Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2014 Справа №607/4030/14-ц Тернопільський
міськрайонний суд Тернопільської
області в складі

головуючого судді Процько Я.В.,

при секретарі Костиник О.П.,

за участі адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Тернополі
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
державного підприємства «Бучацьке
лісове господарство» про стягнення
нарахованої, але не виплаченої
заробітної плати і середнього
заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд із
позовною заявою до відповідача
державного підприємства «Бучацьке
лісове господарство» (далі ДП
«Бучацьке лісове господарство») про
стягнення невиплаченої заробітної
плати та середнього заробітку за час
затримки розрахунку при звільненні. В
обґрунтування вказаних вимог
посилається на те, вона працювала у
відповідача із 30 травня 2011 року до 15
липня 2013 року на різноманітних посадах
та була звільнений за угодою сторін.
Згідно діючого законодавства
відповідач зобов'язаний провести
виплату в день звільнення, однак на
неодноразові звернення, добровільно
провести розрахунок він не бажає. Тому
вона просить стягнути з нього 23'683,72 грн.
фактичної заборгованості по
заробітній платі, що існувала на момент
звільнення та 32'200.12 грн.
середньомісячного заробітку за час
затримки розрахунку. У подальшому
позивачка збільшила позовні вимоги і
окрім вказаної заборгованості по
заробітній платі просила стягнути
44'743,19 грн. середньомісячного заробітку
за час затримки розрахунку, оскільки
він не проведений і під час розгляду
справи в суді.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 в
судовому засіданні 15 липня 2014 року
усно, в черговий раз, збільшив позовні
вимоги та просив, окрім заборгованості
по заробітній платі, стягнути з
відповідача в користь позивачки 46'802,50
грн. середньомісячного заробітку за
час затримки розрахунку. При
визначенні даної суми він опирався на
збільшення кількості днів затримки
(робочих) розрахунку, що, станом на 15
липня 2014 року, складає 250. Дані
збільшені позовні вимоги підтримав з
мотивів, викладених у позові, та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, не повідомивши
про причини таких дій, заперечень проти
позову не надав та не надіслав на
адресу суду заяви про розгляд справи за
його відсутності, тому, на підставі ч. 2
ст. 77 ЦПК України, дану неявку суд
розцінює як таку, що допущена без
поважних на те причин і вважає, що
розгляд справи слід провести без його
участі на підставі наявних доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивачки, дослідивши матеріали
справи, приходить до переконання, що
позов слід задовольнити з огляду на
таке.

Як вбачається з копії трудової книжки
позивачки, на підставі наказу № 53-к від
30 травня 2011 року, вона була прийнята на
роботу в ДП «Бучацьке лісове
господарство» головним економістом з
вміненням обов'язків заступника
головного бухгалтера. 01 лютого 2012
ОСОБА_2 переведена на посаду головного
бухгалтера (наказ № 9-к від 01 лютого 2012
року). 05 липня 2013 року позивачка, згідно
з наказом № 56-к від 15 липня 2013 року,
звільнена з роботи за угодою сторін,
відповідно до ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП
України, при звільненні працівника
виплата всіх сум, що належить йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначений сум.

Однак, розрахунок із позивачкою в день
звільнення не проведено, а тому існує
заборгованість відповідача перед нею
по виплаті заробітної плати.

Як вбачається із наявної в матеріалах
справи довідки № 613 від 19 листопада 2013
року, станом на 19 листопада 2013 року ДП
«Бучацьке лісове господарство» має
заборгованість із виплати заробітної
плати перед позивачкою, яка складає
23'683,72 грн.

Таким чином, суд вважає, що слід
стягнути з відповідача в користь
позивачки вказану суму заборгованості
по заробітній платі.

В силу ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
середньої заробітної плати,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 08 лютого 1995 року,
середньомісячна заробітна плата
визначається за загальними правилами
обчислення середнього заробітку,
виходячи з виплат за останні два
календарні місяці, що передують події,
якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно п. 5 Порядку нарахування виплат у
випадку збереження середньої
заробітної плати провадиться виходячи
з розміру середньоденної заробітної
плати.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
у випадках, передбачених чинним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів (годин), а у
випадках, передбачених чинним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період. У разі коли середня
місячна заробітна плата визначена
законодавством як розрахункова
величина для нарахування виплат і
допомоги, вона обчислюється шляхом
множення середньої заробітної плати на
середньомісячне число робочих днів у
розрахунковому періоді.

Як встановлено судом за весь час
затримки, що становить 250 днів, з
відповідача на користь позивачки
підлягає стягненню сума в розмірі 46'802,5
грн., із розрахунку:

8'050 грн. : 43 = 187,21 грн., де 8'050 грн. середня
заробітна плата за останні два місяці
роботи позивачки, 43 - кількість
фактично відпрацьованих днів за два
останні місяці роботи, 187,21 -
середньоденний розмір заробітної
плати позивачки; 125,36 грн. х 250 = 46'802,5 грн.

Отож в даному випадку мають місце
порушення відповідачем трудових прав
позивачки, які підлягають захисту
шляхом стягнення з нього в користь
останньої 23'683,72 грн. заборгованості по
заробітній платі та 46'802,5 грн.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку при звільненні.

Також, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України,
враховуючи, що загальна сума
заборгованості складає 70'486,22 грн., з ДП
«Бучацьке лісове господарство» в
користь держави слід стягнути 704 грн. 86
коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11 ч. 1, 60, 212 -215, 367 ЦПК
України, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути із державного підприємства
«Бучацьке лісове господарство» (м.
Бучач, вул. Ст. Бандери, 12) на користь
ОСОБА_2 70'486 (сімдесят тисяч чотириста
вісімдесят шість) грн. і 22 коп. з яких:

· 23'683 (двадцять три тисячі шістсот
вісімдесят три) грн. 72 коп. -
заборгованість по заробітній платі;

· 46'802 грн. (сорок шість тисяч
вісімсот дві) грн. 50 коп. - середній
заробіток за час затримки розрахунку
при звільненні.

Рішення в частині стягнення
присудженої працівникові заробітної
плати за один місяць допустити до
негайного виконання.

Стягнути з державного підприємства
«Бучацьке лісове господарство» в
користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 86
коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Головуючий суддя
Процько Я.В.