АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1879/14Головуючий по 1
інстанціїКатегорія : на ухвалу
Михальченко Ю. В. Доповідач в
апеляційній інстанції Дмитренко М. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року Колегія суддів
судової палати в цивільних справах
апеляційного суду Черкаської області в
складі:

головуючогоДмитренка М.
І.суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси апеляційну
скаргу товариства з обмеженою
відповідальністю «Добролюкс-11» на
ухвалу Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 03 червня 2014 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Добролюкс-11» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк», приватного підприємства
«Комфорт-К» про визнання договорів
укладеними та визнання недійсними
договорів іпотеки, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року товариство з
обмеженою відповідальністю
«Добролюкс-11» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк»,
приватного підприємства «Комфорт-К»
про визнання договорів укладеними та
визнання недійсними договорів іпотеки.
Просило суд визнати укладеними
договори від 03 червня 2010 року та 15
вересня 2010 року, укладені між ОСОБА_6 та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Добролюкс-11» про
внесення ОСОБА_6 до статутного фонду
товариства з обмеженою
відповідальністю «Добролюкс-11»
частини нежитлової будівлі літ. Д-5, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме:
приміщення підвалу заг. площею 974,5
кв.м., приміщення 1-го поверху заг.
площею 958,5 кв.м. та приміщення 5-го
поверху. Визнати недійсним іпотечний
договір №11/07-і укладений 31 січня 2007
року між Приватним підприємством
«Комфорт-К» та Акціонерним комерційним
банком «Мрія» (правонаступником якого
є ПАТ «ВТБ Банк») із змінами та
доповненнями та іпотечний договір
№18.1/07-ДИ 1 укладений 21 травня 2007 року
між Приватним підприємством
«Комфорт-К» та ПАТ «ВТБ Банк» із
змінами та доповненнями.

Ухвалою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 03 червня 2014 року
провадження у справі в частині
визнання недійсними договорів іпотеки
- закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Добролюкс-11»
звернулося з апеляційною скаргою, в
якій, посилаючись на незаконність
ухвали, внаслідок порушення судом норм
процесуального права, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та направити справу для продовження
розгляду вимог про визнання недійсними
договорів іпотеки до суду першої
інстанції.

В обґрунтування своїх вимог
апелянт зазначає, що відсутні підстави,
передбачені ч.1 ст. 205 ЦПК України для
закриття провадження у справі в
частині визнання недійсними договорів
іпотеки.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
сторони, представник якої з'явився в
судове засідання, дослідивши матеріали
по справі в межах апеляційної скарги та
вимог заявлених у суді першої
інстанції, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає до відхилення.

Закриваючи провадження у справі в
частині визнання недійсними договорів
іпотеки, суд виходив з того, що спір між
юридичними особами підлягає розгляду в
порядку господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду, оскільки він
ґрунтується на нормах цивільного
процесуального законодавства.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України,
розглянувши апеляційну скаргу на
ухвалу суду першої інстанції,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає ухвалу без змін, якщо судом
першої інстанції постановлено ухвалу з
додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом 30 січня 2007 року між
АКБ «Мрія», як кредитором
(правонаступником якого є ПАТ «ВТБ
Банк») та ПП «Комфорт-К» було укладено
кредитний договір №11-07, згідно з яким
банк зобов'язався надати позичальнику
кредит в сумі 800 000 дол. США строком до
27.01.2012 року із 14,5% річних за
користування кредитом.

В забезпечення виконання ПП
«Комфорт-К» взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором між АКБ «Мрія»
та ПП «Комфорт-К» було укладено договір
іпотеки №11/07-і від 30.01.2007 року, згідно
якого іпотекодавець передав
іпотекодержателю в іпотеку нерухоме
майно, а саме: нежитлові приміщення
будівлі літ. Д-5, що знаходяться за
адресою АДРЕСА_1, які складаються з
приміщення підвалу заг. площею 974,5
кв.м., приміщення 1-го поверху заг.
площею 958,5 кв.м. та приміщення 5-го
поверху.

Крім того, 21 травня 2007 року ВАТ «ВТБ
Банк» та ПП «Комфорт-К» було укладено
кредитний договір №18.1/07-КИ, згідно з
яким банк зобов'язався надати
позичальнику кредит в сумі 400 000 дол. США
строком до 27.01.2012 року із 14,5% річних за
користування кредитом.

В забезпечення виконання ПП
«Комфорт-К» взятих на себе зобов'язань
за кредитним договором між ВАТ «ВТБ
Банк» та ПП «Комфорт-К» було укладено
договір іпотеки №18.1/07- ДИ1 від 21.05.2007
року, згідно якого іпотекодавець
передав іпотекодержателю в іпотеку
нерухоме майно, а саме: нежитлові
приміщення будівлі літ. Д-5, що
знаходяться за адресою АДРЕСА_1, які
складаються з приміщення підвалу заг.
площею 974,5 кв.м., приміщення 1-го поверху
заг. площею 958,5 кв.м. та приміщення 5-го
поверху. Предмет договору сторони
оцінили в 1 858 723,00 дол. США.

Отже, спірні договори іпотеки укладені
між юридичними особами, позов в даній
справі пред'явлено юридичною особою.
Спір виник з приводу укладення
господарських договорів між
юридичними особами. Тому суд першої
інстанції зробив вірний висновок, що
справа в частині визнання договорів
іпотеки недійсними, сторонами якої є
юридичні особи, підлягає розгляду в
порядку господарського судочинства, а
не цивільного.

Враховуючи положення ст. 1 ГПК України
сторонами в господарському процесі
можуть бути підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації).

Неспроможними є твердження апелянта,
що договір купівлі-продажу від 22 січня
2007 року, за яким ПП «Комфорт-К» набула у
власність нежитлові приміщення, які є
предметом оспорюваних договорів
іпотеки, визнаний недійсним судом, а
тому відповідачем у справі фактично є
ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Суддя під час вирішення питання про
відкриття провадження у справі
перевіряє, чи має заявник право на
звернення до суду, чи відповідає форма
і зміст позовної заяви вимогам закону
та чи немає передбачених ч.2 ст. 122 ЦПК
України перешкод для відкриття
провадження, зокрема, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК
України передбачає, що суддя відмовляє
у відкритті провадження у справі, якщо
заява не підлягає розгляду в судах у
порядку цивільного судочинства.

У випадку, коли факт, що справа не
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства встановлено після
відкриття провадження у справі, суд
повинен на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК
України закрити провадження у справі.

Тобто суд має вирішити ці питання під
час відкриття провадження у справі, або
після, у випадку помилкового відкриття,
не з'ясовуючи обставини справи, які
підлягають з'ясуванню при розгляді
справи по суті.

Безпідставними є доводи апелянта з
приводу не визначення судом першої
інстанції підстави для закриття
провадження у справі, оскільки в
рішенні суд вказав, що провадження у
справі в частині визнання недійсними
договорів іпотеки було відкрито
помилково, а тому керуючись п.1 ч.1 ст.205
ЦПК України суд зобов'язаний закрити
провадження, оскільки спір виник між
юридичними особами, і справа в цій
частині не підлягає розгляду в порядку
цивільного судочинства.

ЦПК в частині 1 ст. 15 чітко визначає, що в
порядку цивільного судочинства
розглядаються цивільні, житлові,
земельні, сімейні, трудові справи, а
також усі інші справи, якщо вони за
законом не розглядаються за правилами
іншого судочинства. Тобто цивільне
процесуальне законодавство передбачає
принцип універсалізації юрисдикції,
оскільки встановлено, що судам в
порядку цивільного судочинства
підвідомчі усі справи, крім тих, щодо
яких законом, зокрема, Господарським
процесуальним кодексом прямо
встановлено, що вони розглядаються
судами за правилами іншого
судочинства.

Згідно ч.1. ст. 205 ЦПК України суд своєю
ухвалою закриває провадження у справі,
якщо справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного судочинства.

Дана підстава закриття провадження у
справі ґрунтується саме на визначенні
підвідомчості (підсудності) справи.

Отже, якщо спір виник між юридичними
особами та іншими суб'єктами
господарювання у сфері господарських
відносин, то він має розглядатись за
правилами господарського судочинства.
Дана підстава обумовлює закриття
провадження у справі.

Враховуючи, що згідно ст.16 ЦПК України
не допускається об'єднання в одне
провадження вимог, які підлягають
розгляду за правилами різних видів
судочинства, якщо інше не встановлено
законом, суд першої інстанції
постановив законну ухвалу про закриття
провадження у справі в частині
визнання недійсними договорів іпотеки,
в зв'язку з підсудністю даного спору
господарському суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«Добролюкс-11» на ухвалу
Придніпровського районного суду м.
Черкаси від 03 червня 2014 року -
відхилити.

Ухвалу Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 03 червня 2014 року у
справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Добролюкс-11» до ОСОБА_6, ОСОБА_7,
публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк», приватного підприємства
«Комфорт-К» про визнання договорів
укладеними та визнання недійсними
договорів іпотеки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку до суду касаційної
інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :