Номер провадження: 22-ц/785/5925/14
Головуючий у першій інстанції Гандзій
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2014 року
м. Одеса

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Одеської області в складі:

головуючого - Громіка
Р.Д.

суддів - Драгомерецького
М.М., Парапана В.Ф.

при секретарі -
Волчанському О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Овідіопольського районного
суду Одеської області від 19 березня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_2 до
Молодіжненської сільської ради
Овідіопольського району Одеської
області, за участю третьої особи ОСОБА_3
про визнання недійсним рішення органу
місцевого самоврядування,

встановила:

18 березня 2014 року, позивачка
звернулася до суду з названим позовом,
в порядку цивільного судочинства, в
якому просила суд, визнати недійсним
рішення ХХХІ сесії V скликання
Молодіжненської с/р Овідіопольського
району Одеської області від 19.11.2009 р. за
№ 1644-V, мотивуючи це порушенням своїх
прав землекористувача.

Ухвалою суду першої інстанції
позовну заяву ОСОБА_2 повернено
позивачці разом із всіма додатками до
неї у зв'язку з непідсудністю спору на
підставі п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України.

Не погодившись з вказаною ухвалою
суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в
якій просить ухвалу районного суду
скасувати з тих підстав, що вона
постановлена з порушенням норм
процесуального права, а справу
направити для продовження розгляду до
Овідіопольського районного суду
Одеської області.

Заслухавши доповідача,
розглянувши матеріали справи і доводи,
викладені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню за таких підстав.

Суд, повертаючи позовну заяву,
послався на те, що даний позов щодо
визнання недійсним рішення ХХХІ сесії V
скликання Молодіжненської с/р
Овідіопольського району Одеської
області від 19.11.2009р. за № 1644-V повинен
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства, так як
в даному випадку є публічно-правовий
спір.

Колегія суддів вважає цей що
висновок помилковим та не
обґрунтованим.

Так, в п.3 та п.7 Постанови №3
Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 01 березня 2013
року «Про деякі питання юрисдикції
загальних судів та визначення
підсудності цивільних справ»
зазначено, суди мають виходити з того,
що критеріями відмежування справ
цивільної юрисдикції від інших є,
по-перше, наявність у них спору про
право цивільне (справи за позовами, що
виникають із будь-яких правовідносин,
крім випадків, коли розгляд таких справ
проводиться за правилами іншого
судочинства), по-друге, суб'єктний склад
такого спору (однією зі сторін у спорі
є, як правило, фізична особа).

Земельні відносини, суб'єктами
яких є фізичні чи юридичні особи,
органи місцевого самоврядування,
органи державної влади, а об'єктами -
землі у межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні частки (паї),
регулюються земельним і цивільним
законодавством на принципах
забезпечення юридичної рівності прав
їх учасників, забезпечення гарантій
прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2, 5
Земельного Кодексу України; далі - ЗК).
Захист судом прав на землю у цих
відносинах здійснюється способами,
визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею
152 ЗК, у тому числі шляхом визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади, органів місцевого
самоврядування. Відповідно до цього
спори, що виникають із земельних
відносин, у яких хоча б однією зі сторін
є фізична особа, незважаючи на участь у
них суб'єкта владних повноважень,
згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в
порядку цивільного судочинства. Це
стосується, наприклад, позовів про
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування щодо видання дозволу на
виготовлення (розроблення) проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, вирішення інших питань, що
відповідно до закону необхідні для
набуття і реалізації права на землю,
про надання чи передачу земельної
ділянки у власність або користування
чи невирішення цих питань, припинення
права власності чи користування землею
(статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та
інші), крім спорів, передбачених
частиною першою статті 16 Закону
України від 17 листопада 2009 року № 1559-VI
«Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності», про цивільну
відповідальність за порушення
земельного законодавства (статті 210, 211
ЗК), про повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок (стаття 212 ЗК).

Таким чином, судова колегія
приходить до висновку, що винесена
ухвала Овідіопольським районним судом
Одеської області від 19 березня 2014 року
не може вважатися законною та
обґрунтованою, і тому вона підлягає
скасуванню з направленням справи до
того ж суду для продовження розгляду по
суті.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 311, 315, 317,
319, 324-325 ЦПК України судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського
районного суду Одеської області від 19
березня 2014 року - скасувати, справу
направити до того ж суду першої
інстанції для подальшого розгляду по
суті.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення та подальшому
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Р.Д. Громік

Судді
М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан