Справа № 464/6530/14-ц
пр.№ 2/464/1480/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

18.07.2014 року
м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борейка С.В.

за участю секретаря Калітовській
А.Б.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою до відповідача про визнання
права власності. Подану позовну заяву
позивач обґрунтував тим, що у 2003 році
він передав відповідачу суму у розмірі
4000 (чотири) тисячі доларів США та 53000
(п'ятдесят три) тисячі гривень, для
викупу нежитлового приміщення за
адресою: АДРЕСА_1, яке у подальшому
відповідач зобов'язався
перереєструвати на позивача.

Починаючи з листопада 2002 року, позивачу
були передані відповідачем ключі від
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 та починаючи з цього часу
позивач використовує згадане
приміщення та протягом усього часу
оплачує комунальні послуги. Крім цього,
у 2003 році позивачу було передано
відповідачем оригінал договору
купівлі-продажу нежитлових приміщень
шляхом викупу № 800 від 25.04.2003 року та
оригінали документів, що стосуються
права власності та технічного
обслуговування нежитлового
приміщення.

Проте, незважаючи на взяті на себе
зобов'язання по переоформленню
нежитлового приміщення за адресою:
АДРЕСА_1, відповідач так і не
переоформила останнє на позивача.

Позивач відкрито, безперервно та
добросовісно володіючи нежитловим
приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 понад
десять років, через бездіяльність
відповідача, позбавлений можливості
належним чином оформити
правовстановлюючі документи на
вищезгадане нежитлове приміщення.

Просив визнати за ним право власності
за набувальною давністю на нежитлові
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
загальною площею 115,6 кв.м.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

Представник позивача, який діє на
підставі довіреності, у судовому
засіданні позов підтримав, просив суд
задовольнити його в повному обсязі та
надав пояснення аналогічні викладеним
у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини своєї неявки суду
не повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про час і місце слухання
справи.

У зв'язку з неявкою відповідача в
судове засідання, суд, з урахуванням
думки представника позивача, вважає за
можливе розглянути справу у
відсутності відповідача та відповідно
ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити
заочне рішення на підставі наявних у
справі доказів.

Свідки, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суду
засвідчили, що позивач більше десяти
років, а саме з 2002 року користується
нежитловими приміщеннями за адресою:
АДРЕСА_1, використовуючи їх під склад.

Вислухавши пояснення представника
позивача, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Цивільного процесуального
кодексу України завданням цивільного
судочинства є справедливий,
неупереджений та своєчасний розгляд і
вирішення цивільних справ з метою
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 1 ст. 11 Цивільного
процесуального кодексу України
передбачає, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Статтею 16 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 Цивільного
процесуального кодексу України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
проти них. Докази подаються сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
розгляді справи. Доказуванню
підлягають обставини, які мають
значення для ухвалення рішення у
справі щодо яких виникає у сторін спір,
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Стаття 316 Цивільного кодексу України
визначає поняття права власності, а
саме: правом власності є право особи на
річ (майно), яке воно здійснює
відповідно до закону, за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно частини 1 ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Суб'єктами права приватної власності
відповідно до частини 1 ст. 325
Цивільного кодексу України є фізичні
та юридичні особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 Цивільного
кодексу України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу
України право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 , 4 ст. 344 Цивільного
кодексу України, особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито, безперервно
володіти нерухомим майном протягом
десяти років або рухомим майном -
протягом п'яти років, набуває право
власності на це майно (набувальна
давність), якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Право власності за
набувальною давністю на нерухоме
майно, транспортні засоби, цінні папери
набувається за рішенням суду.
Відповідно до п. 8 Перехідних положень
Цивільного кодексу України, правила
статті 344 Цивільного кодексу України
про набувальну давність поширюються
також на випадки, коли володіння майном
почалося за три роки до набрання
чинності цим Кодексом.

Як випливає з матеріалів справи, 25.04.2003
року між Управлінням ресурсів
Львівської міської ради та
відповідачем укладено договір № 800
купівлі-продажу нежитлових приміщень
шляхом викупу, предметом якого були
нежитлові приміщення загальною площею
115,6 кв.м., позначені в паспорті
Львівського обласного державного бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки складеному 22.03.2002
року номерами АДРЕСА_1 (оригінал
оглянуто в судовому засіданні).

Актом приймання-передачі № 800 від 25.04.2003
року, складеним Управлінням ресурсів
Львівської міської ради та
відповідачем засвідчено, що
Управлінням ресурсів Львівської
міської ради виконані зобов'язання
щодо передачі відповідачу у власність
об'єкта продажу, розташованого за
адресою: АДРЕСА_1 (оригінал оглянуто в
судовому засіданні).

З витягу про реєстрацію права
власності на нерухоме майно, виданого
Львівським обласним державним бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки від 24.06.2003 року за №
847695 (оригінал якого оглянуто в судовому
засіданні) вбачається, що власником
нежитлових приміщень напівпідвалу:
АДРЕСА_1, являється відповідач, ОСОБА_2

Також судом оглянуто у судовому
засіданні оглянуто квитанції по сплаті
коштів за оренду приміщення та проплат
за комунальні послуги та оригінали
інших документів по технічному
обслуговуванню будинку, а саме довідку
№ 93, видану приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, повідомлення, видане ОКП
ЛОР «БТІ та ЕО» № 1007 від 02.03.04, договір
про сервітутне користування від 20.11.03,
довідку про визначення грошової оцінки
земельної ділянки в м. Львові № 457 від
08.09.03, розрахунок плати за сервітутне
землекористування № 89 від 14.11.03,
розрахунок № 113/053 від 17.10.02, договір
Добровільного страхування майна
(оренда) № 113.1/00/031 від 18.10.02, договір №
65707 про постачання електричної енергії
та надання доступу до місцевої
електромережі від 01.07.02, повідомлення
ВАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» № 102/06 від 27.06.02,
лист ВАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» № 1082 від
14.05.02, договір на постачання послуг з
опалювання приміщень і підігріву води
від 15.10.02, договір № 31 на експлуатаційні
витрати ЛКП «Новий Львів» по
технічному обслуговуванню нежитлових
приміщень в житловому фонді, що є
комунальною власністю міста від 01.10.02,
договір на постачання послуг з
опалювання приміщень і підігріву води
від 22.09.03, лист ВАТ «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО»
№30/3133 від 04.09.02, акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
сторін від 14.05.02, лист ЛМКП
«ЛЬВІВВОДОКАНАЛ" № 10-4569 від 20.05.02, наказ
управління ресурсів Львівської
міської ради № 506 від 27.02.03,
повідомлення управління ресурсів
Львівської міської ради № 1203-3085 від
03.07.03, лист Держкомзему України
Львівського міського управління
земельних ресурсів № 40/89201-15 від 21.05.03,
наказ Управління ресурсів
Департаменту економічної політики та
ресурсів Львівської міської ради № 22-А
від 06.03.02, висновки оцінювача про
вартість об'єкта оцінки від 27.02.03,
договір оренди № Г-0631 нерухомого майна
(будівель, споруд,приміщень) від 11.03.02,
акт ЛКП «Новий Львів» від 11.03.02, паспорт
водного господарства кондитерського
цеху на АДРЕСА_1 від 23.04.02.

Наявність у позивача оригіналів
вищевказаних документів, які
стосуються власності та
обслуговування нежитлових приміщень
напівпідвалу: АДРЕСА_1 та наявність
оригіналів квитанцій за оплату оренди
та комунальних послуг по вищевказаному
приміщенню, починаючи з 2002 року, а також
передача відповідачем позивачу ключів
від нежитлових приміщень, вказує
відкритість, безперервність,
добросовісність володіння позивачем
нерухомим майном, а саме нежитловими
приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1.

Набуття права власності за набувальною
давністю ґрунтується на сукупності
обставин, що свідчать про тривалість
володіння, його добросовісність та
відкритість.

За таких обставин, враховуючи
вищенаведене, суд вважає, що оскільки
позивач відкрито володіє і
користується набутим майном більше
десяти років, його дії не суперечать
закону, то за ним можливо визнати право
власності за набувальною давністю на
нежитлові приміщення напівпідвалу:
АДРЕСА_1.

З огляду на встановлені під час
судового розгляду обставини справи,
враховуючи досліджені письмові докази
по справі, а також беручи до уваги те, що
позивач з 2002 року відкрито, безперервно
володіє нерухомим майном - нежитловими
приміщеннями напівпідвалу: АДРЕСА_1,
суд вважає вимоги позивача
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути
з відповідача на користь позивача
судовий збір у розмірі 507,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 1, 8, 10, 11, 16,
60, 88, 208-209, 212-215, 224-226, 218, 223, 292, 294
Цивільного процесуального кодексу
України, ст.ст. 317, 321, 328, 344, п. 8
Перехідних положень Цивільного
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності -
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт серії
НОМЕР_2, виданий Галицьким РВ ЛМУ УМВС
України у Львівській області 04.07.01,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1) право
власності за набувальною давністю на
нежитлові приміщення напівпідвалу під
літерами АДРЕСА_1 (реєстраційний номер
1601637).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 507,00
грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд
заочного рішення без задоволення,
заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем у апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене позивачем
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення шляхом подачі
апеляційної скарги до Апеляційного
суду Львівської області через
Сихівський районний суд м. Львова.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуючий