Справа № 592/7129/14-ц
Провадження № 4-с/592/46/14
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у
складі: головуючого - судді Котенко О.А.,
при секретарі - Чайка Т.В., розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
м.Суми скаргу ОСОБА_1 на дії старшого
державного виконавця Відділу
Державної виконавчої служби Сумського
міського управління юстиції
Товарніченко Є.А. щодо винесення
постанови від 16.05.2014 року про відкриття
виконавчого провадження про стягнення
виконавчого збору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою,
яку обґрунтовує тим, що ВДВС Сумського
міського управління юстиції було
відкрито виконавче провадження №23160836
по примусовому виконанню виконавчого
листа №2-1715/2010 від 21.07.2010 року про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ
«Кредитпромбанк» заборгованості.
Стягувач звернувся до ВДВС із заявою
про повернення виконавчого документа
на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України
«Про виконавче провадження». Державний
виконавець прийняв постанову про
закінчення виконавчого провадження і
повернув виконавчий документ
стягувачу. За час здійснення
виконавчого провадження жодні грошові
суми з боржника на користь стягувача
стягнуті не були. Одночасно 16.05.2014 року
державний виконавець прийняв
постанову про відкриття виконавчого
провадження №43449002 про стягнення з
боржника виконавчого збору у сумі
44143грн.24коп. Згідно з ч.7 ст.28 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі завершення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
ст.49 цього Закону, якщо виконавчий збір
не стягнуто, державний виконавець
відкриває виконавче провадження за
постановою про стягнення виконавчого
збору. Така підстава, як повернення
виконавчого документа стягувачу за
його письмовою заявою передбачена ст.47
Закону України «Про виконавче
провадження». Як статтею 28 Закону
України «Про виконавче провадження»,
так і іншими нормами закону не
передбачено виділення постанови про
стягнення виконавчого збору в окреме
провадження у разі закінчення
виконавчого провадження з підстав,
встановлених ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження». Боржник
звернувся з відповідною скаргою до
начальника відділу ДВС, але в
задоволенні скарги було відмовлено,
тому вимушений звернутися зі скаргою
до суду. Просить суд поновити строк на
подання скарги та скасувати постанову
від 16.05.2014 року про відкриття
виконавчого провадження №43449002 про
стягнення виконавчого збору у сумі
44143,24грн.

В судовому засіданні заявник скаргу
підтримав з зазначених підстав.

В судовому засіданні старший
державний виконавець Товарніченко Є.А.
заперечувала проти задоволення скарги,
пояснивши, що 07.12.2010 року державним
виконавцем було винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження за
заявою ПАТ «Кредитпромбанк» про
стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 54996,55
дол.США, що еквівалентно 440522,36грн. ,
850грн. в рахунок повернення судового
збору та 60грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи. Державним виконавцем
постанова про відкриття виконавчого
провадження була направлена ОСОБА_1 на
адресу, яка зазначена в виконавчому
документі, а саме АДРЕСА_1 простою
кореспонденцією, як це було
передбачено Законом України «Про
виконавче провадження» в редакції, що
діяла на час відкриття провадження у
справі. В установлений строк рішення
суду виконано не було і 13.01.2011 року
державним виконавцем винесена
постанова про стягнення з боржника
ОСОБА_1 44143,24грн. виконавчого збору.
Постанова державного виконавця про
стягнення виконавчого збору є
виконавчим документом. За викликами
державного виконавця боржник до
відділу ДВС не з'являвся, була винесена
постанова про примусовий привід
боржника. Від боржника ОСОБА_1
надходили звернення до відділу ДВС,
отже боржнику було відомо про те, що
відносно нього відкриті виконавчі
провадження і проводиться примусове
стягнення. Державним виконавцем разом
з представником стягувача 02.11.2011 року,
09.11.2011 року були здійснені виходи за
адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з метою
проведення виконавчих дій. 16.05.2014 року
до відділу ДВС надійшла заява
представника стягувача про повернення
виконавчих листів, тому 16.05.2014 року
державним виконавцем була винесена
постанова про повернення виконавчого
документа стягувачеві. Статтею 28
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено стягнення
виконавчого збору з боржника у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача. Постанова державного
виконавця про стягнення з боржника
виконавчого збору є виконавчим
документом. 26.05.2014 року постанова про
відкриття виконавчого провадження про
стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору
була вручена йому особисто. 03.06.2014 року
до відділу надійшла заява ОСОБА_1 з
проханням скасувати постанову про
стягнення виконавчого збору. 17.06.2014
року ОСОБА_1 отримав відповідь на свою
заяву від 03.06.2014 року. Просить в
задоволенні скарги відмовити.

Суд, заслухавши пояснення заявника,
пояснення державного виконавця вважає,
що провадження за скаргою підлягає
закриттю, виходячи з наступних підстав:

Згідно з ст.383 ЦПК України сторони
виконавчого провадження мають право
звернутися до суду зі скаргою, якщо
вважають, що рішенням, дією чи
бездіяльністю державного виконавця
під час виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до цього
Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Згідно з ст.384 ЦПК України скарга
подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Заявник ОСОБА_1 оскаржує до суду
постанову старшого державного
виконавця Товарніченко Є.А. про
відкриття виконавчого провадження ВП
№43449002 від 16.05.2014 року, яка була видана
Відділом державної виконавчої служби
Сумського міського управління юстиції,
про стягнення з боржника ОСОБА_1
виконавчого збору в розмірі 44143,24грн.

Згідно з ст.17 Закону України «Про
виконавче провадження» постанова
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору є виконавчим
документом, на підставі цієї постанови
державним виконавцем відповідно до
вимог ст.19 Закону України «Про
виконавче провадження» було відкрито
виконавче провадження.

Отже, постанова державного
виконавця про відкриття виконавчого
провадження ВП №43449002 про стягнення
виконавчого збору не підлягає
оскарженню в порядку, передбаченому
ст.ст.383-385 ЦПК України.

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від 13
грудня 2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» надано роз'яснення, що судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору та накладення штрафу
належать до видів відповідальності за
невиконання рішення самостійно.

В цьому ж пункті постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» з посиланням на пункт 7 частини
другої статті 17 Закону України «Про
виконавче провадження» зазначається,
що постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат на
проведення виконавчих дій та
накладення штрафу є виконавчими
документами.

Також зазначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору.

З врахуванням викладеного, не
підлягає розгляду в порядку ст.ст.383-386
ЦПК України вимоги боржника ОСОБА_1

Згідно з п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд
своєю ухвалою закриває провадження у
справі, якщо справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства, відповідно до ст.ст.383-386
ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України,
ст.ст.383-384 ЦПК України, ст.ст.17, 19 Закону
України «Про виконавче провадження»,
постановою Пленуму Вищого
адміністративного суду України «Про
практику застосування
адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби»,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження за скаргою
ОСОБА_1 на дії старшого державного
виконавця Відділу Державної
виконавчої служби Сумського міського
управління юстиції Товарніченко Є.А.
щодо винесення постанови від 16.05.2014
року про відкриття виконавчого
провадження про стягнення виконавчого
збору, оскільки справа не підлягає
розгляду в порядку цивільного
судочинства відповідно до ст.ст.383-386
ЦПК України.

Роз'яснити ОСОБА_1, що він має право
звернутися до суду в порядку
адміністративного судочинства з
відповідним позовом.

На ухвалу суду може бути подана
апеляційна скарга протягом п'яти днів
після її проголошення до апеляційного
суду Сумської області через
Ковпаківський районний суд м.Суми. У
разі якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя
О.А. Котенко