Справа № 163/1471/14-ц
Провадження № 2/163/211/14
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2014 року
Любомльський районний суд Волинської
області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

при секретарі - Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Любомль
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до
ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з
відповідачем перебуває у шлюбі з 30.10.1991
року, який зареєстрований відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану Любомльського районного
управління юстиції Волинської області,
актовий запис № 79. Від шлюбу сторони
мають одну дитину - доньку ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто яка на даний час є
уже повнолітньою, однак домовленості
розірвати шлюб в органах РАЦСу між
сторонами не досягнуто, в зв'язку із чим
позивач звернувся до суду з зазначеним
позовом. Вказує, що основною причиною
розлучення є те, що він та дружина мають
різні погляди на сімейне життя та
ведення спільного господарства, їх
характери є несумісними та
взаєморозуміння між ними не досягнуто.
Починаючи з 2003 року сторони проживають
окремо, а тому саме з цього часу шлюбні
відносини між ними фактично
припинились. Вважає, що примирення і
збереження сім'ї є неможливим та таким,
що суперечать його інтересам, в зв'язку
із чим просив шлюб розірвати.

В судове засідання сторони не
з'явились, однак в канцелярію суду
подали заяви про розгляд справи за їх
відсутності. При цьому, у своїх заявах:
позивач позов підтримав та просив його
задовольнити, відповідач проти
розірвання шлюбу не заперечила.

За викладених обставин розгляд справи
здійснювався за відсутності осіб, які
беруть участь у справі, без фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197
ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі
визнання відповідачем позову суд за
наявності для того законних підстав
ухвалює рішення про задоволення
позову.

Суд, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши матеріали цивільної справи,
вважає, що позов підставний і підлягає
задоволенню.

Судом встановлені такі факти та
відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1,
виданого повторно відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
реєстраційної служби Любомльського
районного управління юстиції
Волинської області 05.06.2014 року,
встановлено, що сторони зареєстрували
шлюб 30.10.1991 року, про що зроблено
відповідний актовий запис № 79 (а.с.3).

Як зазначено у позовній заяві, від
шлюбу сторони мають одну дитину -
доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що не
заперечено та не спростовано
відповідачем.

Викладені в позовній заяві фактичні
обставини взаємовідносин між
сторонами відповідачем також не
оспорено і не спростовано, тому суд
вважає їх доведеними і приходить до
висновку, що шлюб між сторонами існує
лише формально й зберегти сім'ю
неможливо.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб
ґрунтується на вільній згоді жінки та
чоловіка. Примушування жінки та
чоловіка до шлюбу не допускається.

Ст. 55 СК України передбачено, що дружина
та чоловік зобов'язані спільно
піклуватися про побудову сімейних
відносин між собою та іншими членами
сім'ї на почуттях взаємної любові,
поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік
зобов'язаний утверджувати в сім'ї
повагу до матері. Дружина зобов'язана
утверджувати в сім'ї повагу до батька.
Дружина та чоловік відповідальні один
перед одним, перед іншими членами сім'ї
за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК
України, кожен з подружжя має право
припинити шлюбні відносини.
Примушування до припинення шлюбних
відносин, примушування до їх
збереження, є порушенням права дружини,
чоловіка на свободу та особисту
недоторканість і може мати наслідки,
встановлені законом.

Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд
постановляє рішення про розірвання
шлюбу, якщо буде встановлено, що
подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу суперечило б
інтересам одного з них, інтересам їхніх
дітей, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, сторони
тривалий час подружніх стосунків не
підтримують, не ведуть спільного
господарства, шлюб існує лише
формально.

З врахуванням того, що позивач не бажає
примиритися, суд приходить до висновку,
що подальше спільне життя подружжя і
збереження шлюбу буде суперечити
інтересам позивача, а тому його слід
розірвати.

Згідно із ст.88 ЦПК України судові
витрати по справі слід покласти на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174,
ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі
ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженцем с.Дроздні Ковельського
району Волинської області, та ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою с.Вишнів
Любомльського району Волинської
області, зареєстрований 30 жовтня 1991
року відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Любомльського
районного управління юстиції
Волинської області, актовий запис № 79, -
розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 243
(двісті сорок три) гривні 60 копійок
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Волинської області
через Любомльський районний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення, а особами,
які беруть участь у справі, але не були
присутні під час проголошення судового
рішення - протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Головуюча: суддя

А.Л.Гайдук