У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2014 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С.,
Кафідової О.В.,

Дем'яносова М.В.,
Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні
справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Державний
ощадний банк України» до ОСОБА_3 про
стягнення помилково перерахованих
коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
рішення апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2013 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
«Державний ощадний банк України» (далі
- ПАТ «Державний ощадний банк України»)
звернулося до суду з позовом про
стягнення 36 570 грн 10 коп. помилково
перерахованих працівниками банку
коштів на поточний пенсійний рахунок
ОСОБА_3

Зазначало, що у вересні 2011 року
управління Пенсійного фонду України в
м. Броварах та Броварському районі
Київської області (далі ‒? Управління
ПФУ) звернулось до ПАТ «Державний
ощадний банк України» зі списком на
зарахування пенсій на поточні рахунки
у філії Броварське відділення № 5400 за
період з 04 до 25 вересня 2011 року щодо
виплати грошових коштів пенсіонерам на
загальну суму 334 952 грн, у тому числі
36 570 грн 10 коп. ОСОБА_3 Указаний список
передано до банку без належно
оформленого меморіального ордера та
наявності відповідних коштів на
рахунку Управління ПФУ.

Посилаючись на те, що вказані грошові
кошти працівники банку зарахували для
виплати пенсій на поточні рахунки
пенсіонерів, у тому числі ОСОБА_3,
безпідставно, оскільки від Управління
ПФУ до банку ці грошові кошти не
надходили, на підставі статті 1212 ЦК
України просило стягнути з ОСОБА_3 36 570
грн 10 коп. помилково перерахованих
коштів та 365 грн 70 коп. судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного
суду Київської області від 26
листопада 2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2013 року рішення
Броварського міськрайонного суду
Київської області від 26
листопада 2012 року скасовано, ухвалено
нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Державний ощадний банк України»
помилково перераховані кошти в розмірі
36 570 грн 10 коп.

Вирішено питання про розподіл судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року касаційну
скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення
апеляційного суду Київської області
від 13 лютого 2013 року залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від 02
липня 2014 року ухвалу колегії суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 15 травня 2013 року скасовано,
справу направлено на новий розгляд до
суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції, мотивуючи свою вимогу
порушенням судом норм процесуального
права й неправильним застосуванням
норм матеріального права, та залишити в
силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України»,
апеляційний суд виходив із того, що
відповідач набув грошові кошти в сумі 36
570 грн 10 коп. без достатньої правової
підстави, вимогу позивача про
добровільне повернення вказаних
коштів на рахунок банку не виконав, а
тому зазначені грошові кошти
підлягають стягненню з ОСОБА_3 в
порядку, передбаченому положеннями
статті 1212 ЦК України.

Однак з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитися не
можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення
суду повинно бути законним і
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час
ухвалення рішення суд вирішує такі
питання: 1) чи мали місце обставини,
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються; 2) чи є інші фактичні
дані (пропущення строку позовної
давності тощо), які мають значення для
вирішення справи, та докази на їх
підтвердження; 3) які правовідносини
сторін випливають із встановлених
обставин; 4) яка правова норма підлягає
застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення
апеляційного суду не відповідає.

Установлено, що ОСОБА_3 перебуває на
обліку в Управлінні ПФУ.

Згідно з договором, укладеним 11 липня
2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк
України» і ОСОБА_3, банк відкрив
вкладнику поточний рахунок для обліку
коштів за вкладом і здійснення
операцій за ним.

28 грудня 2007 року між Управлінням ПФУ і
Відкритим акціонерним товариством
«Державний ощадний банк України» (далі
‒? ВАТ «Державний ощадний банк
України») укладено договір, за умовами
якого зарахування й виплата пенсій і
грошової допомоги, що фінансується з
Пенсійного фонду України, здійснюється
через поточні рахунки пенсіонерів та
одержувачів допомоги, які відкриті в
банку, згідно з Порядком виплати пенсій
та грошової допомоги за згодою
пенсіонерів та одержувачів допомоги
через їх поточні рахунки у банках,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 30 серпня 1999 року
№ 1596.

Пунктом 2.2.4 зазначеного договору
встановлено обов'язок банку проводити
зарахування сум пенсій та грошової
допомоги на поточні рахунки
одержувачів коштів не пізніше
наступного операційного дня після
надходження коштів від Пенсійного
фонду України.

23 вересня 2011 року ОСОБА_3 отримав 36 570
грн 10 коп. пенсії у філії Броварське
відділення № 5400 ПАТ «Державний ощадний
банк України».

Згідно з актом про наслідки службового
розслідування за фактом порушення
фахівцями філії Броварського
відділення № 5400 ПАТ «Державний ощадний
банк України» порядку безготівкового
зарахування та видачі готівкових
коштів із поточних рахунків вкладників
від 02 листопада 2011 року Управління ПФУ
02 вересня 2011 року надало до банку
список на зарахування пенсій на
поточні рахунки у філії Броварське
відділення № 5400 за період з 04 до 25
вересня 2011 року щодо виплати грошових
коштів пенсіонерам на загальну суму 334
952 грн.

Згідно з повідомленням ПАТ «Державний
ощадний банк України» від 30
листопада 2011 року грошові кошти в
розмірі 36 570 грн 10 коп. були помилково
переказані та зараховані на рахунок
ОСОБА_3

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно.

Стаття 1215 ЦК України встановлює
випадки, коли набуте особою без
достатньої правової підстави майно за
рахунок іншої особи не підлягає
поверненню.

Так, не підлягають поверненню
безпідставно набуті: заробітна плата і
платежі, що прирівнюються до неї,
пенсії, допомоги, стипендії,
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, аліменти та інші грошові
суми, надані фізичній особі як засіб до
існування, якщо їх виплата проведена
фізичною або юридичною особою
добровільно, за відсутності рахункової
помилки з її боку і недобросовісності з
боку набувача (частина перша статті 1215
ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення
із цього правила: по-перше, якщо виплата
вказаних платежів є результатом
рахункової помилки з боку особи, яка
проводила цю виплату; по-друге, у разі
недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за
якими була проведена виплата, а також
добросовісність набувача
презюмуються, отже, зазначене у
статті 1215 ЦК України майно
підлягає поверненню у разі наявності
цих фактів.

Ухвалюючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ПАТ
«Державний ощадний банк України», суд
першої інстанції, установивши, що
грошові кошти, набуті відповідачем, є
пенсією, виплата якої проведена банком
за відсутності рахункової помилки з
його боку й недобросовісності з боку
ОСОБА_3, дійшов висновку про те, що на
підставі статті 1215 ЦК України
зазначені грошові кошти поверненню не
підлягають.

До таких висновків суд першої
інстанції дійшов на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилались як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, дослідженими в
судовому засіданні.

Відповідно до статті 339 ЦПК України,
установивши, що апеляційним судом
скасовано судове рішення, ухвалене
згідно із законом, суд касаційної
інстанції скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції і залишає в силі
судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 339 ЦПК України,
колегія суддів судової палати у
цивільних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської
області від 13 лютого 2013 року скасувати,
рішення Броварського міськрайонного
суду Київської області від 26
листопада 2012 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук Судді:
В.С. Висоцька

М.В. Дем'яносов

О.В. Кафідова

І.М. Фаловська