Провадження №22ц/784/2176/14
Суддя першої інстанції Андрощук В.В.
Суддя-доповідач
апеляційного суду Кутова Т.З.
4 серпня 2014 року
Колегія суддів судової палати в
цивільних справах Апеляційного суду
Миколаївської області в складі:
головуючої: Кутової Т.З.,
суддів: Крамаренко Т.В., Буренкової
із секретарем судового засідання:
за участю: позивача ОСОБА_2, його
представника ОСОБА_3 та відповідачки
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
на рішення Заводського районного суду
м. Миколаєва від 13 червня 2014 року за
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
встановлення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини,-
В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся
до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про
встановлення додаткового строку для
подання заяви про прийняття спадщини.
Свої вимоги позивач обґрунтовував
тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся
ОСОБА_6. Будучи юридично необізнаним,
відразу після відкриття спадщини він
до нотаріальної контори не звернувся,
оскільки тривалий час в зв'язку з
роботою перебував за межами міста у
відрядженнях. Встановлений законом
шестимісячний строк для прийняття
спадщини він пропустив, але, на його
думку, цей строк пропущений з поважних
причин, оскільки він перебував за
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2
просив визначити йому додатковий
строк, достатній для подачі заяви в
нотаріальну контору для прийняття
Рішенням Заводського районного
суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року в
задоволенні позову відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі
позивач просив скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення, яким
задовольнити вимоги в повному обсязі,
посилаючись на порушення судом норм
процесуального права.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення осіб, які з'явились в судове
засідання, перевіривши законність і
обґрунтованість оскаржуваного рішення
в межах доводів апеляційної скарги та
вимог, заявлених у місцевому суді,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню з огляду на
наступне.

Суд першої інстанції,
розглянувши спір в межах заявлених
позовних вимог, повно та всебічно
дослідив обставини справи, належно
оцінив надані сторонами докази й
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для визнання
причин пропуску строку для прийняття
спадщини поважними, оскільки позивачем
не надано доказів того, що у позивача
були перешкоди для подання такої заяви.

Так, за загальними положеннями
про спадкування право на спадщину
виникає в день відкриття спадщини,
спадщина відкривається внаслідок
смерті особи або оголошення її
померлою, для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст.1220, ч. 1 ст. 1270
ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за
законом має право прийняти спадщину
або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК
України).

Спадкоємець, який бажає прийняти
спадщину, але на час відкриття спадщини
не проживав постійно із спадкодавцем,
має подати нотаріусу заяву про
прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК
України за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Тобто право на спадщину належить
спадкоємцеві з моменту її відкриття й
закон зобов'язує спадкоємця, який
постійно не проживав із спадкодавцем, у
шестимісячний строк подати нотаріусу
заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1
відкрилась спадщина після смерті
ОСОБА_6 (а.с. 42).

Рішенням Ленінського районного
суду м. Миколаєва від 1 жовтня 2013
року встановлено факт, що позивач є
рідним онуком спадкодавиці ОСОБА_6
(а.с. 12-13) .

Відповідно до свідоцтва мати
позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 58).

Постановою державного
нотаріуса Третьої миколаївської
державної нотаріальної контори від 14
листопада 2013 року позивачу
відмовлено в видачі свідоцтва
оскільки останній не звернувся з
заявою про прийняття спадщини у
встановлений законом строк та не
надав доказів його реєстрації місця
проживання разом із спадкодавицею
(а.с. 9).

Як на підтвердження причини не
звернення до нотаріальної контори у
шестимісячний строк, позивач
зазначав, що працював без оформлення
трудового договору водієм, в зв'язку
з чим, перебував за межами міста
впродовж тривалого часу.

Офіційно позивач був оформлений
за трудовим договором після смерті
спадкодавиці більше ніж через рік, а
саме з копії трудової книжки
слідує, що позивач працював водієм з
грудня 2007 року по жовтень 2010 року в
ТОВ СП «Нібулон», з листопада 2010 року
по листопад 2011 року в ТОВ «Сандора» і
з лютого 2012 року по теперішній час в
Державній екологічній інспекції у
Миколаївській області (а.с. 126-130).

Однак, наведені обставини, не
вказують на наявність фактору, який
підтверджує існування чи створення
безумовної перешкоди для позивача в
зверненні його до нотаріальної
контори. Так, роботу останній
виконував за власною волею, до того
ж виконання певної робочої функції є
звичайний стан людини, а не виключне
її становище. Крім того, в період
офіційного працевлаштування
перерви в роботі мали місце і
достатньо тривалий час , який є
достатнім для прийняття спадщини.

Юридична необізнаність позивача
щодо строку та порядку прийняття
спадщини, необхідність доведення
родинних стосунків в судовому порядку
та встановлення відповідного факту
не є поважними причинами пропуску
строку, оскільки не є непереборними.

Крім того, як вбачається із змісту
судового рішення про встановлення
факту родинних відносин позивач лише
в липні 2013 року звернувся з
вказаною заявою до суду і в жовтні
цього ж року судом було ухвалено
рішення.

Таким чином, висновок районного
суду, про те, що не прийняття спадщини
у встановлений законом шестимісячний
строк не було викликано
об'єктивними, непереборними, істотними
труднощами для подання заяви про
прийняття спадщини, а мали свідомий
суб'єктивний характер, є правильним.

Не можна прийняти до уваги
посилання позивача в апеляційній
скарзі на те, що між ним та
відповідачами склались неприязні
стосунки, оскільки таке не впливає
на можливість останнього звернення до
нотаріальної контори.

Також не спростовує
висновків суду і зазначення в
апеляційній скарзі про наявність
свідків, які можуть підтвердити
відсутність позивача за місцем
проживання.

За таких обставин, судова колегія
дійшла висновку, що районним судом
вірно встановлено та належно
перевірено обставини, які мають
значення для правильного вирішення
справи, рішення суду ухвалено із
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому відсутні
підстави для його скасування, в
зв'язку з чим, відповідно до положень
ст. 308 ЦПК України, воно підлягає
залишенню без змін.

Керуючись статтями
303,307,308,314,315 ЦПК України, колегія суддів,
-

У Х В А
Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а рішення Заводського
районного суду м. Миколаєва від 13
червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів.

Судді: