РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2014 року
Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді
-Лакомської Ж. І.

при секретарі - Метелля Б.Б.

за участі: представника позивача -
ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_6

представників відповідача - ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до
ОСОБА_6 про усунення перешкод в
користуванні земельною ділянкою, -

встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою по АДРЕСА_2.

Позов мотивує тим, що на підставі
договору - дарування від 02 червня 2000
року позивач є власником площею 0,0600 га,
наданої для будівництва і
обслуговування житлового будинку, що
підтверджується державним актом на
право приватної власності на землю
серії ЛВ №60091014 за реєстровим №1218 книга
записів державних актів про право
власності на землю. Дана земельна
ділянка знаходиться за адресою :
АДРЕСА_2 в межах встановлених земельно -
кадастровою документацією. У 2006 році
позивач розпочав будівельні роботи на
вказаній вище земельній ділянці, проте
виявилось, що відповідач ОСОБА_6, який
користується сусідньою земельною
ділянкою, самовільно перемістив
встановлені межі земельної ділянки і
частину належної позивачу земельної
ділянки приєднав до своєї, відділивши
її огорожею. У зв»язку з незаконним
діями відповідача, позивач був
змушений зупинити будівництво гаражу,
оскільки, встановлена відповідачем
огорожа встановлена на місці, де згідно
проекту будівництва будується гараж.
Тому з врахуванням наведених обставин
просить ухвалити рішення, яким
зобов»язати відповідача ОСОБА_6
відновити стан земельної ділянки за
адресою АДРЕСА_2, який існував до
встановлення відповідачем ОСОБА_2
огорожі шляхом демонтажу даної
огорожі, яка встановлена на земельній
ділянці позивача ОСОБА_5.

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, який діє на підставі
довіреності від 19.06.2013р. позовні вимоги
підтримав, дав пояснення аналогічні
наведеним мотивам позову, просив позов
задоволити.

Відповідач ОСОБА_6 та його представники
ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності
від 11.06.2014р. та ОСОБА_4, який діє на
підставі ордеру про надання правової
допомоги серії ЛВ №002913 від 03.07.2014р.
проти задоволення позову заперечили,
дали аналогічні за змістом пояснення
про те, що відповідач ОСОБА_6 фактично
користується земельною ділянкою
площею 948 м.кв. біля належного йому на
праві приватної власності житлового
будинку на АДРЕСА_3 з 1973 року, дана
земельна ділянка була загороджена у 1976
році, по даний час огорожа не
замінювалась, відтак вважають, що
позивачем пропущено строк для
звернення до суду так як останній в
позовній заяві вказує, що про існування
вказаної огорожі він дізнався в 2006
році, проте звернувся до суду з позовом
в 2013 році. Крім того, пояснили, що межі
земельної ділянки належної позивачу
встановлені на підставі
сфальсифікованих актів узгодження меж
між землекористувачами, оскільки з
відповідачем межі земельних ділянок не
погоджувались, тому просять в
задоволенні позову відмовити.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 показав, що проживає по
сусідству з відповідачем ОСОБА_6,
ствердив, що відповідач ОСОБА_6 жодних
меж земельної ділянки, якою він
користується не змінював.

Суд, заслухавши пояснення сторін
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позов слід задоволити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України
власник на власник володіє,
користується, розпоряджається своїм
майном на власний розсу.

Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.2 ст. 158 ЗК України виключно
судом вирішуються земельні спори з
приводу володіння, користування і
розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у власності громадян і
юридичних осіб, а також спори щодо
розмежування територій сіл, селищ,
міст, районів та областей.

Як вбачається з представленої суду
копії договору дарування земельної
ділянки від 02.06.2000р. посвідченого
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_8
(а.с.5) ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_5
прийняв в дар земельну ділянку площею
0,0600 гектарів в межах згідно з планом,
розміщену на землях, що знаходяться у
віданні Винниківської міської ради
надану для будівництва і
обслуговування житлового будинку.

Згідно з державним актом на право
приватної власності на землю №ЛВ №60091
виданого 18.12.2002р. ОСОБА_5, який мешкає в
АДРЕСА_1 передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,0600 гектарів
згідно з планом. Земельна ділянка
розташована на території АДРЕСА_2.
Землю передано для будівництва та
обслуговування житлового будинку
(а.с.6).

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній, господарській
або адміністративній справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Львівської
області від 19 травня 2014 року (а.с.105-106)
скасовано рішення Личаківського
районного суду м.Львова від 16 січня 2014
року зобов»язано ОСОБА_5 привести межі
від літери Б до літери В та розміри його
земельної ділянки, що знаходиться за
адресою : АДРЕСА_2 до реально існуючих
площі та розмірів земельної ділянки,
встановлених рішенням Виконавчого
комітету Винниківської міської ради
№235 від 01.10.1991 року «Про тимчасове
долучення земель міськземфонду» та
внести зміни в технічну документацію
на вказану земельну ділянку, що
перебуває в його власності. ОСОБА_6 в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Даним рішенням апеляційного суду
Львівської області від 19 травня 2014 року
зокрема встановлено, що технічна
документація на земельну ділянку
відповідачем не виготовлялась, як
ствердив в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_6 користується
земельною ділянкою площею 948 м.кв. біля
належного йому на праві приватної
власності житлового будинку на АДРЕСА_3
фактично, документація на згадану
земельну ділянку не виготовлялась,
відтак відповідач, не вправі чинити
перешкод в користуванні належної
позивачу земельною ділянкою, щодо
позовних вимог в частині зобов»язаня
відповідача відновити стан спірної
земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2,
який існував до встановлення
відповідачем ОСОБА_2 огорожі шляхом
демонтажу даної огорожі, суд відмовляє,
оскільки доказів того, що така огорожа
встановлена відповідачем на земельній
ділянці належній позивачу не
представлено, а судом не здобуто, тому в
цій частині позовних вимог суд
відмовляє. Щодо посилань відповідача
та його представників на пропуск
прозивачем позовної давності, суд такі
до уваги не приймає, оскільки доказів
того, що позивачу було відомо про
існування спірнї огорожі суду не
представлено, відтак суд приходить до
висновку про те, що позов підлягає до
задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК
України, ст. 319,391 ЦК України,152, 158 ЗК
України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про
усунення перешкод в користуванні
земельною ділянкою - задоволити
частково.

Зобов»язати ОСОБА_6 не чинити перешкод
ОСОБА_5 в користуванні належною йому
земельною ділянкою по АДРЕСА_2.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова в
порядку та строки передбачені ст. 294 ЦПК
України.

Суддя:
Лакомська Ж. І.