Справа № 216/9521/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.07.2014 Центрально-Міський районний суд
м.Кривого Рогу Дніпропетровської
області в складі :

головуючого судді : Бутенко М.В.,

при секретарі Артеменко
А.Ю.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача
Алімагомедової Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Кривому
Розі Дніпропетровської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20" про відшкодування матеріальної та
моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до
відповідача про відшкодування
матеріальної таморальної шкоди
завданої затоплення її майна.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
позовні вимоги та дали суду пояснення,
про те, що: ОСОБА_3 являється власником
квартири АДРЕСА_1, яка в наслідок
халатних дій та бездіяльності
відповідача 04 вересня 2013 року була
затоплена, що в свою чергу призвело до
матеріальних та моральних збитків.

Представник позивача посилаючись на
ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України вважає, що
завдана матеріальна та моральна шкода
повинні відшкодовуватися особами з
вини якихвони були завдані, тобто
відповідачем по справі.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував, позов не
визнав та вважає, що зазначена
матеріальна шкода була завдана самими
діями позивача та інших жильців
будинку, які самовільно прочищали
зливну воронку.

Суд, заслухавши позивача, представника
позивача, представника відповідача,
свідків, дослідивши матеріали справи
прийшов до висновку про те, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав та
встановлених фактів: ОСОБА_3 на праві
приватної власності належить квартира
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право власності на житло №Ц-667 від
15.07.1998 року та витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
21511987 від 11.01.2009 року, рішенням
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 20.11.2008 року, справа
№2-4498/08 та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 21511994 від
11.01.2009 року, договором дарування від
16.03.2009 року, посвідченого приватним
нотаріусом Криворізького міського
нотаріального округу ОСОБА_4, реєстр
№1403 та витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 22436882 від
09.04.2009 року. Дана квартира є
трикімнатною та знаходиться на
дев'ятому поверсі дев'ятиповерхового
житлового будинку.

02 вересня 2013 року позивачкою було
виявлено потрапляння води в її оселю по
каналізаційній трубі з технічного
поверху, після чого вона одразу ж
подала заявка диспетчеру ЖЕО №20 про
підтоплення. Близько 09 години на виклик
з'явився слюсар-сантехнік ОСОБА_5, який
разом з мешканцем квартири АДРЕСА_3
ОСОБА_6 піднялися на технічний поверх
та оглянули його. В результаті огляду
було встановлено, що каналізаційна
труба в порядку, а вода стікає по її
стінкам з криші, крім того, водозливна
труба, яка знаходиться поряд, була
підперта якоюсь палицею. Вказані
обставини підтверджуються показаннями
самої позивачки та допитаних в якості
свідківмешканця тогож будинку ОСОБА_6
та майстара КП «ЖЕО №20» ОСОБА_9, яка
крім того також повідомила, що слюсарем
ОСОБА_5 в той же день булипроведені
роботи по прочищенню водозливної
воронки.

Допитані в залі судового засідання в
якості свідків сусіди позивачки: з
кв.АДРЕСА_3 ОСОБА_6, з кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_7,
з кв. АДРЕСА_5 ОСОБА_8, кожен окремо дали
суду пояснення, що вранці 04 вересня 2013
року вода хлинула зі стелі всіх кімнат
не тільки квартири ОСОБА_3, а й
сусідньої квартири АДРЕСА_5, а потім й
інших квартир по тому ж стояку майже до
п'ятого поверху та на сходовій клітці,
яку вони разом з іншими сусідами
вичерпували аж до після
обіду.Працівники відповідача прибули
лише через 2-3 години після затоплення,
оглянули дах та квартири почали
складати акт, який видали лише 09
вересня 2013 року, тобто на 5 день після
затоплення, й то з невірною та
суперечливою інформацією.

Так, в акті зазначено, що підтоплення
верхніх поверхів житлового будинку
АДРЕСА_1 відбулося саме 03.09.2013 року,
причиною підтоплення, яка нібито була
встановлена зі слів позивачки та
мешканця кв. АДРЕСА_3 є пошкодження
труби під час прочистки.

Проте, зазначений акт повністю
спростовується іншими доказами по
справі, а саме: стосовно дати
затоплення - довідкою виконкому
Центрально-Міської районної у місті
ради, з якої вбачається, що звернення з
причин затоплення кв. АДРЕСА_1 надійшло
04.09.2013 року та показаннями сусідів
допитаних в якості свідків; 2) стосовно
причин затоплення - в акті є посилання
на слова позивачки та її сусіда знизу,
проте відсутні їх підписи в ньому, й їх
самі показання в залі судового
засідання, що будь-яких дій вони
самовільно не вчиняли, доступу до криші
не мали, таких пояснень представнику
відповідача не давали; 3) акт-претензія
від 12.09.2013 року (вх. №Г-206/п від 12.09.2013
року).

Обставини на які відповідач посилався,
як на підставу своїх заперечень проти
позову не знайшли свого підтвердження
в залі судового засідання, на їх
підтвердження не було надано жодного
доказу. Посилання на самовільне
прочищення водозливної системи самими
мешканцями також не знайшло свого
підтвердження, а ґрунтувалося виключно
на припущенням майстра відповідача
ОСОБА_9. А відповідно до ст. 60 ЦПК
України рішення суду не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України
визначається, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням
обставин справи суд за вибором
потерпілого може зобов'язати особу, яка
завдала шкоди майну, відшкодувати її в
натурі (передати річ того ж роду і
такої ж якості, полагодити пошкоджену
річ тощо) або відшкодувати завдані
збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Розмір завданої матеріальної шкоди та
причини її спричинення визначені
висновком №36/13 судової
будівельно-технічної експертизи від
14.11.2013 року, складеного судовим
експертом ОСОБА_10 в рамках розгляду
цивільної справи №216/7388/13-ц.У вказаному
висновку встановлено, що причиною
затоплення є порив трубопроводу
ливневого стоку на технічному поверсі,
у зв'язку з чим, житлове приміщення
(квартира) АДРЕСА_1 зазнало пошкоджень
стелі, стін, відкосів та підлоги.
Вартість відновлювального ремонту,
який необхідно виконати у квартирі для
усунення наслідків залиття складає:
5575,20 гривень.

Пунктом 1 ст. 1 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» (надалі -
Закону) визначається, що виконавцем
житлово-комунальних послуг є суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору.

Одним із видів житлово-комунальних
послуг за їх функціональним
призначенням є послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій (прибирання
внутрішньобудинкових приміщень та
прибудинкової території,
санітарно-технічне обслуговування,
обслуговування внутрішньобудинкових
мереж, утримання ліфтів, освітлення
місць загального користування,
поточний ремонт, вивезення побутових
відходів тощо) (п.2 ч.1 ст.13 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону
відповідач, як виконавець зобов'язаний:
1) забезпечувати своєчасність та
відповідну якість
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору, в
тому числі шляхом створення систем
управління якістю відповідно до
національних або міжнародних
стандартів; 2) здійснювати контроль за
технічним станом інженерного
обладнання будинків, квартир,
приміщень; 3) своєчасно проводити
підготовку жилого будинку і його
технічного обладнання до експлуатації
в осінньо-зимовий період; 4) утримувати
в належному технічному стані,
здійснювати технічне обслуговування
та ремонт внутрішньобудинкових
мереж, вживати заходів щодо
ліквідації аварійних ситуацій,
усунення порушень якості послуг у
терміни, встановлені договором та/або
законодавством; тощо.

Порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства (ст.
16 Закону).

Згідно п. 1.1. правил утримання жилих
будинків та прибудинкових територій,
затверджених Наказом
Держжитлокомунгоспу України №76 від
17.05.2005 року визначається, що ці Правила
визначають порядок надання послуг з
утримання будинків і прибудинкових
територій, а саме: - забезпечення
нормального функціонування жилих
будівель та прибудинкових територій
протягом усього періоду їх
використання за призначенням; -
проведення єдиної технічної політики в
житловій сфері, що забезпечує
виконання вимог чинних нормативів з
утримання, поточного і капітального
ремонту та реконструкції жилих
будинків та прибудинкових територій.

Одним з елементів надання послуг з
утримання будинків є їх технічне
обслуговування, тобто комплекс робіт,
спрямованих на підтримку справності
елементів будівель чи заданих
параметрів та режимів роботи
технічного обладнання. Система
технічного обслуговування жилих
будинків повинна забезпечувати
безпечне та безперебійне
функціонування будинків, інженерних
мереж та обладнання протягом
установленого терміну служби будинку.
Технічне обслуговування жилих
будинків включає роботи з контролю за
його станом, забезпечення справності,
працездатності, наладки і регулювання
інженерних систем тощо. Контроль за
технічним станом здійснюється шляхом
впровадження системи технічного
огляду жилих будинків.

Так, п. 4.5. Правил встановлено обов'язок
виконавця щодо проведення технічного
огляду водовідводу, а саме: п. 4.5.1. при
огляді водовідвідних улаштувань з
особливою увагою потрібно
проконтролювати: - справність і чистоту
жолобів та водоприймальних лійок, а
також місця сполучення їх із покрівлею;
- кріплення ринв до стін будинку,
щільність з'єднань окремих ланок труб; -
стан водовідвідних пристроїв після
злив; - стан антикригових систем з
електрокабельним підігрівом. Щоб
уникнути вищезазначених дефектів,
необхідно вчасно заміняти окремі
лійки, коліна, відмітки і ланки ринв,
а при встановленні ретельно
пофарбувати з зовнішньої і
внутрішньої сторони (п. 4.5.3.).
Несправності водовідвідних пристроїв
усуваються в терміновому порядку (п.
4.5.4.). Внутрішні водостоки з дахів
повинні безперебійно відводити дощові
і талі води. При огляді системи
внутрішніх водостоків необхідно
перевіряти: щільність і якість
примикання гідроізоляційного килима
до водоприймального стовпчика;
міцність кріплення водоприймальних
лійок до покриття; забруднення ґрат
водоприймальних лійок; правильність
роботи компенсаторів; стан і
герметичність стиків трубопроводів;
надійність і правильність кріплення
стояків і водовідвідних трубопроводів;
правильність приєднання трубки
аварійного водозливу до стояка
внутрішнього водостоку і зміцнення
стояка на горищному перекритті (п. 4.5.5.).

Пункт 1.5. Правил Утримання житлового
фонду передбачає виконання робіт,
передбачених наказом
Держжитлокомунгоспу України від
10.08.2004 N 150 "Про затвердження Примірного
переліку послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій та
послуг з ремонту приміщень будинків,
споруд", до яких належить безпосередньо
й підготовка системи зливових
водостоків до сезонної експлуатації,
закріплення водостічних труб, колін,
воронок, прочищення зливових
водостоків від сміття, усунення
нещільностей водостічних труб,
частковий ремонт настінних жолобів,
карнизних звисів та водостічних труб з
частковою заміною матеріалу, суцільна
заміна та встановлення водостічних
труб, а також усіх зовнішніх металевих
та цементних покриттів на виступних
частинах фасаду будівлі (п. 1.1.18.1.- 1.1.18.4.,
1.2.6.12., 2.3.4.).

Таким чином, вищевказаними
нормативно-правовими актами чітко
передбачено обов'язок відповідача
перевіряти, здійснювати технічний
огляд та ремонтувати водостічну
систему житлових будинків.

Отже, суд приходить до висновку, що
нанесена позивачці матеріальна шкода є
результатом бездіяльності та халатних
дій з боку службових осіб КП «ЖЕО №20»,
які вчасно не виконуються взяті на себе
обов'язки щодо утримання житлових
будинків, а також проведення в них
поточних та капітальних ремонтів. А
тому, через не виконання відповідачем
своїх прямих обов'язків, позивач в
супереч ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги» не
одержала вчасно та відповідної якості
житлово-комунальні послуги, а отже має
право на відшкодування збитків,
завданих її майну внаслідок
неналежного надання або ненадання
житлово-комунальних послуг.

Крім того, суд вважає, що
неправомірними та небезпечними діями
відповідача позивачці завдано
немайнових(моральних) втрат,
спричинених моральними та фізичними
стражданнями, які позначили негативні
зміни у її житті.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, заподіяної внаслідок порушення
її прав. Завдана моральна шкода
позивачці, виражається в наступному: 1)
душевних стражданнях, яких вона
зазнала у зв'язку зі знищенням
(ушкодженням) свого майна ( п.3 ч.2 ст.23 ЦК
України ), 2) у душевних стражданнях, які
вона зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо себе та членів своєї
родини, а саме мами, яка через хворобу
постійно знаходиться вдома, бачила все
на власні очі, не могла отримати
необхідні їй процедури (відсутність
світла, повна оселя води, тощо) ( п.2 ч.2
ст.23 ЦК України ).

Моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними діями, на підставі ч.1
ст. 1167 ЦК України, відшкодовується
особою, яка її завдала, за наявності її
вини.

У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Таким чином, ОСОБА_3 були заподіяні
психологічні (моральні) страждання,
розмір відшкодування яких, враховуючи
характер та обсяг фізичних, душевних,
психічних страждань, характеру
немайнових втрат, суд оцінює у 1 000
гривень.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 212, 215 ЦПК України,
ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст. 3,
15, 16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України (в редакції 2004
р.), суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація № 20" про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди
задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20" на користь ОСОБА_3 5 575,20 грн на
відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20" на користь ОСОБА_3 1 000 грн на
відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20" на користь ОСОБА_3 229,40 грн на
відшкодування судових витрат.

Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація №
20" на користь ОСОБА_3 900 грн на
відшкодування вартовсті судової
будівельно-технічної експертизи.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Центрально-Міський районний суд міста
Кривого Рогу Дніпропетровської
області протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подачі
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подачі
апеляційної скарги рішення суду, якщо
його не було скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя
М.В.Бутенко