Справа №467/246/14-ц 04.08.2014 04.08.2014 04.08.2014
Провадження №22-ц/784/2220/14
Суддя першої інстанції: Кологрива
Суддя-доповідач апеляційного суду
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 серпня 2014 року
м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області у складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів - Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем - Романенко Ю.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 його
представника ОСОБА_3, представника
відповідача - Рибакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Арбузинського районного
суду Миколаївської області від 26
червня 2014 року по справі

за позовом

ОСОБА_2

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма Вісла»

(далі - ТОВ «Агрофірма Вісла»)

про

про визнання недійсними договору
оренди земельної ділянки, додаткового
договору до нього, акту
прийому-передачі земельної ділянки та
повернення земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Вісла»
про визнання недійсними договору
оренди земельної ділянки, додаткового
договору до нього, акту
прийому-передачі земельної ділянки та
повернення земельної ділянки.

Позивач зазначав, що він є власником
земельної ділянки площею 7.12 га,
розташованої на території
Новоселівської сільської ради
Арбузинського району Миколаївської
області. У 2001 році за усною
домовленістю він передав належну йому
земельну ділянку відповідачу у
користування без укладання договору
оренди в письмовій формі. Сторони
домовились про те, що він у будь-який
час зможе вказану земельну повернути.
При зверненні до сільської ради, йому
стало відомо про наявність письмового
договору оренди вказаної земельної
ділянки, укладеного стром на 25 років та
додаткового додаткового договору до
нього.

Посилаючись на те, що він не підписував
договору оренди земельної ділянки та
додаткового договору, а також акту
прийому-передачі земельної ділянки,
позивач просив суд визнати недійсним
договір земельної ділянки без номера,
зареєстрований у Миколаївському
реєстраційному центрі за №77 29
травня 2006 року і додатковий договір до
нього за №195 від 22 серпня 2007 року,
зареєстрований у Арбузинському
реєстраційному секторі №5 за №05
від 22 серпня 2007 року, а також акт
прийому-передачі земельної ділянки у
натурі без дати та зобов'язати
відповідача передати належну йому
земельну ділянку з оформленням акту
прийому-передачі.

Рішенням Арбузинського районного суду
Миколаївської області 26 червня 2014 року
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2
відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просив рішення суду скасувати та
ухвалити нове про задоволення його
позову в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
осіб, які приймали участь у справі,
дослідивши матеріали позовної заяви,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_5 є власником земельної ділянки
площею 7,12га в межах території
Новоселівської сільської ради
Арбузинського району Миколаївської
області на підставі державного акту на
право власності на земельну ділянку
Серія ІІІ-МК № 033642 від 14 грудня 2001року
(а.с.5).

Між ТОВ «Агрофірма «Вісла» та від імені
ОСОБА_5 у 2005 році був укладений договір
оренди вказаної земельної ділянки
строком на 10 років. Вказаний договір
зареєстровано у Миколаївській
регіональній філії 29 травня 2006 року за
№ 77 (а.с.6-7).

У зв'язку з чим між сторонами були
складені акти про передачу та прийом
земельної ділянки в натурі та
визначення меж земельної ділянки в
натурі без дати та без номера (а.с.9).

22 серпня 2007 року ТОВ «Агрофірма Вісла»
та від імені ОСОБА_2 було укладено
додатковий договір, за умовами якого
строк дії договору №195 від 29 травня 2006
року змінено з 10 років на 15 років.
Зазначений додатковий договір був
зареєстрований в Арбузинському
реєстраційному секторі №5 за №05
від 22 серпня 2007 року (а.с.8).

Згідно висновку судової
почеркознавчої експертизи від 20 травня
2014 року №354 підписи від імені ОСОБА_2 в
графах «Орендодавець» договору оренди
землі, укладеному у 2005 році між ОСОБА_2
та ТОВ «Агрофірма Вісла», додаткового
договору №195 від 22 серпня 2007 року до
договору оренди землі №195 від 29.05.2006
року, «земельну ділянку передав» акту
про передачу та прийом земельної
ділянки в натурі б/дати, «орендодавець»
акту визначення меж земельної ділянки
в натурі б/дати виконанні не самим
ОСОБА_2, а іншою особою (а.с. 38-41).

З урахуванням встановленого та вимог
ст. 793 ЦК, ст. 215 України та ст. 15 Закону
України «Про оренду землі» суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
наявність підстав для визнання
договору оренди землі та додаткового
договору до нього недійсними.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється у три роки.

За положеннями статті 267 ЦК України
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

В матеріалах справи наявна заява
відповідача про застосування строків
позовної давності (а.с.53).

За положеннями статті 61 ЦПК України,
обставини, визнанні сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Як встановлено судом та не оспорюється
сторонами, ОСОБА_2 було відомо про те,
що з 2006 року відповідач користується
його земельною ділянкою, у зв'язку з чим
він з цього часу регулярно отримував
орендну плату, тобто знав про існування
правовідносин, що випливають із
договору оренди землі.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про відмову у
задоволенні позову за пропуском строку
позовної давності.

Посилання в апеляційній скарзі на те,
що про існування письмового договору
оренди земельної ділянки ОСОБА_2
дізнався лише у 2013 році не заслуговують
на увагу, оскільки оплату за
користування земельною ділянкою
отримував регулярно з часу укладення
оспорюваного договору.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду, а тому не
можуть бути підставою для скасування
рішення суду, ухваленого з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 315 ЦПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити,
рішення Арбузинського районного суду
Миколаївської області від 26 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але протягом двадцяти
днів з цього часу може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Головуюча:
Судді: