АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА
Справа №22-ц/796/9123/2014
Головуючий у 1 - й інстанції:Бобровник
Доповідач - Ратнікова В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

23 липня 2014 року колегія суддів
Судової палати у цивільних справах
Апеляційного суду
місті Києва в складі:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Гаращенка Д.Р.

при секретарі - Пилипчук В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення
Солом'янського районного суду міста
Києва від 28 травня 2014 року в цивільній
справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості, -

в с т а н о в и л
а:

Рішенням Солом'янського районного
суду міста Києва від 28 травня 2014 року
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль»
заборгованість за кредитним
договором№014/04-1/697 від 06.05.2006 року на
загальну суму 69 464,69 грн. та 694,64 грн.
судового збору, всього на загальну суму
70 159,33 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду,
представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5
звернулася до суду з апеляційною
скаргою, в якій просила рішення
Солом'янського районного суду міста
Києва від 28 травня 2014 року в частині
стягнення пені в сумі 35 940,45 грн. та
відсотків за користування кредитом в
сумі 9 554,70 грн. скасувати та ухвалити в
цій частині нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що
рішення суду ухвалене з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для
розгляду справи. Зазначає, що термін
дії кредитного договору №014/04-1/697 від
06.05.2006 року закінчився 06.05.2011 року, а
тому позивач міг нараховувати
відповідачу відсотки за користування
кредитними коштами на рівні 16,5% річних
лише до закінчення строку дії
договору. Проте, станом на 2013 рік
позивач продовжує нараховувати
відповідачу відсотки за ставкою 16,5%
річних, що прямо суперечить вимогам
закону та є підставою для відмови в
задоволенні позовних вимог про
стягнення відсотків в розмірі 9 554,70 грн.
Крім того, позивач звернувся з вимогою
до відповідача про стягнення пені в
розмірі 35 940,45 грн. з пропуском
встановленого законом строку, оскільки
строк позовної давності щодо вимог про
стягнення пені закінчився 06.05.2012 року.

В судовому засіданні представник
відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 повністю
підтримала доводи апеляційної скарги
та просила її задовольнити.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль»
Гриньова Маргарита Ігорівна проти
доводів апеляційної скарги
заперечувала, посилаючись на те, що
вони є безпідставними, а рішення суду
першої інстанції повністю відповідає
вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової
В.М., пояснення осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з слідуючих
підстав.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним
договором банк або інша фінансова,
установа зобов'язується надати грошові
кошти /кредит/ позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06 травня 2006 року
між Акціонерним поштово-пенсійним
банком «Аваль» та ОСОБА_4 було укладено
кредитний договір за №014/04-1/697, за
умовами якого, банком надано ОСОБА_4
кредит для придбання автомобіля в сумі
126 000 грн., строком на 60 місяців і
погашенням згідно умов вказаного
договору, з терміном остаточного
погашення по 06 травня 2011 року.
Процентна ставка за користування
кредитом становить 16,5% річних.

Правонаступником Акціонерного
поштово-пенсійного банку «Аваль» є
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен банк Аваль».

09 серпня 2012 року Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен банк Аваль» на
адресу ОСОБА_4 було направлено
претензію-вимогу про виконання
грошового зобов'язання за кредитним
договором №014/04-1/697 від 06.05.2006 року, якою
повідомлено, що станом на 23.07.2012 року за
ОСОБА_4 рахується заборгованість в сумі
41 196,15 грн., яку необхідно погасити.

Дану вимогу відповідачем отримано
13.08.2012 року, що підтверджується
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

Оскільки ОСОБА_4 свої обов'язки за
кредитним договором належним чином не
виконав, що призвело до виникнення
заборгованості, то Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен банк Аваль»
31.08.2012 року звернулось до суду з
позовною заявою про стягнення з ОСОБА_4
заборгованості за кредитним договором
№014/04-1/697 від 06.05.2006 року в сумі 41 196,15 грн.

Заочним рішенням Солом'янського
районного суду міста Києва від 22.10.2012
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль»
заборгованість за кредитним
договором№014/04-1/697 від 06.05.2006 року на
загальну суму 41 196,15 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду
міста Києва від 05.12.2013 року заочне
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 22.10.2012 року було
скасовано, а справу призначено до
судового розгляду.

Під час розгляду справи судом 1-ї
інстанції Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен банк Аваль»
було подано заяву про збільшення
позовних вимог та стягнення з ОСОБА_4
заборгованості на загальну суму 69 464,69
грн.

Задовольняючи позовні вимоги та
стягуючи з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль»
заборгованість за кредитним договором
№014/04-1/697 від 06.05.2006 року, яка
складається з заборгованості по тілу
кредиту в сумі 19 370,17 грн. та
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом в сумі 14 154,07
грн., суд 1-ї інстанції виходив з того, що
в судовому засіданні знайшов своє
підтвердження факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за кредитним договором
№014/04-1/697 від 06.05.2006 року, а тому позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль» в
цій частині є обґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду 1-ї інстанції зроблений
на підставі повного та об'єктивного
дослідження наданих сторонами доказів
на в повній мірі відповідає вимогам
закону.

Так, відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, а саме: сплата
неустойки.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилась, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Розділом 5 кредитного договору №014/04-1/697
від 06.05.2006 рокувстановлено, що
позичальник зобов'язаний щомісячно, до
15 числа кожного місяця, починаючи з
місяця, наступного за місяцем
отримання кредиту, здійснювати
безготівковим платежем або готівкою в
касу кредитора, часткове погашення
кредиту та остаточно погасити кредит
до 06.05.2011 року.

Відповідно до п.9 кредитного договору
№014/04-1/697 від 06.05.2006 року за порушення
строків повернення кредитної
заборгованості та відсотків за
користування кредитом, позичальник
сплачує кредитору пеню в розмірі 0,1% від
суми простроченого платежу, за кожен
день прострочення.

Проте, ОСОБА_4 свої обов'язки за
кредитним договором №014/04-1/697 від 06.05.2006
року належним чином не виконував, що
призвело до виникнення заборгованості.

Станом на 09.12.2013 року заборгованість за
кредитним договором №014/04-1/697 від 06.05.2006
року становить 33 524,24 грн., в тому числі:
19 370,17 грн. - заборгованість за кредитом,
14 154,07 грн. - заборгованість за
відсотками.

Оскільки факт не виконання ОСОБА_4
взятих на себе зобов'язань по
кредитному договору №014/04-1/697 від 06.05.2006
року достовірно встановлений, то суд
першої інстанції обґрунтовано стягнув
з відповідача на користь позивача
заборгованість на загальну суму 33 524,24
грн., в тому числі 19 370,17 грн. -
заборгованість за кредитом, 14 154,07 грн. -
заборгованість за відсотками.

Доводи апеляційної скарги про те, що
судом 1-ї інстанції безпідставно не
застосовано до вимог банку про
стягнення відсотків строк позовної
давності, колегія суддів вважає
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Статтю 257 ЦК України встановлено, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку. Після переривання
перебіг позовної давності починається
заново. Час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

З наявного в матеріалах справи та
перевіреного в судовому засіданні
розрахунку заборгованості вбачається,
що в період з травня 2006 року по грудень
2013 року відповідач періодично
здійснював сплату відсотків по
договору кредиту №014/04-1/697 від 06.05.2006
року, що свідчить про визнання
відповідачем заборгованості за
попередні періоди.

Такі дії відповідача, відповідно до
вимог ч.1 ст.264 ЦК України, свідчать про
переривання строку позовної давності,
а тому строк позовної давності
позивачем не пропущено.

Доводи апеляційної скарги про те, що
після закінчення строку дії кредитного
договору №014/04-1/697 від 06.05.2006 року
позивач безпідставно продовжує
нараховувати відповідачу відсотки за
користування кредитом за ставкою 16,5%
річних, колегія суддів вважає
безпідставними.

У відповідності до ч.ч.1 та 4 ст.631 ЦК
України строком договору є час,
протягом якого сторони можуть
здійснити свої права і виконати свої
обов'язки відповідно до договору.
Закінчення строку договору не звільняє
сторони від відповідальності за його
порушення, яке мало місце під час дії
договору.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

За змістом ст.ст.599, 600-601, 604-609 ЦК України
за відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Судом встановлено, сторонами не
заперечується, що заборгованість за
кредитним договором №014/04-1/697 від 06.05.2006
року ОСОБА_4 станом на 09.12.2013 року в
добровільному порядку погашено не
було.

Таким чином, відсутність реального
виконання боржником свого зобов'язання
не свідчить про припинення договірних
правовідносин сторін й не звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання ним грошового зобов'язання
та не позбавляє кредитора права на
отримання процентів за користування
кредитом на умовах встановлених
договором за несвоєчасну сплату
кредиту.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з рішенням суду в частині
задоволення позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» до ОСОБА_4 про стягнення
пені на загальну суму 35 940,45 грн.,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого
особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Частиною 2 статті 258 ЦК України
встановлена спеціальна позовна
давність в один рік до вимог, у тому
числі, про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Згідно з частиною 3 статті 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності є підставою
для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК
України).

З наявного в матеріалах справи
розрахунку від 09.12.2013 року вбачається,
що позивач просить стягнути з
відповідача пеню на загальну суму 35 940,45
грн. за період з 15.12.2010 року по 09.12.2013
року. З позовом про стягнення
заборгованості Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен банк Аваль»
звернулось до суду лише 31.08.2012 року.

28.05.2014 року представником відповідача
ОСОБА_4 ОСОБА_5 було подано заяву про
застосування строків позовної
давності, оскільки позивач просить
стягнути пеню поза межами річного
строку позовної давності.

Таким чином, з урахуванням положень
ст.258 ЦК України, розмір пені, яка
підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен банк Аваль» в межах
річного строку позовної давності
становить 26 141,37 грн., а не 35 949,45 грн., як
визначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що
стягненню підлягає лише пеня за період
з 06.05.2011 року по 06.05.2012 року, колегія
суддів безпідставними, з огляду на
таке.

За правилами ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасного
виконання грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка
нараховується з першого дня
прострочення й до тих пір поки
зобов'язання не буде виконано. Її
розмір збільшується залежно від
продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна
давність до вимог про її стягнення
обчислюється по кожному дню (місяцю), за
яким нараховується пеня, окремо. Право
на позов про стягнення пені за кожен
день (місяць) виникає щодня (щомісяця)
на відповідну суму, а позовна давність
обчислюється з того дня (місяця), коли
кредитор дізнався або повинен був
дізнатися про порушення права.

Стягнення неустойки (пені, штрафу)
обмежується останніми 12 місяцями перед
зверненням кредитора до суду, та
починається з дня (місяця), з якого вона
нараховується, у межах строку позовної
давності за основною вимогою.

Оцінивши в сукупності докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, колегія
суддів приходить до висновку, що
рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 28 травня 2014 року
необхідно змінити та стягнути з ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль»
() заборгованість за
кредитним договором №014/04-1/697 від 06.05.2006
року в сумі 59 665,61 грн., в тому числі: 19
370,17 грн. - заборгованість за кредитом; 14
154,07 грн. - заборгованість за відсотками;
26 141,37 грн. - пені за прострочення сплати
кредиту.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України
підлягають зменшенню також судові
витрати, які підлягають стягненню з
ОСОБА_4 на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» з 694,64 грн. до 596,65 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК
України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5
задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду
міста Києва від 28 травня 2014 року
змінити, стягнути з ОСОБА_4
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен банк Аваль»
() заборгованість за
кредитним договором №014/04-1/697 від 06.05.2006
року в сумі 59 665,61 грн., в тому числі: 19
370,17 грн. - заборгованість за кредитом; 14
154,07 грн. - заборгованість за відсотками;
26 141,37 грн. - пеня за прострочення сплати
кредиту.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
банк Аваль» () витрати по
сплаті судового збору в сумі 596,65 грн.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення, але може
бути оскаржене в касаційному порядку
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий :
Судді: