Справа № 168/592/14
Пр№.2/168/184/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2014року Старовижівський районний
суд Волинської області

В складі :головуючого судді - Кошелюк
Л. О ,

при секретарі - Сулеві Н.С.

за участю: позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт.Стара Вижівка справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
об"єктом спільної сумісної власності
подружжя,

в с т а н о в
и в :

Позивачка ОСОБА_1 покликається на
те, що з відповідачем ОСОБА_2
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
07.06.1997 р. по 13.05.2014 р. У листопаді місяці
1997 року на його ім"я рішенням
Смідинської сільської ради виділена
земельна ділянка під забудову, де
побудували у 1998 році житловий будинок
і господарські споруди за спільні
кошти. У ньому проживають, як дві
окремі сім"ї. Погосподарський номер
відкрито на ОСОБА_2 і на його ім"я
видавався будівельний паспорт.

Хоче відокремити свою частку в
натурі чого не може зробити через
відсутність правовстановлюючого
документу на будинковолодіння. А
відповідач відмовляється їх
виготовляти і приймати будинок в
експлуатацію як завершене будівництво.
Своєю поведінкою спричиняє конфліктні
ситуації, наголошуючи про відсутність
її частки у майні. Уникаючи сварок
вимушена ночувати у матері.

Просить визнати
будинковолодіння, що знаходиться у
АДРЕСА_1 об"єктом спільної сумісної
власності як подружжя.

У судовому засіданні позивачка
ОСОБА_1 позов підтримала з наведених
підстав. Пояснила, що з відповідачем за
спільні кошти проводили будівництво.
Їм допомагали батьки. Періодичні
висловлювання чоловіка що у майні її
частки немає взагалі, а також відмова
здати будинок в експлуатацію і
отримати правовстановлюючі документи
змушують захистити своє право у
судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом
погодився. Не заперечив що у пориві
гніву заявляв дружині про відсутність
її частки у будинковолодінні і при
цьому змушував ночувати у своєї матері.
Визнав, що дійсно, будівництво
звершувалось на таких умовах як
зазначила позивачка. А у виготовлені
правовстановлюючих документів наразі
не вбачає потреби.

Заслухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Відповідно зі ст.ст. 60-61ч.1 СКУ
майно, набуде подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловікові на
праві спільної сумісної власності
незалежно від того, що один з них немав
з поважної причини... самостійного
заробітку ( доходу). ( Аналогічне
передбачене і ст. 22 КЗпШС у ред. 1970 р.,
яка діяла на час виникнення цих
правовідносин).

Об"єктом права спільної сумісної
власності подружжя може бути будь - яке
майно, за винятком виключеного з
цивільного обороту.

А розірвання шлюбу не припиняє
права спільної сумісної власності на
майно, набуте за час шлюбу. І
розпорядження майном, що є об"єктом
спільної сумісної власності, після
розірвання шлюбу здійснюється
співвласниками виключно за взаємною
згодою, відповідно до ЦК України. Про що
зазначено у ст. 68 СКУ і ст. 368 ч.3 ЦК
України.

З письмових доказів ( копій:
паспорта позивачки, свідоцтв про
народження дітей, довідок Смідинської
сільської ради про склад сім"ї сторін і
відведення земельної ділянки для
будівництва відповідачу та рішення від
20.11.1997 року аналогічного змісту,
будівельного паспорта від 24.12.1997 року
на забудову земельної ділянки на ім"я
відповідача та акту про винесення меж
земельної ділянки в натуру забудовнику
ОСОБА_2, проекту забудови на ім"я
останнього та акту приймання в
експлуатацію держкомісією закінченого
будівництва будинку, який в
експлуатацію не прийнятий, витягом з
погосподарської книги №9 за 2014 р., що
будинок з надвірними спорудами
записаний на ім"я відповідача і
технічною документацією спірного
будинковолодіння) з"ясовано таке.

Будівництво будинку мало місце у
1998 році, тобто у період шлюбу сторін. І
здійснювалось за їх спільні кошти.
Шлюбних контрактів і договорів щодо
забудови між ними не укладалось.
Відповідач не оспорює наданих
позивачкою доказів і визнає що саме так
ними спільно проводилося будівництво.
А ст. 174 ЦПК України передбачено, що у
разі визнання відповідачем позову за
наявності для того законних підстав
суд ухвалює рішення про задоволення
позову. Бо визнання позову не
суперечить закону і не порушує прав
свобод чи інтересів інших осіб.

Разом з тим відмова відповідача
від приведення у відповідність
документації щодо завершеного
будівництва, у якому сторони
проживають як окремі сім"ї, позбавляє
можливості позивачку іншим чином, ніж
даним позовом, захистити своє право
щодо спільно нажитого майна. Бо вся
технічна документація видана на ім"я
відповідача.

З врахуванням викладеного суд
вважає позов підставним.

Позивачка просить відшкодувати
їй лише половину вартості понесених
витрат, які складають ( 187+253- судовий
збір + 300 грв за надання юрдопомоги
адвоката= 740 грв.).- 370 грв. А
відшкодування судових витрат
передбачено ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 174 ЦПК
України, ст.22 КЗпСШ України ( ред. 1970 р.)
ст. 60, 61 СК України, 368 ч.3 ЦК України,

в и р і ш и
в :

Позов задовольнити.

Визнати об"єктом спільної
сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2
житловий будинок та господарські
споруди ( не прийняті в експлуатацію),
що знаходяться в АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 у користь
ОСОБА_1 судові витрати в сумі 370 ( триста
сімдесят) грв.

Рішення набирає законної сили
через 10 днів, якщо протягом цього часу
не поступить апеляційна скарга до
апеляційного суду Волинської області
через Старовижівський райсуд.

Суддя: Л. О. Кошелюк