АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ Апеляційного
суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Прокопчук Н.О.,
Росік Т.В.

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1,

на заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кийградсервіс»,
третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої в наслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И
Л А:

В липні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Кийградсервіс» (далі - ТОВ
«Кийградсервіс») в якому просила
стягнути матеріальні збитки завдані в
наслідок залиття квартири та моральну
шкоду в розмірі 50 000, 00 грн.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з
вини відповідача 24.07.2012 та 09.10.2012
відбулося залиття квартири АДРЕСА_1, що
належить їй та ОСОБА_3 на праві
власності.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 в
добровільному порядку відшкодовувати
збитки відмовляється, просила суд з
метою визначення розміру матеріальних
збитків, призначити по справі
експертизу.

Заочним рішенням Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено
частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 3259, 20 грн. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої внаслідок залиття квартири. В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з
апеляційною скаргою.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначила, що рішення суду є
незаконним, необґрунтованим та таким,
що ухвалене без повного з'ясування
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи та
належної оцінки доказів.

Вказала, що при ухваленні рішення судом
не було вирішено питання про солідарне
стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 і
ТОВ «Кийградсервіс» та про призначення
судово-будівельної експертизи.

Просила рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 та
представник ТОВ «Кийградсервіс» -
Симоненко В.В. - в судовому засіданні
просили апеляційну скаргу відхилити, а
рішення залишити без змін як таке, що є
законним та обґрунтованим.

Третя особа, яка одночасно представляє
інтереси позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - в
судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримав та просив задовольнити, з
підстав наведених в ній.

Вислухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення осіб, які з'явилися в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, що заявлялись у суді
першої інстанції, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
ОСОБА_1 є співвласницею квартири
АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_2, що
розташована поверхом вище квартири
позивача.

24 липня 2012 року сталося залиття
квартири позивача.

Згідно актів від 24.07.2012 та 09.10.2012,
затверджених директором
КП ЖЕК «Діброва», залиття сталося
внаслідок прориву гнучкої підводки до
змішувача на кухні квартири АДРЕСА_2
власником якої є ОСОБА_2, тобто з вини
відповідача.

Згідно локального кошторису,
складеного на замовлення відповідача
ТОВ «Житлобудпідряд»,
вартість відновлюваного ремонту
складає 2476,00 грн.

Відповідно до Договірної ціни,
визначеної станом на 22.08.2013
ТОВ «Житлобудпідряд», на
підставі дефектного акту від 09.10.2012
вартість відновлювального ремонту
квартири АДРЕСА_1 складає 3259,20 грн.

Ухвалюючи рішення про відшкодування
матеріальних збитків, суд першої
інстанції виходив з письмових доказів,
наданих суду та досліджених в судовому
засіданні.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни,
які мають у приватній власності жилий
будинок (квартиру), зобов'язані
забезпечувати його схоронність,
провадити за свій рахунок поточний і
капітальний ремонт, утримувати у
порядку придомову територію.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
майну фізичної особи, відшкодовується
в повному обсязі особою, її завдала.

На підставі роз'яснень, що містяться у
п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 -
шкода, заподіяна особі і майну
громадянина або заподіяна майну
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між
ними і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок та є вина зазначеної
особи.

Згідно ч. 2 ст.1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, враховуючи, що спричинення
шкоди позивачу відбулось в наслідок
винних дій відповідачів, обумовлених
затопленням квартири, та як наслідок
спричинено йому матеріальних збитків,
суд правильно вважав, що на
відповідачів повинен бути покладений
обов'язок по відшкодуванню
матеріальної шкоди.

Розмір матеріальної шкоди у сумі 3259, 20
грн. вказано відповідно до Договірної
ціни, визначеної станом на 22.08.2013 ТОВ
«Житлобудпідряд», на підставі
дефектного акту від 09.10.2012 тому, суд
обґрунтовано дійшов висновку, щодо
належності та допустимості такого
доказу.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги щодо не призначення
судом першої інстанції
судово-будівельної експертизи,
оскільки вони спростовуються доказами,
що містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
представником позивача ОСОБА_7 в
судовому засіданні 11.10.2013 були заявлені
клопотання про призначення
судово-будівельної експертизи та про
звільнення позивача від сплати
судового збору за проведення
експертизи. Клопотання про звільнення
позивача від сплати судового збору за
проведення експертизи судом першої
інстанції було залишено без
задоволення.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 11 жовтня 2013 року по
справі було призначено
судово-будівельну експертизу, проте
вона повернулась без виконання через
несплату позивачем вартості вказаної
експертизи.

Відмовляючи в задоволені позовних
вимог, щодо відшкодування моральної
шкоди ОСОБА_1 суд керувався тим, що
позивачем не доведено заподіяння їй
моральної шкоди, не зазначено в чому
саме полягає нанесена моральна шкода,
та не обґрунтовано її розмір в сумі
50000,00 грн.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з таким висновком суду, з
огляду на наступне.

Суд першої інстанції безпідставно
вважав, що позивачкою не надано
належних доказів про те, що вона
зазнала душевних страждань.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи внаслідок винних дій
відповідача ОСОБА_2 було пошкоджено
майно позивачки, у зв'язку з чим остання
зазнала моральних страждань, які
полягають в тому, що вона вимушена
захищати свої порушені права в
судовому порядку, що вимагало
додаткових зусиль для організації нею
свого життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній або
юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини.

Згідно положень ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: 1) у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; 3) у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» передбачено, що розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних
страждань, з урахуванням в кожному
конкретному випадку ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема
враховується характер і тривалість
страждань, стан здоров'я потерпілого,
істотність вимушених змін у його
життєвих стосунках, конкретних
обставин по справі, характер моральних
страждань і наслідків, що наступили.

Враховуючи характер правопорушення,
глибину душевних страждань, змін у
звичному укладі життя позивачки, з
урахуванням вимог розумності,
виваженості і справедливості, колегія
суддів приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
моральної шкоди підлягають частковому
задоволенню у сумі 1 000 грн.

Доводи апеляційної скарги, щодо не
покладення судом першої інстанції
витрат по проведенню
судово-будівельної експертизи на
відповідача, колегією суддів до уваги
не приймаються, оскільки відповідно до
ч. 2 ст. 86 ЦПК України кошти на оплату
судової експертизи вносяться стороною,
яка заявила клопотання про проведення
експертизи.

Інші доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку, що при
розгляді справи судом допущено
порушення норм матеріального або
процесуального права, які передбачені
ст. 309 ЦПК України як підстави для
скасування рішення.

Вищезазначене дає суду апеляційної
інстанції підстави для часткового
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
задоволені позовних вимог про
стягнення моральної шкоди з ухваленням
в цій частині нового рішення.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 218, 303, 307, 308, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України,
колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л
А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського
районного суду м. Києва від 17 квітня 2014
року в частині відмови у задоволені
позовних вимог про відшкодування
моральної шкоди скасувати та ухвалити
та ухвалити в цій частині нове рішення
наступного змісту.

«Позов ОСОБА_1 задовольнити частково,
стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000
грн. в рахунок відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок залиття
квартири. В іншій частині рішення -
залишити без змін.»

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржене протягом двадцяти днів до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/17707/13-ц

№ апеляційного провадження:
22-ц/796/10005/2014

Головуючий у суді першої інстанції:
Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної
інстанції: Мазурик О.Ф.