АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/276/14-ц
Номер провадження 22-ц/786/2483/14
Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л.
Доповідач Триголов В. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2014 року м. Полтава Колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Апеляційного суду Полтавської
області в складі:

головуючого судді : Триголова В.М.,

суддів : Дорош А.І., Омельченко Л.М.,

при секретарі: Коваль А.А.,

з участю адвокатів ОСОБА_1. ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційними скаргами ОСОБА_3,
ОСОБА_4

на рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 24 червня 2014
року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3,
ОСОБА_4, третя особа: Заворсклянська
сільська рада Полтавського району
Полтавської області, про визнання
довіреності та договору дарування
недійсними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2014 року представник за
довіреністю ОСОБА_2 звернувся до суду з
вищевказаною позовною заявою в
інтересах ОСОБА_5 до відповідачів
ОСОБА_4, ОСОБА_3, посилаючись на те, що
навесні 2013 року позивачу стало відомо,
що 17 жовтня 2007 року секретарем
Заворсклянської сільської ради
посвідчено довіреність на
розпорядження належним їй нерухомим
майном, а саме житловим будинком,
господарськими будівлями, спорудами та
приватизованою земельну ділянку
площею 0,85 га, яке знаходиться в АДРЕСА_1.
Вказав, що 21 листопада 2007 року на
підставі вказаної довіреності ОСОБА_4
подарував матері своєї дружини ОСОБА_3
(після одруження прізвище змінено на
ОСОБА_3) вищевказане нерухоме майно.

Про зміст та правові наслідки
підписання оскаржуваної довіреності
ОСОБА_5 не було відомо під час її
підписання. Також зазначив, що ОСОБА_5 є
неписьменною, оскільки не має навіть
середньої освіти та народилася у часи
війни. Тому документи, які надавались
їй на підпис не можуть бути нею
перечитані, їй не роз'яснено наслідки
оспорюваного правочину. Про факт
переоформленого права власності на
житлову нерухомість за відповідачкою
їй стало відомо навесні 2013 року. Отже,
коли ОСОБА_5 підписувала довіреність на
розпорядження нерухомим майном, яке
знаходиться в АДРЕСА_1, вона не
розуміла наслідків своїх дій та
вважала, що уповноважує відповідачів
на проведення узаконення самочинного
будівництва, але ніяк не на
переоформлення права власності.

Враховуючи вказане, просив визнати
недійсною довіреність від 17 жовтня 2007
року видану на ім'я ОСОБА_4 та
посвідчену секретарем Заворсклянської
сільської ради Полтавського району
Полтавської області Бурда С.І.,
зареєстровану в реєстрі за номером 242,
на розпорядження нерухомим майном, яке
знаходиться АДРЕСА_1 та приватизовану
земельну ділянку розміром 0,85 га, що
знаходиться та же, і належало ОСОБА_5;
визнати недійсним договір дарування
від 21 листопада 2007 року укладений
ОСОБА_4 імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3
про дарування житлового будинку з
надвірними спорудами, приватизовану
земельну ділянку площею 0,85 га для
обслуговування житлового будинку і
господарських будівель та ведення
особистого підсобного господарства, що
знаходиться в АДРЕСА_1.

Рішенням Полтавського районного суду
Полтавської області від 24 червня 2014
року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4,
третя особа: Заворсклянська сільська
рада Полтавського району Полтавської
області, про визнання довіреності та
договору дарування недійсними -
задоволено.

Визнано недійсним довіреність від 17
жовтня 2007 року, видану на ім'я ОСОБА_4 та
посвідчену секретарем Заворсклянська
сільська рада Полтавського району
Полтавської області Бурда Світланою
Іванівною, зареєстровану в реєстрі за
номером 242, на розпорядження нерухомим
майном, яке знаходиться в АДРЕСА_1 та
приватизовану земельну ділянку
розміром 0,85 га, що знаходиться там же і
належало ОСОБА_5.

Визнано недійсним договір дарування
від 21 листопада 2007 року укладений
ОСОБА_4 від імені ОСОБА_5 на користь
ОСОБА_3 про дарування житлового будинку
з надвірними спорудами, приватизовану
земельну ділянку, площею 0,85 га для
обслуговування житлового будинку, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та в цілому
складається з житлового будинку А-1
жилою площею 28,9 кв.м, літньої кухні Б,
погрібу бф, сараю (незавершене
будівництво) В1, вбиральні В, воріт,
хвіртки №2, огорожі №3,7,8, воріт №4,
хвіртки №5,6.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5
сплачений позивачем при зверненні з
позовом до суду судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5
сплачений позивачем при зверненні з
позовом до суду судовий збір в сумі 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп.

ОСОБА_4, ОСОБА_3 оскаржили рішення, в
апеляційних скаргах просили його
скасувати та ухвалити нове, яким у
задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.
Вважає, що судом неповно з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, рішення суду прийнято із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
скарги підлягають задоволенню.

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставою для скасування
рішення в апеляційному порядку і
ухвалення нового або зміни рішення є
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення або
неправильне застосування норм
матеріального або процесуального
права.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.02.1994 року ОСОБА_5 складено заповіт,
яким усе своє майно вона заповідала
донькам ОСОБА_9 та ОСОБА_10. Вказаний
заповіт посвідчений секретарем
Заворсклянської сільради Полтавського
району Остапченко В.М. і у ньому стоїть
осоьистий підпис заповідача.

Згідно довіреності, посвідченої 17.10.2007
року секретарем Заворсклянської
сільради Полтавського району Бурда
С.І., ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_4
подарувати належний їй будинок з
господаськими будівлями, що
знаходиться в АДРЕСА_1 та
приватизовану земельну ділянку
розміром 0,85 га, що знаходиться там же
ОСОБА_3

21.11.2007 року укладено договір дарування
між ОСОБА_4,, що діяв на підставі
довіреності від імені ОСОБА_5, та
ОСОБА_3, відповідно до якого ОСОБА_5
подарувала, а її донька ОСОБА_3 прийняла
в дар жилий будинок з господаськими
будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та
приватизовану земельну ділянку
розміром 0,85 га. Договір посвідчено
державним нотаріусом Полтавської
районної державної нотаріальної
контори Антоненко Л.В.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції, дійшов висновку, що
позивач ОСОБА_5 дійсно є неграмотною
особою та не володіє навичками читання
і письма, а тому не могла розуміти
змісту і наслідків підписання
оспорюваної довіреності від 17 жовтня
2007 року. Із цього суд прийшов до
висновку, що позивачка дійсно діяла під
впливом помилки, надаючи свою згоду на
дарування нерухомого майна. Оскільки у
довіреності відсутній напис про те, що
вона прочитана в голос, як того вимагає
Інструкція про порядок вчинення
нотаріальних дій нотаріусами України,
суд прийшов до висновку, що така вимога
закону не була дотримана під час
вчинення нотаріальної дії. Такі
обставини є підставою для визнання
недійсною довіреності від 17 жовтня 2007
року. Оскільки договір дарування від 21
листопада 2007 року вчинений на підставі
довіреності, яка визнана недійсною, цей
правочин також слід визнати недійсним.

Проте з таким висновком суду першої
інстанції погодитися не можна.

Згідно з ч.2 ст. 244 ЦК України
довіреністю є письмовий документ, що
видається однією особою іншій особі
для представництва перед третіми
особами. Довіреність на вчинення
правочину представником може бути
надана особою, яку представляють
(довірителем), безпосередньо третій
особі.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним.

У пункті 19 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 6 листопада
2009 року N 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» роз'яснено, що
відповідно до статей 229-233 ЦК правочин,
вчинений під впливом помилки, обману,
насильства, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною або внаслідок впливу тяжкої
обставини, є оспорюваним. Обставини,
щодо яких помилилася сторона правочину
(стаття 229 ЦК), мають існувати саме на
момент вчинення правочину. Особа на
підтвердження своїх вимог про визнання
правочину недійсним повинна довести,
що така помилка дійсно мала місце, а
також що вона має істотне значення. Не є
помилкою щодо якості речі неможливість
її використання або виникнення
труднощів у її використанні, що сталося
після виконання хоча б однією зі сторін
зобов'язань, які виникли з правочину, і
не пов'язане з поведінкою іншої сторони
правочину. Не має правового значення
помилка щодо розрахунку одержання
користі від вчиненого правочину.
Помилка внаслідок власного
недбальства, незнання закону чи
неправильного його тлумачення однією
зі сторін не є підставою для визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст. 60 ЦПК України
доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Частиною 3 ст. 213 ЦПК України
передбачено, що обгрунтованим є
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Ці дані
встановлюються на підставі пояснень
сторін, третіх осіб, їхніх
представників, допитаних як свідків,
показань свідків, письмових доказів,
речових доказів, зокрема звуко- і
відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до Наказу Міністерства
юстиції України від 03 березня 2004 року,
№20/5 «Про затвердження Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України» встановлені
загальні правила вчинення
нотаріальних дій (в редакції, що діяла
на момент виникнення спірних
правовідносин). У п.16 зазнчаено, що
нотаріально посвідчувані правочини, а
також заяви та інші документи
підписуються у присутності нотаріуса.
Якщо правочин, заява чи інший документ
підписаний за відсутності нотаріуса,
громадянин повинен особисто
підтвердити, що документ підписаний
ним. Якщо фізична особа внаслідок
фізичної вади, хвороби або з інших
поважних причин не може власноручно
підписати правочин, заяву чи інший
документ, за її дорученням і в її
присутності та в присутності нотаріуса
правочин, заяву чи інший документ може
підписати інша особа. Про причини, з
яких фізична особа, зацікавлена у
вчиненні нотаріальної дії, не могла
підписати документ, зазначається у
посвідчувальному написі. Правочин не
може підписувати особа, на користь або
за участю якої її посвідчено. Якщо
фізична особа, яка звернулася за
вчиненням нотаріальної дії,
неписьменна або сліпа, нотаріус, крім
того, прочитує їй текст документа, про
що на документі робиться відповідна
відмітка. Якщо сліпа особа письменна,
вона сама підписує документ.

Проте, всупереч вказаним нормам,
позивачем не було представлено
належних доказів на підтвердження
того, що ОСОБА_5 під час надання
повноважень ОСОБА_4 згідно довіреності
діяла внаслідок помилки, не розуміла
значення своїх дій та усвідомлювала на
якому документі ставить свій підпис,
так, в даному випадку саме навність
помилки у діях позивачки ОСОБА_5 може
бути підставою для визнання правочину
недійсним. Обставини, щодо яких
помилилася сторона правочину (стаття 229
ЦК), мають існувати саме на момент
вчинення правочину.

Як вбачається з оспорюваної
довіреності, ОСОБА_5 підписалася у ній
особисто, в тому числі поставивши свої
ініціали напроти підпису. Про те, що
довіреність підписана ОСОБА_5
власноручно та у присутності особи, що
засвідчувала довіреність, секретарем
Заворсклянської сільради Полтавського
району Бурда С.І. зроблено відповідний
напис.

Допитана в суді першої інстанції Бурда
С.І. повідомила, що працює на посаді
секретаря Заворсклянської сільської
ради з жовтня 2007 року. А вже 17 жовтня 2007
року до неї приїхала позивач ОСОБА_5 зі
своєю донькою ОСОБА_3 та її зятем ОСОБА_4
та повідомили про намір здійснити
дарування нерухомого майна, яке
знаходиться в АДРЕСА_1 та належало
ОСОБА_5 Для цього Бурда С.І. склала
проект довіреності на дарування майна,
роздрукувала його та передала для
ознайомлення з текстом присутнім
ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Також, свідок
повідомила, що прочитала довіреність
вголос. Пояснила, що в довіреності
відсутня відмітка про оголошення
змісту довіреності, оскільки їй не було
відомо про те, що ОСОБА_5 не вміє читати.

Згідно висновку ст. о/у СДСБЕЗ
Полтавського РВ УМВС України в
Полтавській області Д.Г. Фисун від
11.12.2013 року розгляд матеріалів
перевірки вчинення нотаріальних дій
секретарем Заворсклянської сільської
ради Полтавського району Бурда С.І.
припинено, у зв'язку з відсутністю в
даних подіях ознак кримінального
правопорушення.

У Інструкції з ведення
погосподарського обліку в сільських,
селищних та міських радах,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 18.04.2005
року №95 визначено, що у рядку 5 «Освіта»
проставляється одержана членами
господарства освіта: повна вища, базова
вища, неповна вища, повна загальна
середня, базова загальна сердня,
неповна вища, повна загальна середня,
базова загальна середня, початкова
загальна, немає початкової загальної,
неписьменний. Відповідно до данних
погосподарської книги
домогосподарства ОСОБА_5, остання
народилася 21.12.1931 року та має початкову
освіту, про те, що позивачка
неписьменна не зазначено.

Окрім того, колегія суддів критично
ставиться до показів свідків у справі,
оскільки вони є суперечливими, а покази
свідків ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_14,
ОСОБА_15 не можуть бути прийняті до
уваги, так як ці особи є дітьми
позивачки та зацікавлені у вирішення
даного спору.

Таким чином, суд, роблячи висновок, що
ОСОБА_5 не володіє навичками читання і
письма, а тому не могла розуміти змісту
і наслідків підписання оспорюваної
довіреності від 17 жовтня 2007 року, тобто
належним чином не з'ясував чи дійсно
діяла ОСОБА_5 під впливом помилки, та
допустився припущень.

За таких обставин, колегія суддів,
вважає, що апеляційні скарги
підлягають задоволенню, а рішення суду
скасуванню з ухваленням нового рішення
про відмову у задоволенні позову
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про про
визнання довіреності та договору
дарування недійсними.

Керуючись ст.ст. 303; п.п.3,4 ч.1 ст.
309, ч.2 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія
суддів, -

В И Р І Ш
И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 -
задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду
Полтавської області від 24 червня 2014
року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до
ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа:
Заворсклянська сільська рада
Полтавського району Полтавської
області, про визнання довіреності та
договору дарування недійсними -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржене протягом двадцяти днів
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий суддя:
В.М. Триголов

Судді
А.І. Дорош

Л.М. Омельченко