АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5839/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Остапенко Н. Г. Доповідач -
Калиновський А.Б. Категорія 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2014 року
м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Нікуліній Г.О.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» на
рішення Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська від 03 грудня 2013 року
по справі за позовом Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
комерційний банк «ПриватБанк» про
визнання договору недійсним та
стягнення безпідставно стягнутих
коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 грудня
2013 року у задоволенні позовних вимог
ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ
«ПриватБанк» про визнання договору
недійсним та стягнення безпідставно
стягнутих коштів задоволено частково.

Визнано недійсним договір
№DNH4TP13370250 від 18.11.2006 року, укладений між
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на
користь ОСОБА_2 безпідставно отримані
грошові кошти у розмірі 2 391,02 грн. та
витрати по сплаті судового збору - 214,60
грн.

В задоволенні іншої чстини
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача просить рішення суду
скасувати та ухвалити нове, яким
задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ
«ПриватБанк» у повному обсязі, а у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2
відмовити, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду - залишенню без змін з наступних
підстав.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
вимог, а саме зміст правочину не може
суперечити моральним засадам
суспільства. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює
юридичних наслідків, крім тих, що
пов'язані з його недійсністю. У разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ КБ
«ПриватБанк» посилався на те, що 18
листопада 2006 року між позивачем та
ОСОБА_2 був укладений кредитний договір
№DNН4ТР13370250, згідно якого банк
зобов'язався надати кредит у розмірі 2
391,19 грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом у розмірі 25,08% на
рік на суму залишку заборгованості за
кредитом з кінцевим терміном
повернення 16.11.2007 року(а.с. 5-6).

Банк свої зобов'язання виконав, кредит
надав, але ОСОБА_2 допустила
прострочення повернення кредиту,
внаслідок чого за нею станом на 14.10.2011
року утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 15 421,88 грн., яка
складається з: 5 388,31 грн. -
заборгованість по процентам; 8 823,00 грн. -
заборгованість пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язань за договором, а
також штрафи відповідно до пункту 5.3
Умов та правил надання банківських
послуг: 500,00грн. - штраф (фіксована
частина),710,57грн. - штраф (процентна
складова)(а.с. 3).

Відповідно до виписки по рахунку
клієнта НОМЕР_1 виданого відділенням №
117 ПАТ КБ «ПриватБанк» 18.06.2010 року з
карткового рахунку ОСОБА_2 в рахунок
погашення заборгованості по кредиту
було примусово, без її згоди стягнуто
грошові кошти у розмірі 2 391,02 грн.(а.с.98)

Згідно висновку почеркознавчої
експертизи №1958 від 16.10.2012 року, підпис,
що міститься на вищезазначеному
договорі не належить ОСОБА_2 та
виконаний не її рукою, як і її прізвище
та ініціали, які також виконані на
договорі не її рукою(а.с. 125-141), що
підтвердив представник відповідачки
Абрамов С.Г. у судовому засіданні, а
також зазначив, що ОСОБА_2 ніколи не
мала наміру укладати спірний кредитний
договір.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та визнаючи
недійсним спірний кредитний договір,
суд правильно виходив з того, що
волевиявлення ОСОБА_2 на отримання
кредитних коштів за вказаним
правочином не було, такі кредитні кошти
вона не отримувала та кредитний
договір не укладала.

Стягуючи з ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти у
розмірі 2 391,02 грн., суд дійшов вірного
висновку про те, що вони були
безпідставно стягнутими Банком з
ОСОБА_2 в рахунок погашення
заборгованості за договором, який
судом визнається недійсним.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ
«ПриватБанк» про те, що висновок
експерта у даній справі є недопустимим
доказом, оскільки одержаний з
порушенням порядку встановленого
законом не можуть бути прийняті до
уваги, оскільки будучи незгодним з
висновком експерта, Банк не заявляв
клопотань про призначення повторної
експертизи з цього питання.

Проте, відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК
України, кожна сторона зобов'язана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Не надаючи таких доказів та не
заявляючи клопотань про їх
витребування ПАТ КБ «ПриватБанк»,
відповідно до ч.2 ст.11 ЦПК України
розпорядився своїми правами на власний
розсуд.

Таким чином, рішення суду відповідає
нормам матеріального та
процесуального права. Підстав для його
зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська від 03 грудня
2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення і
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів.

Головуючий:

Судді: