Справа № 361/171/14-ц Головуючий у І
інстанції Шинкар А.О.Провадження №
22-ц/780/4396/14 Доповідач у 2
інстанції Гуль В.В.Категорія 18
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2014 року колегія суддів
судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду Київської області у
складі:

головуючого судді Гуль В.В.,

суддів Лащенка В.Д.,
Матвієнко Ю.О.,

при секретарі Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 червня 2014
року у справі за позовом ОСОБА_2 до
приватного акціонерного товариства
«Дніпрометалсервіс», закритого
акціонерного товариства «Ерлан»,
приватного акціонерного товариства
«Інкон», товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Морозко», товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк-Гарант»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
Броварська районна державна
адміністрація Київської області,
управління державної реєстрації
юридичних та фізичних осіб-підприємців
Харківської міської ради, реєстраційна
служба Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
ТОВ "Кіб-Сервіс" про відшкодування
шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до
приватного акціонерного товариства
«Дніпрометалсервіс», закритого
акціонерного товариства «Ерлан»,
приватного акціонерного товариства
«Інкон», товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Морозко», товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк-Гарант»,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5,
Броварська районна державна
адміністрація Київської області,
управління державної реєстрації
юридичних та фізичних осіб-підприємців
Харківської міської ради, реєстраційна
служба Броварського міськрайонного
управління юстиції Київської області,
ТОВ "Кіб-Сервіс" про стягнення
матеріальної та моральної шкоди.

В обгрунтування вимог зазначав, що у 1997
році було утворено підприємство з
іноземними інвестиціями у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фермой-КІ» (далі -
ТОВ «Фермой-КІ»), метою діяльності
якого було будівництво заводу по
виробництву морозива в с. Красилівка
Броварського району Київської області.
Завод було збудовано, але не здано в
експлуатацію. Учасниками ТОВ
«Фермой-КІ» були компанія «Clanvest Limited»
(Ірландія), президентом якої був він,
позивач, та ТОВ «Магнет» (Польща). Для
подальшого будівництва заводу було
укладено договори купівлі-продажу
часток від 10 квітня 2000 року та 15 березня
2001 року, на підставі яких він став
власником 100 % часток у ТОВ «Фермой-КІ».

З метою залучення додаткових
інвестицій для завершення будівництва
заводу він уступив 0,85 % статутного
фонду новим учасникам. Були внесені
зміни до договору про діяльність ТОВ
«Фермой-КІ» та розподіл часток у
статутному фонді став таким: ТОВ
«Кіб-Сервіс» (Харків) - 0,3 %, ТОВ «Магнет»
(Польща)- 0,05 %, ПП «Європа Плюс» - 0,35 %,
ОСОБА_6 0,2 %, ОСОБА_2 99,1 %.

В подальшому було здійснено новий
розподіл часток у статутному фонді ТОВ
«Фермой-КІ», а саме: ТОВ «Кіб-сервіс»
(Харків) - 0,3 %; ПП «Європа Плюс» - 0,35 %;
ОСОБА_6 0,2 %; ОСОБА_2 99,15 %.

Пізніше було складено додаткову угоду
до договору про діяльність ТОВ
«Фермой-КІ» на підставі якої до складу
учасників товариства введено компанію
«Avagno Enterprises Limited», яка стала власником
частки, що раніше належала ОСОБА_2 у
розмірі 99,0 % статутного фонду, а частка
ОСОБА_2 тепер становила 0,15 %.

Позивач зазначав, що зловживаючи його
довірою, службові особи вказаних вище
підприємств зареєстрували в 2001-2002
роках зазначені зміни до договору щодо
діяльності ТОВ «Фермой-КІ», зменшивши
його частку в статутному капіталі, а
потім без його відома взагалі
виключили його з учасників товариства.
На підставі внесених змін було
скасовано реєстрацію ТОВ «Фермой-КІ»
шляхом реорганізації приєднання до ТОВ
«АЛІБІ».

В подальшому, заволодівши майном,
що складалося з інвестицій, вказані
вище особи протягом 2002-2003 років
реалізували його та передали як внески
у статутні фонди ТОВ «ІнКон» та ТОВ
«Морозко», яке в подальшому було
реалізовано третім особам, зокрема
спірне майно ПАТ «Дніпрометалсервіс».
Рішенням апеляційного суду Київської
області від 24 вересня 2004 року визнано
незаконною реєстрацію вказаних змін та
доповнень до договору про діяльність
ТОВ «Фермой-КІ». Позивач вважає, що всі
подальші правочини, які були вчинені
після рішення апеляційного суду
Київської області від 24 вересня 2004
року, суперечать чинному
законодавству, а тому звернувся до суду
з вказаним позовом і просив стягнути з
відповідачів солідарно збитки від
втраченого майна у розмірі 140 млн. грн.
за обладнання, 10 млн. грн. моральної
шкоди за неправомірні дії відповідачів
та 140 млн. грн. упущеної вигоди, яка
полягає в тому, що за весь цей час як
учасник товариства позивач не
одержував дивіденди від господарської
діяльності згідно річного прийнятого
бізнесплану.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 червня 2014
року у позові відмовлено.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову в
задоволенні позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
довів тих обставин, на які він
посилався, а саме про те, що спірне
майно належить позивачу, та те, що він є
учасником товариства в зв'язку суд
прийшов до висновку, що не підлягає
задоволенню і моральна шкода.

Такий висновок суду відповідає
обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Апеляційного суду Київської
області від 25 листопада 2013 року було
скасовано рішення Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 07 жовтня 2013 року про відмову у
задоволенні позову та постановлено
витребувати у ПАТ «Дніпрометалсервіс»
і передати ОСОБА_2 нерухоме майно -
об'єкт незавершеного будівництва, що
розташований по АДРЕСА_1, який
складається з промислового корпусу
''А-1'', КНС ''Б'', водонапірних башт ''В'' та
''Г'', огорожі ''К'' з підстав незаконного
володіння цього майна у відповідача.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 12 лютого 2014 року
рішення апеляційного суду скасовано,
рішення суду першої інстанції залишено
в силі.

Постановляючи своє рішення суд
касаційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції про
відмову в задоволенні позову в частині
витребування майна з чужого
незаконного володіння з тих підстав, що
позивачем не надано належних доказів,
що саме він є власником спірного майна,
а також не надано належним чином
зареєстрованих та чинних установчих
документів ТОВ «Фермой-КІ», де було б
зазначено, що саме ОСОБА_2 є учасником
даного товариства, а тому у позивача
відсутні правові підстави для
витребування майна з чужого
незаконного володіння.

З матеріалів справи також вбачається,
що постановою Верховного Суду України
у справі № 6-57 цс було відмовлено ОСОБА_2
у задоволенні заяви про перегляд
вказаного вище судового рішення
касаційної інстанції та встановлено
наступні обставини, що у 1997 році було
утворено підприємство з іноземними
інвестиціями у формі ТОВ «Фермой-КІ», в
намірах якого було будівництво заводу
з виробництва морозива в с. Красилівка
Броварського району Київської області.
Учасниками товариства були іноземні
компанії «Clanvest Limited» та ТОВ «Магнет»,
які 10 квітня 2000 року та 15 березня 2001
року продали ОСОБА_2 свої 100 % часток у
статутному фонді товариства.

З метою залучення додаткових
інвестицій для завершення будівництва
заводу позивач прийняв до складу
учасників товариства нових учасників,
уступивши їм 0,85 % часток статутного
фонду. Загалом розподіл часток
статутного фонду товариства став
таким: ТОВ «Кіб-Сервіс» - 0,3 %, ТОВ
«Магнет» - 0,05 %, ПП «Європа Плюс» - 0,35 %,
ОСОБА_6 0,2 %, ОСОБА_2 99,1 %.

В подальшому було здійснено новий
розподіл часток у статутному фонді ТОВ
«Фермой-КІ», а саме: ТОВ «Кіб-сервіс» -
0,3 %; ПП «Європа Плюс» - 0,35 %; ОСОБА_6 0,2 %;
ОСОБА_2 99,15 %.

Пізніше було складено додаткову угоду
до договору про діяльність товариства
на підставі якої до складу учасників
товариства введено компанію «Avagno
Enterprises Limited», яка стала власником
частки, що раніше належала ОСОБА_2 у
розмірі 99,0 % статутного фонду, а частка
самого ОСОБА_2 тепер вже становила 0,15 %.

25 листопада 2002 року ТОВ «ІнКон» було
реорганізовано шляхом перетворення у
ЗАТ «ІнКон», до якого перейшли всі
права та обов`язки, в тому числі і право
власності на спірне майно, яке належало
останньому відповідно до рішення
Господарського суду Київської області
від 9 серпня 2006 року, згідно якого за ЗАТ
«ІнКон» визнано право власності на
об`єкт незавершеного будівництва,
розташований по АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що 21 грудня 2006
року між ЗАТ «ІнКон» та ЗАТ «Ерлан»
було укладено договір купівлі-продажу
спірного майна, за яким ЗАТ «ІнКон»
продало, а ЗАТ «Ерлан» придбало у
власність це майно.

Крім того, 17 грудня 2007 року за договором
купівлі-продажу ЗАТ «Ерлан» продало, а
ЗАТ «Дніпрометалсервіс» придбало у
власність спірне майно.

Вказані вище договори визнані
недійсними не були.

Згідно витягу з реєстру прав власності
від 20 лютого 2009 року комплекс
незавершеного будівництва по АДРЕСА_1
зареєстровано на праві власності за
ЗАТ «Дніпрометалсервіс».

Вказані судом обставини встановлені
щодо осіб, які беруть участь у даній
справі, не спростовані у встановленому
законодавством порядку (позивач не
поновлений учасником товариства,
договори купівлі-продажу про перехід
права власності на спірне майно не
оспорювалися, не оскаржувалися також і
рішення про перехід і набуття
корпоративних прав) тому відповідно до
ст. 61 ЦПК України такі обставини
звільнені від доказування.

З викладеного вбачається, що ОСОБА_2 не
учасник ТОВ «Фермой-КІ» та не власник
спірного майна в зв'язку з чим висновки
суду першої інстанції про
недоведеність позовних вимог
відповідають обставинам справи та
вимогам законодавства.

При цьому ст. 3 ЦПК України передбачено,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом за захистом
своїх порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу цього та враховуючи обраний
позивачем спосіб звернення до суду за
захистом порушених прав, останній не
може вважатися належним позивачем у
справі за відсутності у нього
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, яких судом не встановлено.

З цих підстав не може бути задоволена
вимога і про стягнення моральної шкоди,
яка може стягуватися лише у разі, якщо
вона завдана неправомірними діями
осіб, які її завдали особі права якої
порушені.

Упущену вигоду позивач обгрунтовує
тим, що він як учасник товариства не
одержував дивіденди від господарської
діяльності згідно річного прийнятого
бізнесплану, проте вже як встановлено
позивач не є учасником товариства.

Крім того відносини товариства з його
учасником щодо виплат дивідендів та
відносини щодо упущеної вигоди мають
різну правову природу, тому не можуть
бути взаємопов'язаними.

Доводи апеляційної скарги про
наявність у позивача корпоративних
прав, прав на спірне майно
спростовуються рішенням Броварського
міськрайонного суду Київської області
від 07 жовтня 2013 року, що набрало
законної сили і є чинне на сьогодні.

Посилання позивача на рішення інших
судів не приймаються судом до уваги,
оскільки ці рішення, які набрали
законної сили не змінюють встановлених
обставин у справі, які звільнені від
доказування, а також не встановлюють
інших обставин, що мали б правове
значення для вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про
нікчемність правочинів безпідставна,
оскільки така нікчемність для даного
виду правочинів не передбачена
законодавством, також ці правочини, у
встановленому законодавством порядку
не оспорені.

За таких обставин апеляційна
скарга як необгрунтована підлягає
відхиленню.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 303, 312, 315, 317, 319 ЦПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 05 червня 2014
року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: