Сколівський районний суд Львівської
Справа № 453/1954/13-ц
№ провадження
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2014 року Сколівський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді
Микитина В.Я.;

з участю секретаря Корнута
Т.Б.;

та адвокатів ОСОБА_1,
ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Сколе
Львівської області цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, з участю
третьої особи - Тухлянської сільської
ради Сколівського району Львівської
області про усунення перешкод у
користуванні спільним заїздом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 в особі належним чином
уповноваженого представника за
довіреністю ОСОБА_6 16.12.2013 року
звернувся в суд із позовною заявою, в
якій просить зобов'язати відповідача
ОСОБА_4 усунути перешкоди у
користуванні єдиним існуючим заїздом,
що веде до належного йому на праві
власності житлового будинку по АДРЕСА_1
шляхом звільнення вказаного заїзду від
лісоматеріалу, металевих стовпів та
сітки, перенесення огорожі з
дерев'яними воротами, з метою
облаштування цього проїзду відповідно
до діючих будівельних норм та правил
забудови. Також просить стягнути з
відповідача ОСОБА_4 у свою користь
судові витрати у справі. В
обґрунтування позовних вимог
посилається на те, що відповідач ОСОБА_4
чинить йому перешкоди у користуванні
єдиним спільним заїздом, що веде до їх
домогосподарств, у зв'язку з чим він
неодноразово звертався у Тухлянську
сільську раду Сколівського району
Львівської області для проведення
перевірки та припинення протиправних
дій з боку відповідача. За результатами
проведеної сільською радою перевірки
встановлено, що відповідач ОСОБА_4
самовільно поставив огорожу, стовпи,
сітку та дерев'яні ворота на спільному
проїзді, який веде до його та
відповідача ОСОБА_4 домогосподарств, а
також поскладав на проїжджій частині
лісоматеріал. Оскільки відповідач
ОСОБА_4 самостійно відмовляється
здійснити демонтаж металевих стовпів,
сітки, огорожі, дерев'яних воріт та
звільнення проїжджої частини проїзду
від лісоматеріалу, він був змушений
звертатися у суд із даним позовом за
захистом своїх порушених прав.

Належним чином уповноважені
представники позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6
та адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні
позовні вимоги підтримали у повному
обсязі, просили позов задовольнити з
підстав, викладених у позовній заяві (а.
с. 3). У судовому засіданні надали
пояснення, аналогічні наведеним у
позові.

Належним чином уповноважені
представники відповідача ОСОБА_4 -
ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_2 у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечили у повному обсязі з
підстав, наведених у письмовому
запереченні на позовну заяву від 25.02.2014
року (а. с. 20-23).

Третя особа на стороні позивача
Тухлянська сільська рада Сколівського
району Львівської області явку
компетентного представника у судове
засідання не забезпечила, однак подала
на адресу суду клопотання вх. № 303 від
27.01.2014 року (а. с. 16), в якому просила
проводити розгляд справи у відсутності
такого представника за наявними у
матеріалах справи доказами, вважає
позовні вимоги ОСОБА_3 підставними та
обґрунтованими і просить їх
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, що з'явились у судове засідання,
давши належну оцінку доказам у справі,
суд вважає, що позовні вимоги є
підставними та підлягають до
часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Так, у судовому засіданні встановлено,
що позивачу ОСОБА_3 на праві власності
належить житловий будинок по АДРЕСА_1
що підтверджується копією свідоцтва
про право власності на нерухоме майно
№ 18038506 від 20.02.2014 року (а. с. 71) та копією
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності серії АА № 182641 від
20.02.2014 року (а. с. 78), а також земельна
ділянка площею 0, 1817 га., надана для його
обслуговування та обслуговування
господарських будівель і споруд, що
підтверджується копією свідоцтва про
право власності на нерухоме майно №
9017463 від 06.09.2013 року (а. с. 4) та копією
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності серії АМ № 883304 від
06.09.2013 року (а. с. 5).

До належних позивачу ОСОБА_3 житлового
будинку та земельної ділянки веде
дорога (заїзд), що підтверджується
копією схем розміщення земельної
ділянки та викопіюванням із генплану
села Тухля (а. с. 10-11, 76), копією
детального плану території земельних
ділянок по АДРЕСА_1 під будівництво та
обслуговування житлових будинків у
вказаній місцевості (а. с. 39-48). Це ж
підтверджується і копією будівельного
паспорта для будівництва житлового
будинку на земельній ділянці
забудовника ОСОБА_3 (а. с. 53-66).

Із зазначених документів також
вбачається, що цією ж дорогою (заїздом)
користується ще відповідач ОСОБА_4,
оскільки така дорога веде і до
земельної ділянки орієнтовною площею 0,
2500 га., яка перебуває у його
користуванні і на якій розміщений
житловий будинок з господарськими
будівлями та спорудами. Факт такого
користування земельною ділянкою
підтверджується довідкою Тухлянської
сільської ради Сколівського району
Львівської області вих. № 460 від 21.05.2013
року (а. с. 30). Правовстановлюючі
документи на житловий будинок у
відповідача ОСОБА_4 відсутні.

Судом також встановлено, що вказана
вище дорога (заїзд) розташована на
земельній ділянці, яка відноситься до
земель комунальної власності і, таким
чином, в силу положень ст. 83 ЗК України,
є дорогою загального користування.
Відтак, відповідач ОСОБА_4 не вправі
чинити позивачу ОСОБА_3 чи будь-яким
іншим особам перешкоди у користуванні
нею.

Разом з тим, судом встановлено, що
відповідачем ОСОБА_4 чиняться
перешкоди позивачу ОСОБА_3 у
користуванні вказаним заїздом, що
підтверджується копією акта земельної
комісії, затвердженого сільським
головою с. Тухля Сколівського району
Львівської області Я. Плечієм 02.01.2013
року (а. с. 8), згідно з яким комісія
встановила факт загромадження дороги
лісоматеріалом та розміщення на ній
огорожі (сітки та стовпів), дерев'яних
воріт, у зв'язку з чим вирішила
клопотати на сесії сільської ради про
зобов'язання відповідача ОСОБА_4
звільнення проїзду від вказаних речей.

На підставі зазначеного акта
земельної комісії та відповідної заяви
позивача ОСОБА_3 Тухлянська сільська
рада Сколівського району Львівської
області 04.01.2013 року прийняла рішення №
12 «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_3.» (а. с. 9),
яким зобов'язала гр. ОСОБА_4 не чинити
перешкод у користуванні спільним
заїздом до житлових будинків та
звільнити проїзд від лісоматеріалу із
перенесенням огорожі у визначене
місце.

Однак, як вбачається з акта земельної
комісії, затвердженого сільським
головою с. Тухля Сколівського району
Львівської області Я. Плечієм 30.04.2014
року і складеного на відповідну вимогу
суду (а. с. 95), станом на дату комісійного
обстеження спірного заїзду на ньому
наявні два металеві стовпи та сітка, що
і надалі чинить перешкоди позивачу
ОСОБА_3 у вільному користуванні
заїздом. Інші речі прибрані
відповідачем ОСОБА_4 у добровільному
порядку і вже перешкод не чинять.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, а ч. 3 зазначеної
статті встановлює шляхи захисту прав
громадян на земельні ділянки.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні права
користування та розпорядження своїм
майном.

З огляду на вказане вище суд вважає
підставними вимоги позивача ОСОБА_3 у
частині усунення відповідачем ОСОБА_4
перешкод у користуванні заїздом до
належного йому житлового будинку
АДРЕСА_1 Львівської області шляхом
звільнення вказаного заїзду від двох
металевих стовпів та сітки.

Що стосується позовних вимог про
зобов'язання відповідача ОСОБА_4
усунути згадані вище перешкоди шляхом
звільнення вказаного заїзду від
лісоматеріалу та перенесення огорожі з
дерев'яними воротами у інше місце, то
такі суд вважає безпідставними,
оскільки за час розгляду справи судом
лісоматеріал прибраний відповідачем
ОСОБА_4, а огорожа з дерев'яними
воротами перенесена і перешкод не
чинить, що підтверджується вже
вказаним актом земельної комісії щодо
обстеження спірного заїзду (а. с. 95).

Однак, у зв'язку із необхідністю
задоволення позовних вимог про
усунення перешкод у користуванні
заїздом шляхом його звільнення від
стовпів та сітки, суд вважає за
необхідне стягнути з відповідача
ОСОБА_4 понесені позивачем ОСОБА_3
судові витрати у справі, а саме 243 грн. 60
коп. сплаченого судового збору за
подання позовної заяви згідно
квитанції № 162 від 16.12.2013 року (а. с. 2).

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 209, 212-215,
218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити
частково.

Зобов'язати ОСОБА_4 усунути ОСОБА_3
перешкоди у користуванні заїздом до
належного йому житлового будинку
АДРЕСА_1 Львівської області, шляхом
звільнення вказаного заїзду від двох
металевих стовпів та сітки.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити у зв'язку з їх
безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243
(двісті сорок три) грн. 60 коп..

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Рішення суду може бути оскаржене в
апеляційному порядку шляхом подання до
апеляційного суду Львівської області
через Сколівський районний суд
Львівської області апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня його
проголошення або десяти днів з дня
отримання копії цього рішення особами,
які брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
його проголошення.

Суддя
В.Я. Микитин