Провадження № 2/752/1183/14
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
13 березня 2014 року Голосіївський
районний суд м. Києва у складі
головуючого судді
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міжнародна
адвокатська група «Теміс Лав’єрс
Груп», про стягнення заборгованості, -
У листопаді 2013 року позивач ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача ОСОБА_2
заборгованість за договором позики з
урахуванням 3 % річних, що становить 12
274 гривні 85 копійки, а також сплачену
суму судового збору, а також стягнути
солідарно з ТОВ «Міжнародна
адвокатська група «Теміс Лавєрс груп»
на його користь 500 гривень
заборгованості згідно договору поруки.
В обґрунтування позовних вимог
зазначив про те, що 22 жовтня 2012 року між
сторонами укладено договір позики у
вигляді письмової розписки, відповідно
до умов якого ОСОБА_1 надав у позику
ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 11 000
гривень, а відповідач ОСОБА_2 взяв на
себе зобов'язання повернути суму
позики до 30 грудня 2012 року. Однак, взяті
на себе зобов'язання за договором
позики не виконав, станом на день
звернення до суду з позовом, грошові
кошти не повернув, внаслідок чого
виникла заборгованість. У зв'язку із
чим позивач просить стягнути з
відповідача суму заборгованості у
розмірі 12 274 гривні 85 копійки, з
урахуванням 3 % річних, що становить 274
гривні 85 копійки, витрати на правову
допомогу у розмірі 1500 гривень, а також
судовий збір.
Крім того 20 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та
ТОВ «Міжнародна адвокатська група
«Теміс Лав’єрс Груп» укладено договір
поруки № 2010/13-П відповідно до якого, ТОВ
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав’єрс Груп» взяв на себе
зобов'язання солідарно в обсязі 500
гривень відповідати перед ОСОБА_1 за
виконання зобов'язань ОСОБА_2, що
виникли з договором позики та наданої
ним розписки від 22.10.2012 року.
У судове засідання позивач не з'явився,
надавши до суду заяву про розгляд
справи у його відсутність, з якої
вбачається, що останній не заперечує
проти постановлення заочного рішення у
справі.
У судове засідання відповідач повторно
не з'явився, про день, час та місце
судового засідання був повідомлений
судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК
На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за
письмовою згодою представника
позивача, суд вважає за можливе
провести заочний розгляд даної
цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши надані у справі
докази, суд надходить до висновку про
обґрунтованість вимог позивача та
необхідність задоволення позовних
вимог, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2012 року
між сторонами у справі укладено
договір позики у вигляді письмової
розписки, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1
грошові кошти у розмірі 11 000 гривень.
ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання
повернути ОСОБА_1 вказані вище грошові
кошти у термін до 30 грудня 2012 року (а.с.
Факт передачі вказаної вище суми
грошових коштів у борг та відповідно
укладення договору позики між
сторонами у справі підтверджується
умовами письмової розписки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1046
Цивільного кодексу України за
договором позики одна сторона
(позикодавець) передає у власність
другій стороні (позичальникові)
грошові кошти або інші речі, визначені
родовими ознаками, а позичальник
зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, які
звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1049 Цивільного
кодексу України визначено, що
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку , що встановлені договором.
20 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав’єрс Груп» укладено договір поруки
№ 2010/13-п , відповідно до якого , ТОВ
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав’єрс Груп» взяв на себе
зобов'язання солідарно в обсязі 500
гривень відповідати перед ОСОБА_1 за
виконання зобов'язань ОСОБА_2, що
виникли з договором позики та наданої
ним розписки від 22.10.2012 року (а.с. 8).
В порушення умов укладеного договору,
відповідач грошові кошти не повернув
та ухиляється від виконання свого
зобов'язання. На час розгляду справи
відповідачем ОСОБА_2 не надано суду
доказів про виконання свого
зобов'язання, передбаченого умовами
договору позики від 22 жовтня 2012 року,
внаслідок чого станом на 02 жовтня 30
грудня 2012 року заборгованість
останнього становить 11 000 гривень.
Відповідно до положень частини другої
ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
За таких обставин, суд надходить до
висновку про те, що позовні вимоги
ОСОБА_1 в частині стягнення суми боргу
за договором позики та трьох процентів
річних підлягають задоволенню, а тому з
відповідача ОСОБА_2на користь позивача
ОСОБА_1 необхідно стягнути
заборгованість за договором позики від
22 жовтня 2012 року у розмірі 11 0000
гривень, а також три проценти річних
від простроченої суми за період з 22
жовтня 2012 року по 30 грудня 2012 року у
розмірі 274 гривні 85 копійки.
29 жовтня 2013 року між позивачем ОСОБА_1
та ТОВ «ПВНАК «Ліга Справедливості»
укладено договір про надання
адвокатських послуг, відповідно до
умов якого позивач сплатив за послуги
адвоката грошові кошти 1500 гривень, що
підтверджується прибутковим ордером
Відповідно до положень ст. 88 ЦПК
України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
Згідно ст. 1 Закону України «Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах», якою
визначено, що розмір компенсації
витрат на правову допомогу не може
перевищувати сорока відсотків
встановленої законом мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі
за годину участі особи, яка надавала
правовому допомогу, у судовому
засіданні, під час вчинення окремих
процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, та виходячи
з доведеності понесених позивачем
витрат на правову допомогу, суд
надходить до висновку про те, що з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати на
правову допомогу у розмірі 1 500 гривень.
На підставі ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України з
відповідача ОСОБА_2 на користь позивача
ОСОБА_1 необхідно стягнути 229 гривень 41
копійки судового збору.
Керуючись ст.ст. 526, 1046 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 10, 12, 30, 60, 212, 213,
223-226 Цивільного процесуального кодексу
України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав’єрс Груп», про стягнення
заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який
зареєстрований та проживає за адресою
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2,
заборгованість за договором позики від
22 жовтня 2012 року у розмірі 11 000 гривень,
три проценти річних від простроченої
суми у розмірі 274 гривні 85 копійки, 1 500
гривень витрат на правову допомогу, а
всього - 12 274 гривні 85 копійки.
Стягнути солідарно з Товариства
«Міжнародна адвокатська група «Теміс
Лав’єрс груп» на користь ОСОБА_1 500
гривень заборгованості згідно
договору поруки від 22 жовтня 2013 року
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, який
зареєстрований та проживає за адресою
АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, який
проживає за адресою: АДРЕСА_2, сплачену
суму судового збору у розмірі 229
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
Заяву про перегляд заочного рішення
може бути подано протягом 10 днів з дня
отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя