АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9873/2014
Головуючий у 1- й інстанції: Шереметьєва
Доповідач: Гаращенко
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року колегія суддів судової
палати в цивільних справах
Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Борисової О.В., Соколової В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на рішення
Солом'янського районного суду м. Києва
від 16 червня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лізингова компанія
«Еталон» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просив стягнути з
останнього 17 820,00 грн. безпідставно
сплачених коштів за неукладеним
договором фінансового лізингу.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 24.10.2013
року між ним та відповідачем був
укладений Договір фінансового лізингу
№ 000102. В цей же день ним внесено платіж
за комісію в розмірі 17 820,00 грн., який за
своїм призначенням є винагородою
відповідачу за організацію укладення
договору.

Вважає, що Договір лізингу між ними не
укладений, а платіж здійснено
безпідставно і помилково, так як у
сторін права та обов'язки за даним
договором не виникли, а тому сплачені
ним кошти підлягають поверненню.

Рішенням Солом'янського районного суду
м. Києва 16 червня 2014 р. в задоволенні
позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення суду
першої інстанції скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між ним
та відповідачем не був укладений
договір лізингу, а платіж здійснено
безпідставно та помилково. Вважає, що
сторонами не було досягнуто згоди щодо
усіх істотних умов договору, а тому
просив задовольнити апеляційну скаргу.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка
Д.Р., пояснення учасників процесу, які
з'явились у судове засідання, вивчивши
матеріали справи, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги колегія суддів
прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, що 24.10. 2013 року між
сторонами був укладений Договір
фінансового лізингу № 000102.

Відповідно до п.1.1. Договору відповідач,
як Лізингодавець, зобов'язався
придбати та передати на умовах
фінансового лізингу в користування
майно, а позивач, як Лізингоодержувач,
зобов'язався прийняти предмет лізингу
та сплачувати лізингові та інші
платежі.

Згідно з п.п.1.3, 1.4 Договору фінансового
лізингу від 24.10.2013 р., замовлення
предмету лізингу відбувається з
моменту підписання Лізингоодержувачем
специфікацій та сплати ним авансового
платежу.

Лізингоодежувач має право самостійно
обирати транспортний засіб та продавця
ТЗ і несе пов'язані з цим ризики..

Згідно з п.3.1. Договору, предметом
лізингу є автомобіль SUZUKI JIIMNY 1.3 МТ JLX.

В цей же день позивачем відповідно до
умов Договору було внесено платіж в
якості комісійної винагороди за
організацію та оформлення договору
лізингу в розмірі 17 820,00 грн., який
передбачений умовами договору (а.с. 4 - 12;
30; 42 - 44)

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 2, 11, 16 Закону
України "Про фінансовий лізинг" від 16
грудня 1997 року N 723/97-ВР (із змінами), ст.
806 ЦК України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Сплата лізингових платежів
здійснюється в порядку, встановленому
договором.

Як встановлено судом першої інстанції
відповідно до укладеного між сторонами
Договору фінансового лізингу позивач
сам обрав транспортний засіб та
продавця /постачальника/, у якого
автомобіль мав бути придбаний
відповідачем для нього на виконання
умов договору, та замовив його шляхом
підписання специфікації, яка є
Додатком № 3 до договору, в момент його
підписання, тому його посилання на ст.
4, 6 Закону України «Про захист прав
споживачів» є безпідставними.

Крім того своєю заявою від 24 жовтня 2013
р. позивач підтвердив, що умови
договору йому зрозумілі, та усі
коректно викладені відповіді
менеджера-консультанта він отримав
(а.с.26).

Таким чином, суд першої інстанції вірно
встановив, що укладений між сторонами
договір відповідає вимогам ч. 1 ст. 638, ч.
1 ст. 640, ч. 2 ст. 642 ЦК України, а тому
позивач безпідставно посилається на
формальність укладеного договору,
недосягнення сторонами усіх істотних
умов договору.

Судом першої інстанціїї було
встановлено, що відповідно до п. 12.11
спірного договору у випадку розірвання
Договору за ініціативою
Лізингоодержувача до сплати останнім
на рахунок Лізингодавця авансового
платежу, Лізингодавець повертає
сплачені кошти за вирахуванням штрафу
за дострокове розірвання 20 % від
сплаченої суми авансових платежів.

В такому випадку комісія за
організацію даного договору
Лізингоодержувачу не повертається.

Суд першої інстанції вірно встановив з
пояснень представника відповідача, що
за заявою позивача укладений між
сторонами Договір фінансового лізингу
на час розгляду справи був розірваний.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною другою статті 653 ЦК України
передбачено, що у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що суд першої інстанції
прийняв законне та обґрунтоване
рішення, а доводи, викладені в
апеляційної скарги, висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308
ст.ст. 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду
м. Києва від 16 червня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, однак може бути
оскаржене протягом 20 днів з дня
набрання ним законної сили
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий

Судді