УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2014 року

м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м.
Києва Українець В.В., розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_1 до Державної
служби інтелектуальної власності
України, ОСОБА_2 про заборону
використання, визнання недійсним
рішення, заборону вчиняти дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
Державної служби інтелектуальної
власності України, ОСОБА_2 про заборону
використання, визнання недійсним
рішення, заборону вчиняти дії.

Ухвалою судді Солом'янського районного
суду м. Києва від 27 травня 2014 року
відкрито провадження у справі.

07 серпня 2014 року з метою забезпечення
позову позивач звернувся до суду з
заявою та просить:

- зобов'язати відділення експертизи ДП
«УІПВ» Державної служби
інтелектуальної власності України
призупинити рішення про реєстрацію ТЗ
на ім'я ОСОБА_2 по заявці («ІНФОРМАЦІЯ_2»)
№ m2013 05589 від 02 квітня 2013 року та
призупинити дію свідоцтва України на
знак для товарів та послуг за заявою №
m2013 05589 від 02 квітня 2013 року на ім'я
ОСОБА_2 до моменту вирішення спору;

- зобов'язати ТОВ «Хостмайстер»
призупинити роботу доменного імені:
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого на ім'я
ОСОБА_2 до моменту вирішення спору;

- заборонити ОСОБА_2 до моменту
вирішення спору будь-яке використання
(у господарській діяльності, рекламі,
тощо) позначення «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України
суд за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити заходи забезпечення
позову.

Забезпечення позову допускається на
будь-якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов, вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності та інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Порушуючи питання про забезпечення
позову, заявник не зазначив жодного
належного доказу на підтвердження
того, що невжиття таких заходів
забезпечення позову, як зобов'язання
призупинити дію свідоцтва, призупинити
роботу та заборона використання, може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду у випадку
задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення
позову можливе лише в разі достатньо
обґрунтованого припущення про те, що
невжиття заходів забезпечення може у
майбутньому утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
22 грудня 2006 року «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення
позову, суд має брати до уваги інтереси
не тільки позивача, а й інших осіб,
права яких можуть бути порушені у
зв'язку із застосуванням відповідних
заходів. Наприклад, обмеження
можливості господарюючого суб'єкта
користуватися та розпоряджатися
власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку, що заява не підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 151-153 ЦПК України,
суд, -

у х в а л и в

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1
про забезпечення позову у справі за
позовом ОСОБА_1 до Державної служби
інтелектуальної власності України,
ОСОБА_2 про заборону використання,
визнання недійсним рішення, заборону
вчиняти дії.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду міста Києва через
суд першої інстанції шляхом подання
апеляційної скарги протягом п'яти днів
з дня отримання копії ухвали.

Суддя: