У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2014 рокум. КиївСуддя Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ Кафідова О.В., розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 14 квітня 2014
року та ухвалу апеляційного суду
Львівської області від 23 червня 2014 року
у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
«ВТБ Банк» про визнання кредитного
договору недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду із указаним
позовом до відповідача та просила
визнати недійсним кредитний договір
від 06 жовтня 2008 року та Додаток №1
до нього, посилаючись на те, що банком
створені дискримінаційні умови для
споживача, правочин вчинено з
використанням нечесної
підприємницької практики, банком
порушено права позивача як споживача
кредитних послуг, а також тим, що
вищевказаний договір від імені банку
підписано особою, яка не має на це
повноважень.

Рішенням Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 14
квітня 2014 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 23 червня 2014 року, у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу
судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалу суду апеляційної
інстанції, направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції,
мотивуючи свою вимогу неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та порушенням норм
процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у
справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України
суддя відмовляє у відкритті
касаційного провадження, якщо
касаційна скарга є необґрунтованою і
викладені у ній доводи не викликають
необхідності перевірки матеріалів
справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час
розгляду справи в касаційному порядку
суд перевіряє в межах касаційної
скарги правильність застосування
судом першої або апеляційної інстанції
норм матеріального чи процесуального
права і не може встановлювати або (та)
вважати доведеними обставини, що не
були встановлені в рішенні чи
відкинуті ним, вирішувати питання про
достовірність або недостовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
ухвалюючи оскаржувані рішення,
правильно встановили характер
правовідносин сторін у справі та
застосували до цих правовідносин норми
матеріального права, які їх регулюють,
і вирішили справу з дотриманням норм
процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суди першої та апеляційної
інстанцій виходили з того, що позивачем
не надано належних та допустимих
доказів порушення відповідачем при
укладенні кредитного договору вимог ЦК
України, Закону України «Про захист
прав споживачів».

Доводи касаційної скарги та зміст
оскаржуваних судових рішень не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи були допущені порушення норм
матеріального чи процесуального права,
які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК
України є підставами для скасування
судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення
Стрийського міськрайонного суду
Львівської області від 14 квітня 2014 року
та ухвалу апеляційного суду Львівської
області від 23 червня 2014 року у справі за
позовом ОСОБА_2 до Публічного
акціонерного товариства «ВТБ Банк» про
визнання кредитного договору
недійсним, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги
матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ
О.В. Кафідова