову з вимогою про
примусове стягнення в судовому порядку
заборгованості за кредитним договором,
виникло в червні 2008 року, але початок
перебігу загального строку позовної
давності після переривання слід
обчислювати з 01 липня 2008 року, отже він
закінчився 01 липня 2011 року.

До суду позивач звернувся 27 січня 2014
року, тобто за межами встановленого
законом та кредитним договором строку
позовної давності. Представником
позивача у позовній заяві не наведено
обставин, що свідчили б про зупинення
строку позовної давності або наявність
поважних причин його пропущення. Суд
вважає, що у задоволенні позову про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 10894 грн. 58 коп.,
слід відмовити, в зв'язку зі спливом
позовної давності.

В зв'язку з відмовою в
задоволенні позову, судові витрати,
понесені позивачем при зверненні до
суду, не підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 294 ЦПК
України, ст.ст.251 - 254, 256 - 261, 264, 266, 267,
526, 527, 530, 599, 610, 631,1048, 1050 ЦК України.

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічному
акціонерному товариству комерційному
банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором № SAMDN9653 від 03.02.2006 року в
сумі 10894 грн. 58 коп. - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя підпис
І.М.Таранкова

З оригіналом вірно:

Суддя
І.М.Таранкова