Справа №591/4912/13-ц Головуючий у суді у 1
інстанції - Міліціанов Р.В.Номер
провадження 22-ц/788/1361/14 Суддя-доповідач -
Маслов В. О. Категорія - 44
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 року
м. Суми

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого-судді - Маслова В. О.,

суддів - Криворотенка В. І. , Шевченка В.
А. ,

при секретарі судового засідання -
Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
суду у м. Суми цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 червня 2014 року

у цивільній справі за позовом Сумської
міської ради до ОСОБА_3 про виселення
без надання іншого житлового
приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Зарічного районного суду м.
Суми від 20 червня 2014 року позов
Сумської міської ради задоволено.
Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 без
надання іншого житлового приміщення.
Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на невірні висновки суду
просить скасувати рішення суду та
ухвалити нове про відмову в
задоволенні позову. Вказує, що не має
іншого місця проживання, сама виховує
двох неповнолітніх дітей, в спірній
квартирі проживає з 2002 року та сплачує
комунальні послуги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3, яка
підтримала доводи апеляційної скарги,
пояснення представника позивача
Коров’яковської О.О., яка вважала
рішення місцевого суду правильним,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення в межах
доводів апеляційної скарги та вимог,
заявлених у суді першої інстанції,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
місцевого суду залишенню без зміни,
виходячи з ч. 1 ст. 308 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, у
квартирі АДРЕСА_1 був зареєстрований
один та проживав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що
підтверджується довідкою КП
«Сумижитло», випискою з будинкової
книги, свідоцтвом про смерть (а.с. 5 - 7).

Місцевим судом встановлено, що
зазначена трикімнатна квартира
перебуває в комунальній власності
Сумської міської ради, з вересня 2002
року в квартирі почала проживати
відповідачка разом з чоловіком ОСОБА_6

З копії паспорту ОСОБА_3 вбачається, що
остання зареєстрована в гуртожитку по
АДРЕСА_2 (а.с. 49 - 50).

Відповідно до ст. 98 ЖК України наймач
жилого приміщення та члени його сім'ї,
які проживають разом з ним, можуть за
взаємною згодою дозволити тимчасове
проживання в жилому приміщенні, що є в
їх користуванні, інших осіб без
стягнення плати за користування
приміщенням (тимчасові жильці).

Згідно ст. 99 ЖК України піднаймачі і
тимчасові жильці самостійного права на
займане жиле приміщення не набувають
незалежно від тривалості проживання. У
разі припинення дії договору найму
жилого приміщення одночасно
припиняється і дія договору піднайму.
Піднаймач і члени його сім'ї, а також
тимчасові жильці зобов'язані негайно
звільнити займане жиле приміщення. У
разі відмовлення вони підлягають
виселенню в судовому порядку, а з
будинків, що загрожують обвалом, - в
адміністративному порядку. Виселення
провадиться без надання іншого жилого
приміщення.

У відповідності з ч. 2 ст. 109 ЖК України
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку. Допускається виселення в
адміністративному порядку з санкції
прокурора лише осіб, які самоправно
зайняли жиле приміщення або проживають
у будинках, що загрожують обвалом.

Рішення місцевого суду про задоволення
позову Сумської міської ради
відповідає нормам вказаного закону,
зібраним у справі доказам, оскільки
доведено, що відповідачка в квартирі є
тимчасовим мешканцем, самостійного
права на проживання в ній не набула, а
тому у зв'язку з припиненням договору
найму квартири із - за смерті ОСОБА_5
(який дозволяв їй тимчасово проживати)
вона підлягає виселенню без надання
іншого жилого приміщення. Доводи
апеляційної скарги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Відповідачка не надала суду допустимих
доказів про правомірність свого
проживання у квартирі АДРЕСА_1 або про
набуття нею законного права на
проживання в ній, а тому рішення суду
про її виселення ґрунтується на законі.

Також, при відмові в задоволенні
апеляційної скарги, колегія суддів
бере до уваги роз'яснення п. 9 Пленуму
Верховного Суду України «Про деякі
питання, що виникають в практиці
застосування судами Житлового Кодексу
України» від 12 квітня 1985 року № 2,
зокрема, вирішуючи спори про право
користування жилим приміщенням осіб,
які вселилися до наймача, суд
повинен з'ясувати, чи дотриманий
встановлений порядок при їх вселенні,
зокрема: чи була письмова згода на це
всіх членів сім'ї наймача, чи приписані
вони в даному жилому приміщенні, чи
було це приміщення постійним місцем
їх проживання, чи вели вони з
наймачем спільне господарство,
тривалість часу їх проживання, чи не
обумовлювався угодою між цими особами,
наймачем і членами сім'ї, що
проживають з ним, певний порядок
користування жилим приміщенням.

Позивачка у минулі роки заявила в суді
декілька позовів з метою закріплення
свого проживання у спірній
трикімнатній квартирі, однак у всих її
позовах відмовлено. Так, рішенням
Зарічного районного суду м. Суми від 27
травня 2004 року їй з чоловіком
відмовлено у позові про визнання їх
членами сім'ї ОСОБА_5 та визнанні права
на квартиру. Рішенням цього ж суду від 12
серпня 2013 року позивачці відмовлено у
позові до міської ради про визнання за
нею права власності за набувальною
давністю. Рішенням цього ж суду від 22
січня 2014 року їй відмовлено у позові до
міської ради про спонукання до
укладення договору житлового найму. Ці
обставини підтверджуються копіями
судових рішень на а.с. 97 - 98, 65, 109, які
набрали законної сили.

Залишаючи без зміни рішення місцевого
суду про виселення відповідачки з
квартири без надання іншого жилого
приміщення, колегія суддів ураховує
той факт, що за її заявою житлова
комісія на підставі рішення Сумського
міськвиконкому від 22 листопада 2005 року
поставила її сім'ю на облік осіб, які
потребують поліпшення житлових умов і
за № 4961 включена в список осіб, які
користуються правом першочергового
отримання житла. Це підтверджується
копією довідки з управління обліку
міськвиконкому на а.с. 91.

Ті обставини, що відповідачка сплачує
квартплату і комунальні послуги, не
свідчать про набуття нею права на
користування квартирою. Неповнолітні
діти, на яких посилається відповідачка
в апеляційній скарзі, не придають
законності проживання в квартирі,
оскільки право дітей є похідним від
права матері. Представник міської ради
у судовому засіданні наполягав на
задоволенні позову про виселення.

Інші доводи апеляційної скарги
висновків суду також не спростовують.

За викладених обставин і фактів,
колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції з достатньою повнотою
з'ясував обставини справи, у
відповідності зі ст. 212 ЦПК України дав
оцінку зібраним доказам і вирішив спір
у відповідності з законом, тому підстав
для задоволення скарги та скасування
рішення суду немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
рішення Зарічного районного суду м.
Суми від 20 червня 2014 року в даній справі
залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала
апеляційного суду набрали законної
сили, але можуть бути оскаржені в
касаційному порядку до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -