Справа №295/6345/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2014 року
м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира
в складі:

головуючого - судді
Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з
Пискун М.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Житомирі цивільну
справу

за позовом ОСОБА_2

до Ростовського регіонального відділу
Фонду соціального страхування

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищезазначеним
позовом до суду, та з урахуванням
уточнень, остаточно просив стягнути з
Ростовського регіонального відділу
Фонду соціального страхування на його
користь на відшкодування шкоди, в
зв'язку з ушкодженням здоров'я 64015 грн.
42 коп, на відшкодування моральної шкоди
25000 грн. та щомісячно по 839 грн. 69 коп,
починаючи з 01.08.2014 року довічно. При
цьому послався на те, що 31.08.1982 року в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася по вині водія
ОСОБА_3, який керував автомобілем, що
належав радгоспу
«Грачовський»/товариство/, хутір
Грачов, Боковського району,
Ростовської області він отримав
тілесні ушкодження. Вироком
Боковського районного суду
Ростовської області від 30.11.1982 року
ОСОБА_3 був визнаний винним та
засуджений за ст. 211 ч. 1 КК РРФСР. На
підставі останнього висновку МСЕК від
01.12.1992 року визнаний інвалідом 11 групи з
втратою 60 % професійної
працездатності, довічно.

Рішенням Дзержинського районного суду
м. Житомира від 03.12.1993 року стягнуто з
товариства на його користь
заборгованість по щомісячних виплатах
та призначено щомісячну довічну
компенсацію за втрату здоров'я. Однак,
починаючи з січня 2000 року будь-які
кошти перестали надходити, у зв'язку з
чим він змушений був звертатися в різні
установи, листуватися, які фактично
відмовляли йому у виплатах. З листів,
які надходили йому стало відомо, що
підприємство ліквідовано, та всі
документи направлено в Фонд
соціального страхування, який з 01.01.2000
року повинен проводити компенсаційні
виплати за ушкодження здоров'я.

В судовому засідання позивач позовні
вимоги підтримав в повному обсязі, та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача надіслали
заяву про розгляд справи в їх
відсутності з врахуванням позиції, яка
викладена в письмових запереченнях та
просили відмовити в позові.

Заслухавши пояснення сторони,
дослідивши докази в їх сукупності,
оцінюючи їх за своїм внутрішнім
переконанням, з урахуванням меж
заявлених позовних вимог, суд вважає,
що позов підлягає до часткового
задоволення.

Судом встановлено, що
вироком Боковського районного суду
Ростовської області від 30.11.1982 року
ОСОБА_3 був визнаний винним в
заподіянні тілесних ушкоджень
позивачу та засуджений за ст. 211 ч. 1 КК
РРФСР./а.с. 95/.

Рішеннями Дзержинського
районного суду Житомирської області
від 02.10.1987 року та від 03.12.1993 року
стягнуто з радгоспу «Грачовський» на
користь позивача заборгованість по
щомісячних виплатах та призначено
щомісячну довічну компенсацію за
втрату здоров'я. /а.с.7, 96/.

Відповідно до ст. 61 ч.3 ЦПК України,
обставини, визнані судовим рішенням у
цивільній, господарській або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини. Крім
того, вирок у кримінальній справі, що
набрав законної сили або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце дії та чи вчинені
вони цією особою./ ст. 61.ч.4 ЦПК України/.

Вказаними рішеннями доведені
обставини та наслідки заподіяння шкоди
позивачу, які на даний час не
потребують доказування.

Згідно листа від 18.01.2001 року
вбачається, що саме з 01.01.2000 року
Ростовський регіональний відділ Фонду
соціального страхування повинен
проводити компенсаційні виплати за
ушкодження здоров'я./а.с.91/.

На підставі довідки МСЕК від 22.09.1992
року/огляд повторний/ та виписки із
акту освідування ВТЕК від 01.12.1992 року
позивач визнаний інвалідом 11 групи із
втратою професійної працездатності 60%,
довічно. /а.с.24/

Із пояснень позивача вбачається, що
починаючи з 01.01.2000 року будь - яких
коштів по рішенням суду він не
отримував. Дана обставина не
спростована доводами відповідача.

Оцінюючи належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд приходить
до висновку про доведеність позовних
вимог.

Таким чином, суд вважає, що вимоги
позивача щодо терміну та розміру
нарахувань є обґрунтованими, а відтак
приймає до уваги висновок експерта -
економіста від 16.07.2010 року, який не
оспорюється відповідачем та
відповідно стягує з відповідача за
період з 01.01.2000 року по 01.07.2010 року кошти
в сумі 28310 грн.19 коп./а.с.59-70/, а з 01.07.2010
року по 1.08.2014 року кошти в сумі 35705 грн. 23
коп. згідно до наданого розрахунку/а.с.
146,147/ та починаючи з 1.08.2014 року
щомісячно по 839 грн. 69 коп. довічно.

Суд критично оцінює копію акту від
02.09.1992 року про нещасний випадок на
виробництві, оскільки наявність
такого акту спростовується
попередніми рішеннями судів по часу та
обставинам заподіяння шкоди позивачу,
ксерокопією трудової книжки позивача,
де зазначено, що на день складання
такого акту він проживав та працював в
м. Житомирі. /а.с.120-122, 100/.

Відповідно до ст. 23 ЦК України,
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав, що полягає у
душевних стражданнях яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів, у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку із знищенням чи
пошкодженням її майна. Моральна шкода
відшкодовується грішми, іншим майном
або в іншій спосіб, незалежно від
майнової шкоди, яка підлягає
відшкодуванню, та не пов'язана з
розміром цього відшкодування. Розмір
грошового відшкодування моральної
шкоди визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого або
позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення.

Визначаючи підстави заподіяння
моральної шкоди позивачу, судом
встановлено, що позивачу заподіяна
моральна шкода, внаслідок порушення
його прав, що полягає у душевних
стражданнях яких позивач зазнав у
зв'язку з неодноразовим зверненням до
відповідача для вирішення питання в
добровільному порядку, що призвело до
порушення звичного для нього порядку
організації життя та вимагало
додаткових зусиль для його
відновлення.

Враховуючи вимоги розумності і
справедливості, судом визначається
розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн,
які підлягають стягненню з
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України,
ст.ст. 23 , 1195, 1208 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Ростовського регіонального
відділу Фонду соціального страхування
на користь ОСОБА_2 на відшкодування
шкоди, в зв'язку з ушкодженням здоров'я
64015 грн. 42 коп, на відшкодування
моральної шкоди 5000 грн.

Стягнути з Ростовського регіонального
відділу Фонду соціального страхування
на користь ОСОБА_2 щомісячно по 839 грн. 69
коп., починаючи з 01.08.2014 року довічно.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Житомирської
області через Богунський районний суд
м. Житомира шляхом подачі апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня
проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:
Н.Ф.Слюсарчук