АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8621/2014
Головуючий у І інстанції - Бондаренко
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2014 року колегія суддів
судової палати з розгляду цивільних
справ Апеляційного суду м. Києва в
складі:

Головуючого судді Андрієнко
А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Редька О.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
апеляційною скаргою представника
Комунального підприємства «Венолар» -
Новосьолової ОльгиВолодимирівни на
рішення Чорноморського районного суду
Автономної Республіки Крим від 03
вересня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до Комунального підприємства
«Венолар», третя особа - Медведівська
сільська рада Чорноморського району
АРК, про стягнення заборгованості по
заробітній платі і середнього
заробітку за весь час затримки
розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року позивач звернулася до
суду з вказаним позовом до відповідача,
мотивуючи тим, що з 3 квітня 2006 року по 27
грудня 2006 року вона працювала на посаді
головного бухгалтера КП «Венолар», при
звільнені з підприємства з нею не було
проведено повного розрахунку. 20
березня 2008 року відповідач перерахував
їй 2 430 грн. 98 коп. на погашення
заборгованості заробітної плати, решта
суми в розмірі 1 425 грн. 45 коп. їй
виплачена не була. У зв'язку з цим
позивач, уточнивши позовні вимоги,
просила суд стягнути з відповідача
суму заборгованості по заробітній
платі в розмірі 1 425 грн. 45 коп. та
середній заробіток за час затримки
розрахунку при звільнені з 28 грудня 2006
року по 16 квітня 2013 року в сумі 96 395 грн.
47 коп.

Рішенням Чорноморського районного
суду Автономної Республіки Крим від 3
вересня 2013 року позов задоволено.
Стягнуто з КП «Венолар» на користь
ОСОБА_3 суму заборгованості по
заробітній платі в розмірі 1 425 грн. 45
коп., середній заробіток за час
затримки розрахунку при звільненні в
сумі 96 395 грн. 47 коп. Вирішено питання
розподілу судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 25 грудня 2013 року
рішення районного суду скасовано та
ухвалено нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 26 березня 2014
року рішення Апеляційного суду АРК від
25 грудня 2013 року скасовано, справу
направлено на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду та ухвалити нове, яким відмовити в
задоволенні позову, мотивуючи тим, що
суд першої інстанції неповно з' ясував
обставини справи, зібраним доказам не
дав належної оцінки, неправильно
застосував норми матеріального права
та порушив норми процесуального права.

До суду апеляційної інстанції сторони
не зявилися, про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлялися .

Відповідно до ст. 305 ч.2 ЦПК України
колегія суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності сторін, які належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Розглянувши справу в межах доводів
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість
ухваленого рішення, колегія суддів
прийшла до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню із
наступних підстав.

Судом встановлено, що з 3 квітня 2006 року
по 27 грудня 2006 року ОСОБА_3 працювала на
посаді головного бухгалтера КП
«Венолар».

Зі штатного розкладу КП «Венолар»
вбачається, що з 1 вересня 2006 року був
встановлений посадовий оклад
головного бухгалтера в розмірі 1 533 грн.

Також судом встановлено, що з вересня
2006 року ОСОБА_3 нараховувалась
заробітна плата згідно зі штатним
розкладом від 1 вересня 2006 року, однак
виплачувалась несвоєчасно і не в
повному обсязі.

Згідно з наказом про звільнення ОСОБА_3
від 27 грудня 2006 року з нею повинен був
бути проведений повний розрахунок та
виплачено їй компенсацію за
невикористані дні відпустки з 6 грудня
2006 року по день звільнення.

Відповідно до ст.. 117 ч.1 КЗпП України у
разі невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст.. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що на
момент звільнення позивача відповідач
не провів з нею повного розрахунку, як
передбачено ст.. 116 КЗпП України,
заборгованість на момент звільнення
складала 3 856, 43 грн, виходячи із
затвердженого на той час посадового
окладу 1533 грн.

Та обставина, що на момент звільнення
посадовий оклад становив саме 1533 грн, а
не 840 грн підтверджується штатним
розкладом КП «Венолар» ( а.с.10),
індивідуальними відомостями про
застраховану особу, а саме ОСОБА_3,
поданих підприємством КП «Венолар» до
УПФ у Чорноморському районі АРК 23.02.2007
року завірені печаткою та підписом
бухгалтера підприємства.

Посилання відповідача на те, що після
звільнення ОСОБА_3 посадовий оклад її
було зменшено до 840 грн на підставі
рішення № 222 7 сесії 5 скликання
засновника КП «Венолар» Медведівської
сільської ради АРК, на думку колегії
суддів, правового значення не має,
оскільки на момент звільнення позивача
існував затверджений штатний розклад
із встановленою заробітною платою
позивача в розмірі 1533 грн і виплата їй
повинна була бути здійснена в день
звільнення, виходячи із заробітної
плати, яка існувала на день звільнення.

Оскільки 21.03.2008 року на картку позивача
було перераховано відповідачем лише
частину заборгованості в розмірі 2 430, 98
грн, то на час розгляду справи
заборгованість по невиплаченій
заробітній платі складає 1 425 грн 45 коп.

Відповідно до п.2.2 Рішення
Конституційного суду України від 22.02.2012
року по справі № 1-52012 , 4-рп2012 звернення
працівника до суду з заявою про
вирішення трудового спору щодо
стягнення середнього заробітку за весь
час затримки по день фактичного
розрахунку встановлено тримісячний
строк, перебіг якого розпочинається з
дня, коли звільнений працівник
дізнався або повинен був дізнатися про
те, що власник або уповноважений ним
орган, з вини якого сталася затримка
виплати всіх належних при звільненні
сум, фактично розрахувався з ним.

Так як на момент розгляду справи
відповідач не розрахувався з позивачем
, то суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку про те, що строк
позовної давності позивачем не
пропущено і стягнув середній заробіток
за весь час затримки - з моменту
звільнення позивача по час розгляду
справи- у розмірі 96 395 грн 47 коп.

За таких обставин суд першої
інстанції повно та всебічно з'ясував
обставини справи, зібраним доказам дав
належну оцінку і прийшов до
правильного висновку про задоволення
позовних вимог.

Постановлене судом рішення
відповідає вимогам матеріального та
процесуального права і не може бути
скасовано з підстав, що наведені в
апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника
Комунального підприємства «Венолар» -
Новосьолової ОльгиВолодимирівни
відхилити.

Рішення Чорноморського районного
суду Автономної Республіки Крим від 03
вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом 20 днів з дня набрання
нею законної сили шляхом подання до
цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :