Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2262/14
Головуючий у 1 інстанції Скользнєва
Суддя-доповідач Сапун О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 року
м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Кочеткової І.В.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 10 березня 2005 року у справі за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи
КП «ВРЕЖО № 2» Жовтневого району м.
Запоріжжя, відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Жовтневого РВ ЗМУ УВС України в
Запорізькій області про визнання особи
такою, що втратила право користування
житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

06 липня 2004 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи КП
«ВРЕЖО № 2» Жовтневого району м.
Запоріжжя, відділ громадянства,
імміграції та реєстрації фізичних осіб
Жовтневого РВ ЗМУ УВС України в
Запорізькій області, про визнання
особи такою, що втратила право
користування житловим приміщенням.

Ззазначала, що з 1983 року перебуває в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем.
Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 Сім'я
прописана в квартирі АДРЕСА_1, яка не
приватизована.

В квітні 1999 року ОСОБА_2 виїхав на
заробітки за межі України, забравши всі
свої речі, і по теперішній час в
зазначеній квартирі не проживає,
наміру повернутись не має. Зв'язку з
сім'єю не підтримує, оплату за
комунальні послуги за квартиру не
здійснює, матеріальної допомоги не
надає.

На підставі викладеного, ОСОБА_3
просила позов задовольнити, визнати
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням у
квартирі АДРЕСА_1, зобов'язати ВГІРФО
Жовтневого РВ ЗМУ УВС України в
Запорізькій області зняти з реєстрації
ОСОБА_2 за зазначеною адресою.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 10 березня 2005 року позов
ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням в
квартирі АДРЕСА_2.

Зобов'язано ВГІРФО Жовтневого РВ ЗМУ
УВС України в Запорізькій області
зняти з реєстрації ОСОБА_2 за
зазначеною адресою

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
допущені судом першої інстанції
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
від 10 березня 2005 року скасувати,
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову.

У судове засідання апеляційного суду
Запорізької області ОСОБА_3, ОСОБА_2 не
з'явилися, про час і місце розгляду
справи повідомлені належним чином,
тому колегія суддів вважає за можливе
на підставі частини 2 статті 305 ЦПК
України розглянути справу у їх
відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного
суду суддю - доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції та обставини
справи в межах доводів апеляційної
скарги і вимог, заявлених в суді першої
інстанції, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308
ЦПК України передбачено, що за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції апеляційний суд має право
постановити ухвалу про відхилення
апеляційної скарги і залишення рішення
без змін, якщо визнає, що його
постановлено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті і справедливе рішення з одних лише
формальних міркувань.

Задовольняючи позов про визнання
ОСОБА_2 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням, суд
першої інстанції виходив з доведеності
того, що відповідач відсутній у спірній
квартирі понад встановлені статтею 71
ЖК України строки без поважних причин.

Такий висновок відповідає фактичним
обставинам, наданим доказам,
узгоджується з нормами матеріального
права.

Так, судом з'ясовано, що сторони
перебували у зареєстрованому шлюбі з 12
березня 1983 року. Вони проживали і були
зареєстровані у АДРЕСА_1 ( а. с. 4,8,14 ).

Стаття 47 Конституції України, статтею 9
ЖК України передбачено, що кожен має
право на житло і ніхто не може бути
обмежений у праві користування інакше
ніж з підстав і в порядку, визначених
законом. Право на повагу до житла
гарантує і ст. 8 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод.

Статтею 64 ЖК України передбачено, що
член сім'ї наймача користується
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.

Згідно статті 71 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців. Якщо наймач або члени його
сім'ї були відсутні з поважних причин
понад шість місяців, цей строк за
заявою відсутнього може бути
продовжено наймодавцем, а в разі спору -
судом.

Статтею 72 ЖК України встановлено, що
визнання особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Таким чином, для визнання особи такою,
що втратила право користування жилим
приміщенням з передбачених статтею 71
ЖК України підстав, необхідно
встановити строк та причини її не
проживання.

За змістом статей 73,75 ЖК України жилі
приміщення, що їх займають наймачі та
члени їх сімей, бронюються при
направленні на роботу за кордон - на
весь час перебування за кордоном. У
разі бронювання житлового приміщення
виконавчий комітет районної, міської,
районної в місті Ради народних
депутатів за місцем знаходження
приміщення, що бронюється, видає
охоронне свідоцтво ( броню ).

З наданих документів та з пояснень
апелянта вбачається, що у липні 1999 року
ОСОБА_2 виїхав на заробітки до
Португалії, при цьому охоронне
свідоцтво на спірне житлове приміщення
не оформляв. Вважає, що за ним до цього
часу зберігається право користування
житловим приміщенням у спірній
квартирі ( а. с. 5,7 ).

Такі доводи не відповідають фактичним
обставинам справи, нормам
матеріального права, спростовуються
наданими доказами.

Відповідно до статті 10 ЦПК України
розгляд і вирішення справ в порядку
цивільного судочинства здійснюється
на засадах змагальності та свободи
сторін у наданні доказів і у
доведеності перед судом їх
переконливості.

Статтею 60 ЖК України передбачено, що
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу. Докази подаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як зазначив в апеляційній скарзі
ОСОБА_2 та пояснив у судовому засіданні
його представник ОСОБА_5, до України
відповідач повернувся у жовтні 2005 року
(а. с. 32,44-46).

Подальші дії ОСОБА_4 свідчать про те, що
він свідомо не вселився до квартири
АДРЕСА_1, спірною квартирою не
опікувався, витрати по оплаті
комунальних послуг не ніс, однак
реалізував своє право на користування
іншим житлом.

З ксерокопії паспорта ОСОБА_2 та з
довідки про реєстрацію місця
проживання видно, що новий паспорт він
отримав 10 березня 2011 року і вже з цього
часу був зареєстрований у АДРЕСА_5 ( а. с.
77-79 ).

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили, що позивачка створювала
відповідачеві перешкоди у
користуванні спірним житлом, ОСОБА_2
надано не було.

Крім того, з матеріалів цивільної
справи № 2/0808/1290/2012 р., яка була оглянута
у судовому засіданні апеляційного суду
Запорізької області, вбачається, що 19
квітня 2012 року ОСОБА_2 звертався до
Жовтневого районного суду м. Запоріжжя
з позовом до ОСОБА_3 про розірвання
шлюбу. У позовній заяві зазначав, що на
протязі тривалого часу, з травня 1999
року, шлюбні відносини він з дружиною
не підтримує, проживає окремо. В 2009 році
він створив нову сім'ю, з якою проживає.
Також у позові вказував, що
зареєстрований у АДРЕСА_5 фактично
проживає у АДРЕСА_6 Рішенням Жовтневого
районного суду м. Запоріжжя від 29
травня 2012 року позов ОСОБА_2 про
розірвання шлюбу було задоволено ( а. с.
65-68 ).

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що за ОСОБА_2 право
користування спірною квартирою не
збереглося, оскільки в ході розгляду
справи доведено відсутність
відповідача у квартирі АДРЕСА_1 понад
встановлені статтею 71 ЖК України
строки без поважних причин.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що передбачені статтею 309 ЦПК
України підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Запоріжжя від 10 березня 2005 року у цій
справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуючий:

Судді: