Ухвала

іменем україни

23 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Колодійчука
В.М.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Писаної Т.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
цивільну справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Володарський сортонасінницький
завод» до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перемога»
про визнання недійсним договору оренди
землі, за касаційною скаргою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Володарський
сортонасінницький завод» на рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Володарський сортонасінницький
завод» (далі - ТОВ «Володарський
сортонасінницький завод») звернулося
до суду із указаним позовом, в
обґрунтування якого зазначило, що в
період дії договору оренди земельної
ділянки, укладеного у 2005 році між
ОСОБА_4 та СТОВ «Україна-Агро»
(правонаступником якого є позивач), 13
грудня 2010 року між ОСОБА_3 (спадкоємицею
ОСОБА_4) та ТОВ «Перемога» також було
укладено договір оренди спірної
земельної ділянки, а тому на підставі
ст. 229 ЦК України просило визнати
договір оренди земельної ділянки від 13
грудня 2010 року недійсним, оскільки
ОСОБА_3 помилялася відносно об'єкта
оренди, який не був юридично вільним до
моменту укладення нею угоди із ТОВ
«Перемога».

Рішенням Володарського районного суду
Донецької області від 28 січня 2014
року, яке залишено без змін ухвалою
апеляційного суду Донецької області
від 25 березня 2014 року, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі представник ТОВ
«Володарський сортонасінницький
завод» просить скасувати рішення
Володарського районного суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2014 року, ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права.

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ, заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального права чи порушення норм
процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яким
суд, виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що у 2005 році між
ОСОБА_4 та СТОВ «Україна-Агро»,
правонаступником якого є ТОВ
«Володарський сортонасінницький
завод», було укладено договір оренди
(без номера, числа та місяця його
укладення), належної орендодавцеві
земельної ділянки площею 7,020 га,
розташованої на території Бойовської
сільської ради Володарського району
Донецької області.

У п. 8 договору сторонами передбачено
строк дії договору, який визначено
тривалістю у п'ять років.

18 вересня 2008 року вказаний договір
оренди був зареєстрований у
Володарському районному відділі
Донецької регіональної філії
Державного підприємства «Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і після його
смерті спадщину у вигляді належної
спадкодавцеві земельної ділянки 7,020 га
прийняла ОСОБА_3, отримавши 16 вересня 2009
року свідоцтво про право на спадщину за
законом.

13 грудня 2010 року між ОСОБА_3 та ТОВ
«Перемога» було укладено договір
оренди земельної ділянки без номера,
предметом якого є спірна земельна
ділянка площею 7,020 га, зі строком дії
договору - 5 років.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що договір оренди земельної ділянки,
укладений між позивачем та ОСОБА_4 у 2005
році, був припинений у грудні 2009 року за
спливом строку, на який його було
укладено, за відсутності заяви
орендаря на продовження орендних
відносин, а тому 13 грудня 2010 року у
ОСОБА_3 були відсутні перешкоди для
укладення спірного договору оренди
земельної ділянки.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, а відповідно
до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному,
об'єктивному та безпосередньому
дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
оренду землі» договір оренди землі
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
«Про оренду землі» після закінчення
строку, на який було укладено договір
оренди землі, орендар, який належно
виконував обов'язки відповідно до умов
договору, має за інших рівних умов
переважне право на поновлення
договору.

Враховуючи, що строк дії договору
оренди земельної ділянки, укладеного
між позивачем та ОСОБА_4 у 2005 році, був
припинений у грудні 2009 року за спливом
строку його дії, заяви від орендаря про
продовження орендних відносин не
надходило, суди дійшли правильного
висновку, що у ОСОБА_3 були відсутні
перешкоди для укладення спірного
договору оренди земельної ділянки від
13 грудня 2010 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів касаційної інстанції
дійшла висновку про відхилення
касаційної скарги та залишення без
змін рішення Володарського районного
суду Донецької області від 28 січня 2014
року та ухвали апеляційного суду
Донецької області від 25 березня 2014
року, оскільки судові рішення законні
та обґрунтовані, а доводи касаційної
скарги не дають підстав для висновку
про неправильне застосування судами
норм матеріального права та порушення
норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд
касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу, якщо визнає, що
рішення ухвалено з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Володарський сортонасінницький
завод» відхилити.

Рішення Володарського районного суду
Донецької області від 28 січня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Донецької
області від 25 березня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий
В.М.
Колодійчук

Судді:

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

Т.О. Писана

І.М. Фаловська