Провадження № 2/522/6839/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2014 року

Приморський районний суд м. Одеси у
складі:

Головуючого -судді: Абухіна Р.Д.

За участю секретаря: Гонтар Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Промислово-будівельної
групи " Інтострой",- " про визнання
рахунку недійсним",-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача по якому просить суд
визнати виставлений
промислово-будівельною групою "
Інтострой" рахунок на оплату в сорок
тисяч сто двадцять п'ять гривень
недійсним; визнати незаконною вимогу
промислово-будівельної групи "
Інтострой" щодо сплати за фактичні
метри по курсу НБУ доларів США на день
оплати; визнати доплату
промислово-будівельної групи "
Інтострой" за фактичні метри ( 5,16 м.кв.)
квартири номер АДРЕСА_1, по курсу
міжбанка доларів США на день укладання
договору, а саме 07.12.2012 року; зобов'язати
промислово-будівельну групу "
Інтострой" прийняти оплату за фактичні
метри в гривенному еквіваленті за
курсом НБУ доларів США на день
укладання договору.

Свої позовні вимоги позивач
обгрунтовує тим, що він зобов'язався
взяти участь у будівництві житлового
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався
побудувати житловий будинок, після
чого передати позивачу у власність
житлове приміщення. По зкінченню
будівництва фактична площа квартири
збільшилась на 5, 16 кв.м. Відповідно до
п.2.2. договору, укладеного між позивачем
та відповідачем, у разі збільшення
фактичної площі квартири у бік
збільшення позивач відшкодовує
відповідачу суму за вартістю одного
квадратного метра загальної площі на
момент укладання договору. Відповідач
вимагає доплату у розмірі 40 125 грн.. З
вказаною сумою позивач не згодний, що
стало підставою для звернення до суду з
даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, просив суд його
задовольнити, посилаючись на обставини
викладені в позові.

Представник відповідача до суду не
з'явився. Надав до суду заперечення
проти позову, в яких зазначив, що
незгодний з вимогами позивача,
оскільки в договорі, укладеним між
позивачем та відповідачем
встановлено, що 1 кв.м. будинку
еквівалентний 670 дол. США, однак не
зазначено, що 1 кв. м. загальної площі
приміщення має відповідати гривневий
еквівалент 670 дол. США саме на день
укладання договору, а також в договорі
не зазначено, за яким саме курсом дол.
США має визначатись вартість 1 кв.м.
загальної площі приміщення.

Суд, ознайомившись та дослідивши
матеріали справи, вислухавши пояснення
позивача, вважає за необхідне позовні
вимоги залишити без задоволення.

Правовідносини між сторонами по справі
є цивільно-правовими та урегульовані
положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні
фактичні обставини.

07.12.2012 року між позивачем та
відповідачем укладено договір пайової
участі у будівництві житла № 12а/14,
копія якого наявна в матеріалах справи
(а.с.5-7).

Згідно п. 1.1 вищезазначеного договору
пайовик зобов'язується прийняти пайову
участь в будівництві житлового будинку
, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.1.2. договору про пайову
участь у будівництві житла № 12а/14,
підприємство зобов'язується
побудувати жилий будинок, а після
отримання сертифікату відповідності
на жилий будинок передати по акту
прийому- передачі у власність пайовику
житлове приміщення, вартість якого
пропорційна сумі пайового внеску
пайовика в будівництві житлового
будинку та відповідає висновкам,
указаним в договорі.

З розділу 2 договору від 07.12.2012 року
вбачається, що підприємство після
отримання документа, зазначеного в п.
1.2 договору, на умовах даного договору,
зобов'язується передати у власність
пайовику житлове приміщення, яке
відповідає таким вимогам: квартира за
АДРЕСА_1, яка складається з 1 житлової
кімнати. Загальна площа квартири 42,14
кв.м., що зазначено в п. 2.1.2 договору.

З п. 2.2 договору вбачається, що загальна
площа приміщення визначається у
відповідності з технічним паспортом
КП « ОМБТІ та РОН». У випадках
відхилення фактичної загальної площі
приміщення у випадках зменшення
відшкодовується підприємством
пайовику, а у випадках збільшення
пайовик відшкодовує підприємству по
вартості одного квадратного метра на
момент укладання договору.

На виконання прийнятих на себе
зобов'язань за вказаним договором
пайовик зобов'язався перерахувати на
поточний рахунок підприємства чи
внести в касу підприємства 226 032,00
грн.,з урахуванням ПДВ, що еквівалентно
27 734 дол. США до 30.05.2013 року.

Домовились про наступний спосіб
оплати:

- 167 890, 00 грн., з урахування ПДВ, що
еквівалентно 20 600 дол. США до 07.12.2012
року.

- 7 134 дол. США по міжбанковому
курсу на день оплати до 30 травня 2013
року.

Пунктом 3.2 вказано, що розмір грошової
суми визначений виходячи із вартості 1
кв.м. загальної площі приміщення станом
на момент укладання договору. Вартість
1 кв.м. з урахуванням ПДВ, загальної
площі приміщення відповідає гривневий
еквівалент 670 дол. США.

Станом на момент укладання договору,
сума у розмірі 226 032,00 грн. була
визначена сторонами виходячи із
міжбанківського курсу - 8.15 грн. за 1 дол.
США.

З умов договору вбачається, що між
позивачем та відповідачем досягнуто
згоди, про те, що на момент укладання
договору сума, погоджена сторонами та
сплачена пайовиком у розмірі 226 032,00
грн., виходячи із міжбанківського курсу
8,15 грн. на момент укладання договору -
8.15 грн. за 1 дол. США; вартість 1 кв.м. з
урахуванням ПДВ, загальної площі
приміщення відповідає гривневий
еквівалент 670 дол. США.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до технічного паспорту на
квартиру, виданого 19.03.2014 року КП «
Міське капітальне будівництво»,
загальна площа приміщення квартири
АДРЕСА_1 становить 47, 3 кв.м. ( а.с.22-25).
Позивачу, як пайовику підприємством
29.05.2014 року направлений рахунок-фактура
на суму 40 125 грн. з метою доплати за
різницю площі квартири ( а.с. 10).

Судом приймається до уваги той факт, що
в договорі не обумовлено, що
визначення вартості 1 кв.м. загальної
площі приміщення має відповідати
гривневий еквівалент 670 дол. США по
міжбанковому курсу саме на день
укладання договору.

Відповідно до ст.. 6 ЦК України, сторони
мають право укласти договір, який не
передбачений актами цивільного
законодавства, але відповідає
загальним засадам цивільного
законодавства. Сторони мають право
врегульовувати у договорі , який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі , якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.. 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямовання на
набуття,зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.. 627 ЦК України, сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України,
сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання
мають виконувтися належним чином
відповідно до умов договору та норм
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

З наведеного вище вбачається, що
договором, укладеним між позивачем та
відповідачем не передбачена сплата за
міжбанковим курсом на день укладання
договору .

Суд вважає, що позивач повинен сплатити
відповідачу, за різницю в вартості між
проектною і фактичною площею ( 5,16 кв.м.)
з розрахунку 670 дол. США за 1 кв.м. в
гривневому еквіваленті по
міжбанковому курсу на день оплати.

Таким чином, позивач не довів суду
якими саме діями та яким чином
відповідач порушив його права, отже в
задоволенні позову слід відмовити.

З наведеного вище, суд вважає позов
необгрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам
норм права, на які посилається суд під
час розгляду справи і фактичним
обставинам по справі, а також
підтверджується зібраними по справі
доказами.

У рішенні суду повно відображені
обставини, які мають значення для даної
справи, висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки, які є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

На підставі викладеного та керуючись
ст..ст.6, 15, 16, 202, 524, 526, 627 ЦК України, ст.
ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Промислово-будівельної групи "
Інтострой",- " про визнання рахунку
недійсним",- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через
Приморський районний суд м. Одеси
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня проголошення
рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не
були присутні в судовому засіданні під
час проголошення рішення можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя:
Р.Д. Абухін